Єдиний унікальний номер № 285/1150/22
Провадження № 1-кп/0285/353/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючої-судді ОСОБА_1 ,
за секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Новоград-Волинський в режимі відеоконференції з Корецьким районним судом Рівненської області кримінальне провадження № 285/1150/22 0000186) за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Купеля Рокитнівського району Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, розлучений, офіційно не працює, учасник бойових дій, не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
встановив :
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону, в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 06 жовтня 2019 року о 08 год. 00 хв., не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 29 жовтня 2019 року, коли прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.
За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення та його причини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та пояснив, що після завершення відпустки не прибув на службу до війської частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 . Не прибув за особистими обставинами. Поважних причин не було. Про свою відсутність начальників не повідомляв. Усвідомлював наслідки неприбуття на службу. Наразі отримав повістку, бажає виконувати свій військовий обов`язок по захисту країни.

У вчиненому щиро розкаюється, просив суд суворо не карати.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як умисні дії по нез`явленню вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, відповідальність за який передбачає позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Беручи до уваги особу обвинуваченого, його вік, відношення до вчиненого, суд враховує, що останній є учасником бойових дій, за місцем проживання та за місцем проходження служби характеризується посередньо, має задовільний стан здоров`я, на обліку в наркологічному кабінеті та психіатричному кабінеті не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Відповідно до ст. 66 КК України, як пом`якшуючі покарання обставини суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання в тому, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде досягнуто при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім.

Зважаючи на обставини вчинення злочину та особу обвинуваченого, який свою вину у скоєному визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, що сприятиме досягненню мети покарання.
Крім того, слід застосувати передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід в ході кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не застосовувався і підстави для його застосування відсутні.
Діями ОСОБА_4 шкоди не заподіяно.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Процесуальні витрати, речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ухвалив :
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, призначивши іспитовий строк один рік.
Покласти на ОСОБА_4 відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1