Справа № 309/4787/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

07.06.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового провадження : прокурорки ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/132/22, за апеляційною скаргою, яку подала прокурорка Хустської окружної прокуратури ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2022 року,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , гр. України, українець, з базовою середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше несудимий, обвинувачений у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 129 КК України,
звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням із потерпілим ОСОБА_8 , а кримінальне провадження закрито.
В ухвалі суду вказується на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 20.11.2021 приблизно о 23 годині, знаходячись на території дворогосподарства в АДРЕСА_1 , під час конфлікту, який виник на ґрунті неприязних відносин зі своїм батьком ОСОБА_8 викрикував лайливі слова у бік останнього. Після цього, ОСОБА_7 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, підійшов до ОСОБА_8 та рукою зажатою у кулак наніс близько 5-7 ударів в область обличчя останнього. Внаслідок умисних протиправних дій, ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синців у верхній третині лівого плеча по зовнішній поверхні, середній третині правого плеча по зовнішній поверхні, садно верхньої третини правого передпліччя по зовнішній поверхні, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 160/Х від 02 грудня 2021 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Крім того, 20.11.2021 приблизно о 23 годині, ОСОБА_7 , знаходячись на території дворогосподарства, що в АДРЕСА_1 , під час конфлікту, який виник на ґрунті неприязних відносин зі своїм батьком ОСОБА_8 викрикував погрози вбивством у бік останнього. Після цього, ОСОБА_7 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, підійшов до ОСОБА_8 , тримаючи в руках кухонний ніж та розмахуючи ним перед обличчям останнього, висловлював погрози застосування ножа, чим викликав у потерпілого ОСОБА_8 відчуття страху за своє життя та реальні побоювання фізичною розправою. Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим, встановивши, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до кримінальних проступків, свою вину визнав повністю, примирився із потерпілим, який не має до нього жодних матеріальних та моральних претензій, відшкодував завдані збитки, інкриміновані ОСОБА_7 кримінальні правопорушення не є корупційними.

В апеляційній скарзі прокурорка ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала є незаконною у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, зокрема застосування закону, який не підлягав застосуванню. Стверджує, що суд першої інстанції безпідставно застосував положення ст. 46 КК України та звільнив обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Посилається на те, що, звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що фактичні обставини кримінального провадження свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив два кримінальні проступки, що мають ознаки реальної сукупності, що в свою чергу свідчить і про неправильне тлумачення судом положень ст. 46 КК України, яке суперечить точному змісту закону та відповідно й неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурорки ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вищевказаних осіб береться до уваги те, що вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотань чи заяв про відкладення її розгляду не подавали, апеляційним судом обов`язковість їхньої явки на розгляд справи не визнавалась.

Доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали суду колегія суддів визнає обґрунтованими з таких підстав.

Так, відповідно до ст. ст. 370, 372 КПК України судове рішення (ухвала) повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У мотивувальній частині ухвали зазначаються:суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини з посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Колегія суддів вважає, що вказані вище вимоги кримінального процесуального, а також кримінального законів судом першої інстанції не були дотримані.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення клопотань потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 , звільнивши ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 129 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Проте, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що потерпілим ОСОБА_8 подано заяву про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

При цьому, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції невірно виклав зміст заяви потерпілого ОСОБА_8 , зазначивши, що від потерпілого ОСОБА_8 надійшло письмове клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з його примиренням із обвинуваченим.

Разом із тим, з матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинуваченим ОСОБА_7 подано заяву про закриття кримінального провадження у зв`язку з його примиренням із потерпілим, однак із журналу судового засідання та мотивувальної частини оскаржуваної ухвали не убачається, що судом першої інстанції досліджувалась така заява і їй надавалась будь-яка оцінка.

Вищенаведене на переконання апеляційного суду призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону та, відповідно, безпідставного, передчасного й незаконного закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Вищевказані порушення, допущені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження та при постановленні судового рішення, позбавили суд першої інстанції повно та всебічно розглянути кримінальне провадження, а також прийняти законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, і не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення є такими, які відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України тягнуть скасування судового рішення із призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 суду першої інстанції необхідно дотриматись вимог кримінального процесуального закону, врахувати наведене вище, повно й всебічно розглянути кримінальне провадження, дослідити приєднані до обвинувального акту докази та дати їм належну оцінку, і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Разом із тим, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив два кримінальні проступки, що мають ознаки реальної сукупності, що в свою чергу свідчить і про неправильне тлумачення судом положень ст. 46 КК України, яке суперечить точному змісту закону та відповідно й неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, - підлягають до відповідної оцінки судом першої інстанції під час нового судовому розгляду.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подала прокурорка Хустської окружної прокуратури ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2022 року, якою ОСОБА_7 звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 129 КК України на підставі ст. 46 цього Кодексу у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження № 0000318 закрито, - скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді :