Справа № 953/9661/21
н/п 1-кс/953/2934/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2022 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судового засідання в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню № 0000042 від 09.02.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Наталине Красноградського району Харківської області, громадянці України, з вищою освітою, офіційно не працює, має на утриманні батьків похилого віку, яка зареєтрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимій,

підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.365-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2022 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 09.02.2021, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з визначенням суми застави у розмірі завданої шкоди, а саме 1 242 604,00.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що слідчим відділом Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000042 від 09.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Сторона обвинувачення зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , у відповідності до наказу керівника апарату Красноградської районної державної адміністрації Харківської області № 1-к від 10.01.2020 переведена на посаду завідувача сектору державної реєстрації державного реєстратора Красноградської районної державної адміністрації Харківської області зі збереженням 5 рангу державного службовця, зловживаючи своїми повноваженнями з метою отримання неправомірної вигоди, в порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, без наявності відповідних правовстановлюючих документів, зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності № 39861609) за громадянином ОСОБА_8 право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху № 90а-8-:-90а-10, 90а-12, 113-ІІ, 113-І, 113-5-:-113-8 загальною площею 97,5 кв.м в будинку за літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_3 , які перебувають у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, чим спричинив тяжкі наслідки інтересам держави.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV (зі змінами та доповненнями) визначає правові засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Крім того, слідчий зазначає, що частиною 1 статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що систему органів державної реєстрації прав становлять Міністерство юстиції України та його територіальні органи, суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Приписами ч. 3 ст. 10 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень» визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Окрім того державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

Крім того, відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Також слідчий вказує, що постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яким визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до пункту 12 Порядку розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Відповідно до пункту 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (зі змінами та доповненнями), серед іншого державний службовець зобов`язаний дотримуватись Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів, сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки, додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції. Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Відповідно до п.п. «В» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII (зі змінами та доповненнями) ОСОБА_5 є суб`єктом на якого поширюється обмеження та заборони встановлені зазначеним законом, а саме ст. 22 закону України «Про запобігання корупції» забороняється використовувати свої службові повноваження або своє службове становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_5 обіймає посаду державного реєстратора в органі державної влади завідувача сектору державної реєстрації державного реєстратора Красноградської районної державної адміністрації Харківської області, є державним службовцем, що на постійній основі здійснює функції представника влади з наданням публічних послуг, а відповідно до ч. 3 ст. 18 Кримінального кодексу України є службовою особою, зловживав своїм службовим становищем з метою одержання неправомірної вигоди, при наступних обставинах.

Так, взимку 2020 року (більш точний час та дату під час досудового розслідування встановити не представилось за можливе), до завідувача сектору державної реєстрації державного реєстратора Красноградської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_5 звернулася невстановлена особа з пропозицією зареєструвати за громадянином ОСОБА_8 право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху № 90а-8-:-90а-10, 90а-12, 113-ІІ, 113-І, 113-5-:-113-8 загальною площею 97,5 кв.м в будинку за літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_3 , які перебувають у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради.

В подальшому, ОСОБА_5 , з метою реалізації умислу, направленого на незаконну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення цокольного поверху № 90а-8-:-90а-10, 90а-12, 113-ІІ, 113-І, 113-5-:-113-8 загальною площею 97,5 кв.м в будинку за літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_3 , які перебувають у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, у невстановлений досудовим розслідування час та місці, але не пізніше 17.12.2020 отримала від невстановленої особи договір купівлі-продажу № 10/10-03 від 10.10.2001, укладений на Товарній біржі «Універсальній товарній біржі «Гермес», акт приймання-передачі нежитлових приміщень б/н від 10.10.2001, протокол аукціонних торгів на Товарній біржі «Універсальній товарній біржі «Гермес» № 1 від 10.10.2001, технічного паспорту ТОВ «НТБ Київ» № 99-02/12/20-ТП від 14.02.2020, висновку ТОВ «НТБ Київ» № 99-02/12 від 14.02.2020 на вищезазначені нежитлові приміщення, з метою подальшого використання вищевказаних документів, як підставу для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про виникнення права власності на вказані приміщення за ОСОБА_8 .

Крім того, сторона обвинувачення вказує, що з метою реалізації умислу, направленого на незаконну реєстрацію права власності на вищевказані нежитлові приміщення за ОСОБА_8 , 17.12.2020 о 16 годині 50 хвилин, завідувач сектору державної реєстрації державний реєстратор Красноградської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні свого службового кабінету за адресою: АДРЕСА_4 , умисно, будучи особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, в ході здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно, вирішила стати на шлях злочинної діяльності, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави, порушуючи вимоги ст.ст. 10, 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 25.12.2015 №1127, протиправно, зловживаючи своїми повноваженнями з метою отримання неправомірної вигоди, умисно, використовуючи крипто-ключ для роботи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, виданий на її ім`я, внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості про те, що нежитлові приміщення цокольного поверху № 90а-8-:-90а-10, 90а-12, 113-ІІ, 113-І, 113-5-:-113-8 загальною площею 97,5 кв.м в будинку за літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_3 , перебувають у приватній власності ОСОБА_8 , де підставою набуття права власності зазначила договір купівлі-продажу № 10/10-03 від 10.10.2001, укладений на Товарній біржі «Універсальній товарній біржі «Гермес», акт приймання-передачі нежитлових приміщень б/н від 10.10.2001, протокол аукціонних торгів на Товарній біржі «Універсальній товарній біржі «Гермес» № 1 від 10.10.2001, технічного паспорту ТОВ «НТБ Київ» № 99-02/12/20-ТП від 14.02.2020, висновку ТОВ «НТБ Київ» № 99-02/12 від 14.02.2020.

У подальшому, завідувач сектору державної реєстрації державний реєстратор Красноградської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_5 умисно, зловживаючи своїми повноваженнями з метою отримання неправомірної вигоди, достовірно розуміючи, що документи надані невстановленою особою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху № 90а-8-:-90а-10, 90а-12, 113-ІІ, 113-І, 113-5-:-113-8 загальною площею 97,5 кв.м в будинку за літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_3 за громадянином ОСОБА_8 , не є підставою для реєстрації права власності, підтвердила своїм електронноцифровим підписом (крипто-ключем) проведення вищевказаної реєстраційної дії.

Сторона обвинувачення зазначає, що внаслідок зловживання своїми повноваженнями з метою отримання неправомірної вигоди завідувач сектору державної реєстрації державний реєстратор Красноградської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_5 , в порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, без наявності відповідних правовстановлюючих документів, зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності №39861609) за громадянином ОСОБА_8 право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху № 90а-8-:-90а-10, 90а-12, 113-ІІ, 113-І, 113-5-:-113-8 загальною площею 97,5 кв.м в будинку за літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_3 , що призвело до незаконного вибуття з власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, вартістю згідно висновку будівельно-технічної експертизи 1242604,00 (один мільйон двісті сорок тисячі шістсот чотири) гривень, чим спричинив тяжкі наслідки інтересам держави.

02.08.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Підставою для звернення до слідчої судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали наявність достатніх підозр вважати, що ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.365-2 КК України та наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та інших учасників кримінального провадження.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала. Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваної, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням суми застави у розмірі завданої шкоди, а саме 1 242 604,00 розмір причинено шкоди.

Сторона захисту в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого у зв`язку із необґрунтованістю повідомленої підозри та недоведеністю існування зазначених в клопотанні ризиків. Крім того, сторона захисту зазначила, що на момент отримання повідомлення про підозру, ОСОБА_5 тривалий час не обіймала посаду державного реєстратора Красноградської районної державної адміністрації Харківської області. Також, просила врахувати, що ОСОБА_5 має на утриманні двох дітей та батьків похилого віку, заміжня, тобто має міцні соціальні зв`язки, має зареєстроване місце проживання, була мобілізована та проходила службу у Збройних Силах України. Крім того, сторона захисту, звертає увагу на процесуальну поведінку підозрюваної, яка самостійно та добровільно з`явилась до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу. Сторона захисту просила обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та документи у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що Харківським районним управлінням поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000042 від 09.02.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.365-2 КК України.

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 КК України внесені до ЄРДР 09.02.2021 за фактом того, що 17.12.2020 невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи майном, а саме нежитловими приміщеннями цокольного поверху 90а-8-:-90а-10, 90а-12. 113-ІІ, 113-І, 113-5-:-113-8, загальною площею 97,5 кв.м. в будинку за літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_3 , що призвело до незаконного вибуття із комунальної власності об`єкта нерухомого майна, чим завдали збитки у великих розмірах.

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 365-2 КК України внесені до ЄРДР 07.09.2021 за фактом того, що 17.12.2020 державним реєстратором Красноградської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_5 на підставі фіктивних документів, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (ДРРП) здійснено реєстрацію права власності на нежитлові приміщення цокольного поверху № 90а-8-:-90а-10, 90а-12. 113-ІІ, 113-І, 113-5-:-113-8, загальною площею 97,5 кв.м. в будинку за літ. «А-4», розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , які перебувають у власності територіальної громади м. Харкова за ОСОБА_8 .

В межах розгляду даного клопотання встановлено, що ОСОБА_5 о 13 годині 10 хвилин 02.08.2022 у кримінальному провадженні №0000042 від 09.02.2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України, тобто у зловживанні своїми повноваженнями державним реєстратором з метою отримання неправомірної вигоди, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави. Повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручені особисто ОСОБА_5 , права підозрюваного оголошені та роз`яснені 02.08.2022.

Зазначений факт підтверджується особистим підписом ОСОБА_5 , який міститься в підозрі та пам`ятці про процесуальні права та обов`язки підозрюваного та не заперечувалося стороною захисту.

