"15" червня 2022 р. Єдиний унікальний № 371/93/22
Номер провадження № 1-кп/371/130/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. Миронівка

ЄУН 371/93/22

Провадження № 1-кп/371/130/22

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю :

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000287, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 вересня 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Миронівка Київської області, з вищою освітою, одружений, на утриманні має дочку ОСОБА_5 , 2009 року народження, офіційно не працевлаштований, адреса зареєстрованого місця проживання:АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за ст. 369 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Встановлені обставини кримінального правопорушення

За встановленими обставинами кримінального правопорушення, 10 вересня2021 року, поліцейський групи реагування патрульної поліції (далі - ГРПП) Відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області (далі ВП) капрал поліції ОСОБА_6 та поліцейський ГРПП ВП старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , які, відповідно до книги нарядів ВП № 10 від 11 травня 2021 року, перебували в ГРПП ВП, виконуючи свої службові обов`язки, рухались на службовому автомобілі марки «Toyota Prius» реєстраційний номер НОМЕР_1 на синьому фоні, по території зони обслуговування.

Відповідно до посадових обов`язків поліцейських патрульної поліції, затверджених Наказом Департаменту патрульної поліції від 05 січня 2016 року № 4/1, поліцейський:

- здійснює безперервно та цілодобово патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі;

- здійснює первинне реагування на повідомлення про правопорушення (в тому числі, що надходять на планшет), а також самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством;

- здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу до правопорушників, у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством;

- у разі отримання інформації про можливе вчинення корупційного чи дисциплінарного правопорушення негайно інформує безпосереднього керівника та (або) керівника служби моніторингу патрульної поліції і вживає заходів щодо його запобігання та припинення.

Згідно з приписами ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», працівниками правоохоронних органів є, у тому числі, працівники Національної поліції.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції», посадовим та службовим особам правоохоронних органів забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів, як письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

З урахуванням вимог ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські ГРПП ВП капрал поліції ОСОБА_6 та старший лейтенант поліції ОСОБА_8 виконують функції офіційних представників органу виконавчої влади, які служать суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Отже, вони є службовими особами правоохоронного органу - представниками влади, на яких ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» покладаються обов`язки: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати права і свободи людини.

Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , згідно з ч. 3 ст. 18 КК України та приміткою 1 до ст. 364 КК України, є службовими особами, оскільки постійно здійснюють функції представників влади.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», Наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 100 від 03 лютого 2016 року «Про затвердження Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», поліцейський ГРПП ВП рядовий поліції ОСОБА_6 був оснащений нагрудною відеокамерою.

Згідно зі ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 255 КУпАП, протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Так, 10 вересня 2021 року, близько 08 години 25 хвилин, під час руху на службовому автомобілі марки «Toyota Prius» реєстраційний номер НОМЕР_1 на синьому фоні, по території зони обслуговування, за житловим будинком під номером АДРЕСА_2 , поліцейські ГРПП ВП капрал поліції ОСОБА_6 та старший лейтенант поліції ОСОБА_8 помітили автомобіль марки «Scoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, який стояв на проїзній частині автомобільної дороги в порушення правил дорожнього руху, а водій транспортного засобу ОСОБА_4 спав на водійському місці.

Працівники поліції повідомили водія ОСОБА_4 про порушення Правил дорожнього руху, висунули вимогу пред`явити документи на право керування транспортним засобом та реєстраційні документи на автомобіль.

Під час перевірки документів у водія ОСОБА_4 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у виді запаху алкоголю з порожнини рота та порушення мови. Після виявлення ознак алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було запропоновано водію пройти освідування на приладі «DRAGGER Alkotester 6810» з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився.

Поліцейські ОСОБА_8 та ОСОБА_6 повідомили ОСОБА_4 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, за порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002.

Після цього, 10 вересня 2021 року, близько 09 години 23 хвилин, у водія ОСОБА_4 , який усвідомлював, що порушив Правила дорожнього руху, за що настає адміністративна відповідальність, з метою уникнення настання негативних правових наслідків у виді притягнення до адміністративної відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення, виник злочинний умисел, спрямований на пропозицію надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення нею дій в його інтересах з використанням службового становища, яка полягає у нескладенні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху.

З метою реалізації свого протиправного наміру, усвідомлюючи, що поліцейський ГРПП ВП капрал поліції ОСОБА_6 та старший лейтенант поліції ОСОБА_8 є службовими особами органу Національної поліції України, оскільки вони перебували в однострої, відрекомендувались та мали на форменому одязі нагрудний жетон, що в посадові обов`язки вказаних осіб входить робота, пов`язана із застосуванням до порушників заходів адміністративного впливу, діючи умисно, розуміючи незаконність своїх дій, достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, з метою уникнення адміністративної відповідальності, 10 вересня 2021 року, о 9 годині 25 хвилин, в ході розмови ОСОБА_4 висловив словесну пропозицію надати поліцейським ГРПП ВП ОСОБА_8 та ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів за нескладення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

10 вересня 2021 року, в період з 09 години 25 хвилин по 09 годину 30 хвилин, ОСОБА_4 , не звертаючи уваги на неодноразові попередження поліцейських ГРПП ВП ОСОБА_8 та ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за висловлення пропозиції та надання неправомірної вигоди службовій особі, продовжуючи свій злочинний намір, продовжував висловлювати словесні пропозиції про надання поліцейським неправомірної вигоди у виді грошових коштів за не вчинення в його інтересах дій з використанням поліцейськими службового становища, при цьому підтверджував наміри щодо надання неправомірної вигоди конклюдентними діями, що виразились у висловлюванні наданні поліцейським грошових коштів в сумі 2000 гривень.

Після вчинення вказаних дій, протиправні дії ОСОБА_4 були припинені поліцейськими ГРПП ВП ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

Позиції учасників судового провадження

Фактичні обставини кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив, визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, на підтвердження встановлених в ході досудового розслідування обставин надав показання.

Прокурор відмовився від проголошення вступної промови, не заперечив встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Обвинувачений відмовився від проголошення вступної промови.

Повне визнання обвинуваченим вини, не заперечення фактичних обставин кримінального правопорушення та кваліфікації своїх дій, усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, стали передумовами здійснення розгляду провадження в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України.

Роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, з`ясувавши їх думку про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, та здійснив судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил ст. 349 ч. 3 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів, що характеризують її особу.

Суд з`ясував правильне розуміння учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального правопорушення в апеляційному порядку.

З показань обвинуваченого слідує наступне.

10 вересня 2021 року вранці він спав в автомобілі марки «Scoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , біля будинку під номером АДРЕСА_2 , де його розбудили працівники поліції, які повідомили, що його автомобіль заважає руху транспортних засобів.

Працівники поліції запропонували пред`явити реєстраційні документи на автомобіль та документ на право керування транспортним засобом.

Під час перевірки документів, працівник поліції повідомив, що помітив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, та запропонував пройти освідування на приладі «DRAGGER Alkotester 6810» з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Від проведення освідування він відмовився. Напередодні він вживав спиртні напої, проте відмову від освідування мотивував тим фактом, що автомобілем не керував, просто спав у ньому.

У відповідь йому повідомили, що його буде притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову пройти огляд на стан сп`яніння.

Він усвідомлював той факт, що його може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, тому, з метою уникнення такої відповідальності, вирішив владнати це питання з працівниками поліції.

Він розумів, що перед ним стоять працівники поліції, оскільки вони були у форменому одязі, пред`явили службові посвідчення, мали спеціальний жетон, рухалися на службовому автомобілі з реєстраційними номерами на синьому фоні. Усвідомлюючи ці обставини, він запропонував працівникам поліції не складати відповідні матеріали щодо нього.

Працівники поліції пояснювали йому, що він вчиняє незаконно, проте він висловив пропозицію надати їм грошові кошти в сумі 2000 гривень.

У вчиненому щиро кається.

Допит обвинуваченого здійснено відповідно до правил ст. 351 КПК України.

Кваліфікація дій обвинуваченого

Обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідуванням кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, з його показань суд дійшов висновку про визнання ним всіх обставин, які встановлені досудовим розслідуванням, підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК України.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, які ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися, тому суд вважає викладені фактичні обставини справи достовірними і такими, що не потребують дослідження в судовому засіданні.

Пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження.

Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце, та полягає у наданні працівнику поліції, як службовій особі, неправомірної вигоди за невчинення в його інтересах певних дій, з використанням наданого працівнику поліції службового становища, що кваліфікується судом як корупційне кримінальне правопорушення, передбачене ст. 369 ч. 1 КК України.

Обвинувачений є винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене.

