Справа № 296/2679/22
УХВАЛА
Іменем України

30 травня 2022 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

власника майна ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Житомирі клопотання прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , поданого в межах кримінального провадження №0000174 від 25.05.2021 про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль «BMW 320D», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, 2004 року випуску, який зареєстрований за ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду із вказаним клопотанням в обґрунтування якого зазначив, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000174 від 25.05.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням попередньо встановлено, що на території Житомирської області діє група осіб, яка здійснює незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту та збут особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин.

25.05.2022 слідчим відділу слідчого управління ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду Житомирської області від 11.05.2022 №296/2234/22 проведено обшук автомобіля марки «BMW 320D», д.н. НОМЕР_1 , чорного кольору, який належить ОСОБА_4 , та знаходився за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведення обшуку вилучено автомобіль марки «BMW 320D», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, 2004 року випуску, який поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Житомирська область, м. Новоград-Волинський, вул. Шепетівська, 2.Крім цього, вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке упаковано до спецпакету №SUD 1058336.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль марки BMW 320D», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, 2004 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_4 .

Прокурор зазначив, що автомобіль може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому для запобігання можливості його приховування, використання, передачі, відчуження, зміни чи знищення, та з метою позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування цим майном, щодо якого існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, необхідно накласти на нього арешт.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в ньому.

Власник майна та його адвокат заперечили щодо задоволення клопотання. Зазначили, що вказаним автомобілем користувались родичі ОСОБА_4 , та останньому нічого не відомо про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Суд заслухавши сторін, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вважає за необхідне зазначити наступне.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98. КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 173. КПК України слідчий суддя відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;6) наслідки арешту майна для третіх осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Приписами ч.10 ст.170 КПК України визначено, зокрема, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст.170 КПК України).

Так, судом встановлено, що 25.05.2022 слідчим відділу слідчого управління ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду Житомирської області від 11.05.2022 №296/2234/22 проведено обшук автомобіля марки «BMW 320D», д.н. НОМЕР_1 , чорного кольору, який належить ОСОБА_4 , та знаходився за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього, вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке упаковано до спецпакету №SUD 1058336.

Вирішуючи питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого за погодженням з прокурором, який звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

В клопотанні про накладення арешту прокурор посилався на те, що арешт автомобіля необхідний для збереження речового доказу, однак доказів, що вилучений автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні суду надано не було

Також, слідчим не надано достатніх доказів вважати, що майно на яке він просить накласти арешт може бути відчужене його власником, що унеможливить виконання покарання в разі доведення вини підозрюваного.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що накладення арешту на автомобіль на даній стадії кримінального провадження, за наведених вище обставин та відсутності цивільного позову, є неспіврозмірним обмеженням права власності завданням кримінального провадження.

За таких обставин слідчим не доведена виправданість у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно, а тому слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частин тимчасово вилученого майна.

Керуючись статтями 98, 170-172, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , поданого в межах кримінального провадження №0000174 від 25.05.2021 про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль «BMW 320D», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, 2004 року випуску, який зареєстрований за ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1