З огляду на зазначене, слідча суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру було вручено у встановлений законом строк, а отже, відповідно до вимог ст.42 КПК України, ОСОБА_5 має статус підозрюваної у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідча суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України, тобто у зловживанні своїми повноваженнями державним реєстратором з метою отримання неправомірної вигоди, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється, остання є осудною особою, яка досягла 16-річного віку, займала посаду завідувача сектору державної реєстрації державного реєстратора Красноградської районної державної адміністрації Харківської області зі збереженням 5 рангу державного службовця.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: даними, які містяться в листі начальника Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_9 від 05.02.2021 за №70/1/-962 зі змісту якого вбачається, що 17.12.2020 державним реєстратором Красноградської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_5 на підставі фіктивних документів, в державному реєстрі прав на нерухомк майно (ДРРП) здійснено реєстрацію права власності на об`єкт житлової нерухомості комунальної власності за ОСОБА_8 (код НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_3 (нежитлове приміщення цокольного поверху 90а-8-:-90а-10, 90а-12. 113-ІІ, 113-І, 113-5-:-113-8, загальною площею 97,5 кв.м. в будинку за літ. «А-4»); даними, які містяться в листі Юридичного департаменту Виконавчого комітету Харківської міської ради № 1688/9-21 від 09.03.2021 зі змісту якого вбачається, що нежитлові підвальні приміщення № І, 1-:-12 загальною площею 93,3 кв.м. розташовані в житловому будинку літ «А-4» по АДРЕСА_3 . Житловий будинок був зарахований до переліку об`єктів комунальної власності міста у складі Дзержинського ЖЕО рішення 12 сесії Харківської міської Ради народних депутатів 1 скликання від 28.09.1992 «Про комунальну власність міста». На теперішній час будинок відображається на балансі КП «Жилкомсервіс» на підставі договору про передачу майна в господарське відання № 1288 від 28.02.2007 (чинний в редакції додаткової угоди від 01.09.2016). Вказані приміщення були передані в оренду довірчому товариству з додатковою відповідальністю «Друг» за договором оренди № 1412 від 14.07.1998, згідно з технічним паспортом КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 19.03.1998. Договір оренди розірвано 18.11.1999 за рішенням арбітражного суду Харківської області. На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 13.03.2002 № 313 «Про передачу в оренду нежитлових приміщень» зазначені приміщення були передані в оренду ТОВ «МІК» для розміщення офісу. Договір оренди розірвано 08.11.2016 за рішенням господарського суду Харківської області. У період дії договору оренди орендарем надано до Управління технічний паспорт від 18.11.2003 виготовлений КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» в якому змінилась нумерація приміщень та їх характеристика, а саме: приміщення цокольного поверху № І, 4-:-12. 04.10.2005 отримано висновок Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса про неналежність приміщень № І, 4-:-12 до допоміжних приміщень житлового будинку. Реєстрація приміщень по праву власності за територіальною громадою міста Харкова не була проведена, з причин належності даних приміщень до житлового фонду (квартири АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 ) та відсутності в матеріалах інвентаризаційної справи рішення про переведення їх до нежитлового фонду. У 2017 році Управлінням було розпочато роботу щодо передачі цих приміщень в оренду. КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», станом на 14.11.2017, виготовлено технічний паспорт на приміщення цокольного поверху № 90а-8-:-90а-10, 90а-12, 113-ІІ, 113-І, 113-4, 113-5, 113-6, 113-6а, 113-7, ХХІХа загальною площею 97,5 кв.м. по АДРЕСА_3 . Наявність самочинного переобладнання, а саме: виявлено, що нежитлові приміщення № 113-ІІ є самочинно влаштованим, між приміщеннями № 113-4 та 113-ІІ влаштовано дверний проріз в капітальній стіні, що унеможливило проведення реєстрації приміщень по праву комунальної власності; даними, які містяться в рішенні Харківської міської ради народних депутатів Харківської області від 28.09.1992; даними, які містяться в Додатковій угоді до договору № 1288 від 28.02.2007 про передачу майна в господарське відання від 01.09.2016 зі змісту якої вбачається, що Управління комунального майна та приватизації Деапртаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 711 від 06.09.2006 та розпорядження управління комунального майна та приватизації від 07.09.2006 № 1150, передало в господарське відання майно Комунальному підприємству «Жилкомсервіс» для подальшого його використання відповідно до вимог даного Договору та статуту КП «Жилкомсервіс», а КП «Жилкомсервіс» зобов`язаний прийняти це майно в господарське відання, зокрема, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 11 096,16 кв.м., рік побудови 1929, інвентарний номер 000259; даними, які містяться в листі ТОВ «Універсальна біржа «ГЕРМЕС» за вих.№_1204/ від 12.04.2021 зі змісту якого вбачається, що у ТОВ «Універсальна біржа «ГЕРМЕС» документи та інформація щодо проведення 10.10.2001 аукціону з реалізації нежитлових приміщень цокольного поверху № 90а-8-:90а-10, 90а-12, 113-ІІ, 113-І, 113-5-:-113-8 в літ. «А-4» загальною площею 97,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 відсутні; даними, які містяться у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 238317717 від 22.12.2020 відповідно даних якого нежитлові приміщення цокольного поверху № 90а-8-:90а-10, 90а-12, 113-ІІ, 113-І, 113-5-:-113-8 загальною площею 97,5 кв.