Мотиви суду

Під час розгляду кримінального провадження, судом не встановлено обставин, які, у відповідності до ст.ст. 36 - 43 КК України, виключають кримінальну протиправність діяння обвинуваченого, а також підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, передбачених ст.ст. 44 - 49 КК України.

Судом не встановлено обставин, які свідчать про необхідність застосування до обвинуваченого примусового лікування, а також обставин, які свідчать про те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення у стані неосудності чи обмеженої осудності.

Судом досліджено письмові докази, що характеризують обвинуваченого.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується як такий, скарг на поведінку якого не надходило, компрометуючі матеріли відсутні.

Обвинувачений не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра, раніше не судимий.

Такі фактичні обставини підтверджуються даними характеристики з місця проживання, виданої Миронівською міською радою № 02-50/106 від 16 вересня 2021 року, довідок Комунального некомерційного підприємства «Миронівська опорна багатопрофільна лікарня» від 14 вересня 2021 року, вимоги УІП та координації поліції «102» ГУ НП в Київській області № 4359/109/1602/02-21 від 10 вересня 2021 року.

Ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Відповідно до досудової доповіді Обухівського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області від 10 травня 2021 року, органом пробації за зареєстрованим місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 , ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та ризик його небезпеки для суспільства оцінено як середні.

З огляду на інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, та вказані ризики, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. З метою запобігання наявним ризикам, доцільним є застосування заходів нагляду та соціально виховних заходів.

Органом пробації, згідно зібраних характеризуючих матеріалів, встановлено, що обвинувачений характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності не притягувався, скарг та заяв відносно нього до Миронівської міської ради не надходило, офіційно не працевлаштований, на життя заробляє на тимчасових роботах, алкогольними напоями не зловживає, стосунків з антисоціальними особами не підтримує.

Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Судом враховується, що обвинувачений вчинив корупційне кримінальне правопорушення, передбачене ст. 369 ч. 1 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, є особою, яка до кримінальної відповідальності не притягувалася.

На підставі ч. 1 ст. 66 КК України, суд вважає можливим визнати щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, що пом`якшує покарання за скоєне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Ця обставина, як така, що обтяжує покарання обвинуваченого, зазначена у обвинувальному акті, складеному відносно ОСОБА_4 .

Доказів перебування ОСОБА_4 під час вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння суду не надано.

З огляду на викладене, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що за змістом обвинувального акту вказана як обставина, що обтяжує покарання, не може бути врахована судом як така обставина при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .

За результатами розгляду кримінального провадження, з урахуванням особи обвинуваченого, який має позитивну характеристику і до кримінальної відповідальності притягується вперше, обставини, що пом`якшує покарання, наявних середніх ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, суд дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченого найбільш м`якого виду покарання, передбаченою санкцією ст. 369 ч. 1 КК України.

Обвинувачений повідомив про можливість внесення певної грошової суми в прибуток держави як покарання за вчинене кримінальне правопорушення, проте вказав, що сума є завеликою, просив розстрочити виплату.

Суд вважає, що таке покарання сприятиме досягненню цілей кримінального судочинства, оскільки є для засудженого, який офіційно не працює, має на утриманні неповнолітню дочку, 2009 року народження, важким, але реальним для виконання. Вказане покарання, яке пов`язане з обмеженням майнових прав обвинуваченого, суд вважає достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Сума штрафу визначається судом з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та майнового стану винного у мінімальному розмірі.

За змістом ч. 4 ст. 53 КК України, з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Враховуючи сімейний стан обвинуваченого, наявність на утриманні неповнолітньої дочки, суд вважає можливим призначити покарання у виді штрафу з розстрочкою виплати рівними частинами строком на 12 місяців.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Вирішення питань про процесуальні витрати, заходи забезпечення кримінального провадження та речові докази

Відповідно до п.п. 12-14 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує, керуючись правилами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369 ч. 1 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

На підставі ст. 53 ч. 4 КК України, розстрочити сплату штрафу в розмірі 17000 гривень, строком на один рік, рівними частинами в розмірі 1416 гривень 67 копійок, до 30 числа кожного місяця включно.

Штраф підлягає сплаті на розрахунковий рахунок (IBAN) UA0010748, код класифікації доходів бюджету: 21081100, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989, отримувач коштів ГУК уКиїв.обл/Миронівська міс/21081100.

Речовий доказ оптичний диск «HP DVD-R 16x 4.7GB Data 120 min Video», серійний номер CMDR4.7G-CFMWM03-0959 F201, зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку підлягає негайному врученню засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1