ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/963/22 Справа № 204/3306/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073 стосовно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 вм. Дніпропетровську зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361-2 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2022 року клопотання начальника Першого відділення слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровської області підполковника юстиції ОСОБА_9 , погоджене прокурором ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, а саме до 01 серпня 2022 року, за місцем його проживання, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 361-2 КК України, що підтверджується долученими до клопотання процесуальними документами у їх сукупності.

Також, на думку слідчого судді, в судовому засіданні, прокурором доведено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361-2 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 5 років. Намагаючись уникнути покарання останній може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати свідків, іншого підозрюваного, у цьому ж кримінальному провадженні. Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що запобігти вказаним ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які зазначені в клопотанні прокурора можливо шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто строком до 30 липня 2022 року, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить визнати поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження і поновити строк, ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 особисте зобов`язання.
Щодо поважності причин пропуску строку зазначає, що первинна апеляційна скарга була подана у строк, визначений законом, проте її було повернуто апеляційним судом через недоліки. Виправивши недоліки апеляційної скарги захисник повторно звернувся з апеляційною скаргою, при цьому ухвала про повернення першої апеляційної скарги захисник так і не отримав, а відповідну інформацію отримала в телефонному режимі від працівників суду. Зауважує, що вона вживала заходи для отримання інформації про долю апеляційної скарги і як тільки дізналась, що скарга повернута, усунула недоліки і повторно подала скаргу.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається, що справа територіально не підсудна Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська, оскільки орган, що здійснює досудове розслідування розташований в межах територіальної юрисдикцію Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (місце реєстрації УСБУ в Дніпропетровській області: м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, 23).
Зазначає, що слідчий суддя не мав правових підстав для застосування запобіжного заходжу, оскільки підозра ОСОБА_7 є необґрунтованою через відсутність належних та достатніх доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Захисник посилається на те, що слідством не встановлено чи мав ОСОБА_7 доступ до обмеженої інформації, якими документами це підтверджується і якщо мав, то чому він не отримав цю інформацію самостійно та не передав її ОСОБА_11 , а звернувся до своїх підлеглих. Вказані обставини захисник пояснює тим, що ОСОБА_7 не мав наміру та не вчиняв жодних дій з метою збуту або розповсюдження такої інформації. Протоколами спеціальних слідчих експериментів не зафіксовано особистої участі ОСОБА_7 . В матеріалах кримінального провадження відсутні посадові інструкції ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 для встановлення обставин до якої інформації мали вони доступ та рівень такого доступу.
Вважає, що слідством не встановлено, що інформація, збут якої інкримінується ОСОБА_7 є інформацією з обмеженим доступом, при цьому посилається на те, що інформація з приводу найменування структур органів так званих ДНР та ЛНР є у відкритому доступі, зокрема на сторінках Вікіпедії.
Посилається, що протоколи про проведення спеціальних слідчих експериментів від 29.07., 16.08., 25.08., 10.09.2021 року не підтверджують відомостей, викладених у підозрі та є недопустимими доказами.
Також, захисник зазначає про безпідставність висновків слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та про які зазначає слідчий у клопотанні, оскільки будь-які ризики відсутні. Вказує, що слідством не було надано жодного доказу наявності ризиків втрати документів чи впливу на свідків, а усі посилання слідчого є припущеннями. Крім того, слідчим суддею не враховані відомості про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, а також, що цілодобовий домашній арешт створює ризик для життя та здоров`я підозрюваного через те, що м. Дніпро піддається ракетним ударам і є необхідність перебувати у сховищах або в залежності від ситуації, переїжджати до безпечних районів міста. Також, ОСОБА_7 наразі проживає один, тому цілодобовий домашній арешт позбавить його можливості придбавати необхідні продукти харчування.
Позиції учасників судового провадження.
Підозрюваний та його захисник підтримали клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу і з підстав, викладених в цих документах, просили їх задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на їх безпідставність, просив відмовити в їх задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг захисників, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Розглянувши клопотання захисника, колегія суддів враховує, що первісна апеляційна скарга була подана в строк апеляційного оскарження, після усунення недоліків сторона захисту не зволікала з її поданням і пропущений строк не є значним, у зв`язку з чим колегія суддів визнає причини пропуску строку поважними і доходить висновку про його поновлення.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості, зокрема про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційних скаргах щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає не обґрунтованими з огляду на таке.

