КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 лютого 2022 року про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Дніпровським районним судом м. Києва розглядається кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 199 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 лютого 2022 року задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто до 08 квітня 2022 року включно, з визначенням застави відповідно до п.3 ч.5 ст. 182 КПК України, у виді 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 496 200 (чотириста дев`яносто шість тисяч двісті) гривень.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_5 який діє інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якійпросить ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 лютого 2022 року про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виглядітримання під вартою скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати останньому інший більш м`який запобіжний захід, що не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги, апелянт зазначає, що під час розгляду клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який є винятковим, найсуворішим видом запобіжного заходу, прокурор не навів беззаперечних доводів про існування ризиків та обставин, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України з посиланням на конкретні матеріали і не обґрунтував своєї позиції щодо неможливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Захисник вважає, що приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора, суд належним чином не перевірив доводи клопотання та не навів у своєму рішенні належного обґрунтування щодо наявності ризиків на які послався прокурор.

На переконання апелянта, судом не було враховано, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, зобов`язується виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки у випадку застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурор подав свої заперечення.

Відповідно до положень ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу захисник ОСОБА_5 не заявлявклопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін кримінального провадження і таких клопотань від інших учасників кримінального провадження не надходило, апеляційний суд, відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі останніх.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали контрольного провадження №1-кп/755/733/22 (справа №755/1581/22) за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та апеляційні доводи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, виходячи з наступного.

Згідно абзацу 2 ч.2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою,про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 08.02.2022 року у підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушенння, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Крім того зазначив, що у провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження № 0000569 від 18.09.2019 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а тому усвідомлюючи можливість реального позбавлення волі за вчинені ним кримінальні правопорушення, з метою уникнення відповідальності, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може змінити своє місце проживання та переховуватися від суду, в тому числі, незаконно переправитись через державний кордон України.

За змістом положень ч.1 та ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Таким чином, при позбавленні особи волі та продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження, суд повинен враховувати особливості конкретної справи, в якій необхідне тривале утримання особи під вартою у зв`язку з привалюванням суспільного інтересу та безпеки суспільства над правилом поваги до особистої свободи особи.

Вирішуючи клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції зазначив, що вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 199 КК України, а тому з огляду на тяжкість тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі доведеності його винуватості, останній може переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам і не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, оскільки обставини які слугували підставою для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії досудового розслідування не відпали і продовжують існувати.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції прозастосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, пославшись на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які виражаються в тому, що обвинувачений ОСОБА_6 , з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, може переховуватись від суду та матиме можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які мають бути допитані безпосередньо у судовому засіданні на відповідній стадії судового розгляду.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, свідчать про неможливість застосування стосовно ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки останньої під час розгляду даного кримінального провадження.

Апеляційні доводи захисника про те, що приймаючи рішення про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд не навів в оскаржуваній ухвалі належного обґрунтування існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при вирішенні питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою в порядку ст. 331 КПК України, суд першої інстанції належним чином перевірив доводи викладені у клопотанні прокурора і судом об`єктивно встановлено існування обставин, які свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою та існування ризиків, визначених КПК України, а будь-яких об`єктивних даних на спростування висновків суду першої інстанції, а також даних які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, апелянтом не наведено, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та вважає недостатнім застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Посилання апелянта на ту обставину, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, колегія суддів, з урахуванням наведених в оскаржуваній ухвалі ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважає, що дана обставина не може бути безумовною підставою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

За викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 08 лютого 2022 2021 року про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованою та належним чином вмотивованою і підстав для її скасування та обрання ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 199 КК України, запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 лютого 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08.04.2022 року включно, з визначенням застави відповідно до п.3 ч.5 ст. 182 КПК України, у виді 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 496 200 (чотириста дев`яносто шість тисяч двісті) гривень без зміни.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3