Щодо обґрунтованості повідомлення про підозру.
Апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 361-2 КК України є обґрунтованими і підтверджуються доказами долученими до клопотання слідчого.
Повідомлення про підозру має містити відомості, зокрема зміст підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.
Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.
Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.
Таким чином, рівень такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від (1) рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомленням її про підозру та (2) терміну здійснення ефективного розслідування.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).
Стандарт «обґрунтованої підозри» є вищим ніж стандарт «достатніх підстав (доказів)», оскільки пов`язаний з обмеженням прав, свобод та інтересів людини, в даному випадку право на свободу.
Так, ОСОБА_7 підозрюється в несанкціонованому збуті інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах, комп`ютерних мережах, створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства, вчинене повторно, тобто за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361-2 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, що дає матеріально-правові підстав для застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашній арешту.
Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом обшуку кабінету № 314 корпусу № 2 адміністративної будівлі Управління СБ України у Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, буд. 23; протоколами допиту свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ; протоколом огляду флеш-накопичувачів; протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, іншими матеріалами досудового розслідування у сукупності.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника, що в цьому кримінальному проваджені не доведено стороною обвинувачення предмет злочину, зокрема, що інформація, збут якої інкримінують ОСОБА_7 є інформацією з обмеженим доступом або містить державну таємницю, апеляційний суд відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріалами клопотання.
Так свідок ОСОБА_14 пояснив, що займає посаду начальника інформаційно-аналітичного відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області, звертає увагу на те, що вказівка ОСОБА_7 щодо копіювання ОСОБА_12 на незареєстрований носій інформації, надані ОСОБА_13 , є неправомірною та порушенням вимог наступних нормативних актів, а саме: Положення про технічний захист інформації в Службі безпеки України, затвердженого наказом Центрального управління СБ України від 12.10.2015 № 663/ДСК (у редакції наказу Центрального управління Служби безпеки України від 18.05.2017 № 288/ДСК) (далі Положення No 663/ДСУ від 12.10.2015); Інструкція користувача автоматизованої системи класу «2» Єдиної комп`ютерної мережі Управління, обл. № 55/17-735 від 18.02.2014, інв. № 55/17-109 (журнал No 17/435, том № 1) від 27.02.2014; Інструкція із збереження режиму секретності, організації та порядку копіювання електронних файлів на ділянках вводу/виводу інформації Єдиної комп`ютерної мережі Управління СБ України у Дніпропетровській області обл. № 55/17-3356 від 03.09.2014; відповідно до яких заборонено копіювання інформації з Єдиної комп`ютерної мережі Управління СБ України у Дніпропетровській області, у тому числі на ділянках вводу/виводу, на незареєстровані носії інформації, без підготовки службової записки, без мого погодження (написання мною резолюції на документі) та без відповідної відмітки в журналі.

Крім того, підключення незареєстрованих носіїв інформації до Єдиної комп`ютерної мережі Управління СБ України у Дніпропетровській області також є порушенням перелічених вище нормативних актів. Єдина комп`ютерна мережа Управління СБ України у Дніпропетровській області має гриф обмеження доступу «Цілком таємно», у зв`язку з чим підключення до неї незареєстрованих носіїв інформації може призвести до витоку відомостей з обмеженим доступом.

Також, щодо обставин, зазначених в ухвалах на проведення обшуків службових кабінетів вказаних співробітників, зазначив, що він ОСОБА_14 особисто ніяких розпоряджень на копіювання інформації з Єдиної комп`ютерної мережі Управління СБ України у Дніпропетровській області, а також підготовку відповідних документів для копіювання такої інформації ОСОБА_7 ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не давав.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Враховуючи вищевикладене, посилання захисника, що протоколи про проведення спеціальних слідчих експериментів від 29.07., 16.08., 25.08., 10.09.2021 року не підтверджують відомостей, викладених у підозрі та є недопустимими доказами, є неаргументованими, оскільки остаточна правова оцінка цих доказів буде надана в подальшому при вирішенні питання про висунення обвинувачення і під час судового розгляду, з урахуванням всіх процесуальних документів, які стали підставою для проведення НСРД.
Твердження захисника, що протоколами спеціальних слідчих експериментів не зафіксовано особистої участі ОСОБА_7 , спростовується матеріалами клопотання, зокрема відповідно до протоколу НСРД спостереження за особою від 30 вересня 2021 року відповідно до якого зафіксована зустріч ОСОБА_7 та ОСОБА_11 (а.с. 46-50).
Висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень (стаття 198 КПК України).
Стосовно наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 , перебуваючи не під домашнім арештом та усвідомлюючи суворість можливого покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів.
Покарання, передбачене санкцією інкримінованої ОСОБА_7 статті позбавлення волі стоком від двох до п`яти років.
Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування зпобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
Враховуючи, що деякі зі свідків у кримінальному провадженні є підлеглими по службі ОСОБА_7 , то такий ризик, як вплив на свідків є реальним і доведеним прокурором.
Посилання захисника, що слідчим суддею не враховані відомості про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, а також, що цілодобовий домашній арешт створює ризик для життя та здоров`я підозрюваного через те, що м. Дніпро піддається ракетним ударам і є необхідність перебувати у сховищах або в залежності від ситуації, переїжджати до безпечних районів міста, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі відомості враховані слідчим суддею та враховуються апеляційним судом, проте ці обставини самі по собі не можуть запобігти настанню вищезазначеним ризикам.
Стосовно доводів захисника, що цілодобовий домашній арешт створює ризик для життя та здоров`я підозрюваного через те, що м. Дніпро піддається ракетним ударам і є необхідність перебувати у сховищах, то апеляційний суд зазначає, що перебування підозрюваного, який знаходиться під цілодобовим домашнім арештом у сховищі під час сигналу «Повітряна тривога» є поважною причиною залишення житла.
Доводи захисника, що ОСОБА_7 наразі проживає один, тому цілодобовий домашній арешт позбавить його можливості придбавати необхідні продукти харчування, спростовуються тим, що за дозволом слідчого, прокурора підозрюваний може залишати житло або попросити знайомих, друзів, родичів здійснити закупівлю продуктів, або скористатись сервісом доставки продуктів тощо.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України, апеляційний суд, перевіривши обґрунтованість та достатність обраного виду запобіжного заходу, окрім обґрунтованості підозри за ч. 2 ст. 361-2 КК України, враховує міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність постійного місця проживання, відомості про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, доходить висновку, що для нівелювання встановлених ризиків, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що стосовно ОСОБА_7 необхідним і достатнім буде застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки такий запобіжний захід також пов`язаний із обмеженням особистої свободи і дозволить контролювати поведінку підозрюваного, тим самимв повній мірі зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та забезпечити ефективність досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 181, 194, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ :
Клопотання захисника ОСОБА_6 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2022 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного за ч. 2 ст. 361-2 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарження в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4