м. в будинку за літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_3 належать на праві приватної власності ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, серія та номер: 10/10-03, виданий 10.10.2001 Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальна біржа «ГЕРМЕС» №1; акт приймання-передачі нежитлових приміщень, серія та номер: б/н, виданий 10.10.2001, видавник: сторони; протоколу аукціонних торгів на «Універсальній біржі «ГЕРМЕС», серія та номер: 1, виданий 10.10.2001, видавник: сторони; технічного паспорту, серія та номер: 99-02/12/20-ТП, виданий 14.02.2020, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «НТБ Київ»; висновку, серія та номер: 99-02/12, виданий 14.02.2020, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «НТБ Київ»; висновком експерта № 18800/7841-7861 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 24.06.2022 відповідно до якого ринкова вартість нежитлових приміщення цокольного поверху № 90а-8-:-90а-10, 90а-12, 113-ІІ, 113-І, 113-4, 113-5, 113-6, 113-6а, 113-7, ХХІХа в житловому будинку літ. «А-4» загальною площею 97,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 станом на 17.12.2020 становить 1 242 604 (один мільйон двісті сорок дві тисячі шістсот чотири) грн.; даними, які містяться в Договорі купівлі-продажу нежитлових приміщень №10/10-03 від 10.10.2001зі змусто якого вбачається, що ОСОБА_10 продав, а ОСОБА_8 купив нерухоме майно: нежитлові приміщення цокольного поверху № 90а-8-:90а-10, 90а-12, 113-ІІ, 113-І, 113-5-:-113-8 в літ. «А-4» загальною площею 97,5 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_3 . Вказані нежитлові приміщення переходять до ОСОБА_8 на підставі Протоколу № 1 Аукціонних торгів на «Універсальній біржі «ГЕРМЕС»; даними, які містяться в акті приймання-передачі нежитлових приміщень від 10.10.2001 відповідно до даних якого, на виконання умов договору № 10/10-03 від 10.10.2001 купівлі-продажу нежитлових приміщень цокольного поверху № 90а-8-:-90а-10, 90а-12, 113-ІІ, 113-І, 113-5-:-113-8 загальною площею 97,5 кв.м в будинку за літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 передав, а ОСОБА_8 прийняв вказані нежитлові приміщення; даними, які містяться в Протоколі №1 Аукціонних торгів на «Універсальній біржі «ГЕРМЕС» від 10.10.2001 зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_10 виставив на аукціон нежитлові приміщення цокольного поверху № 90а-8-:-90а-10, 90а-12, 113-ІІ, 113-І, 113-5-:-113-8 загальною площею 97,5 кв.м в будинку за літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_3 , а ОСОБА_8 придбав нежитлові приміщення цокольного поверху № 90а-8-:-90а-10, 90а-12, 113-ІІ, 113-І, 113-5-:-113-8 загальною площею 97,5 кв.м в будинку за літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_3 ; даними, які містяться у висновку Товариства з обмеженою відповідальністю «НТБ Київ» від 14.02.2020 № 99-02/12 відповідно до якого нежитлове приміщення цокольного поверху № 90а-8-:-90а-10, 90а-12, 113-ІІ, 113-І, 113-5-:-113-8 загальною площею 97,5 кв.м в будинку за літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_3 на підставі права власності належить ОСОБА_8 .
Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя переконана, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_5 дій, що кваліфікуються за ч.3 ст.365-2 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідча суддя враховує наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваною: переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, слідча суддя вважає за необхідне зазначити, що 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Слідча суддя зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання. А в контексті з тим, що 24.02.2022 Російська Федерація розпочала військову агресію проти України, у зв`язку з чим цього ж дня Президентом України підписано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за № 64/2022, який триває до тепер, і на даний час, для громадян України існує реальна можливість спрощеного режиму перетину кордону та отримання дозволу на проживання в багатьох країнах світу, спроба переховуватися від органів досудового розслідування чи суду може виявлятися та підтверджуватися, наприклад, отриманням дозволу на проживання в певній країні, отриманням громадянства іншої країни або подання відповідних заяв і документів для активізації цього процесу, поданням документів на отримання статусу біженця тощо.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, а саме злочином у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна або без такої, то тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, особливо на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

Разом з тим, слідча суддя вважає не доведеним стороною обвинувачення про наявність ризику знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення, оскільки з 31.07.2022 підозрювана ОСОБА_5 не обіймає посаду завідувача сектору державної реєстрації - державного реєстратора Красноградської районної державної адміністрації Харківської області, доступу до робочого місця, речей та документів не має.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

В судовому засіданні слідчою суддею було встановлено, оскільки не спростовано стороною обвинувачення, що в даному кримінальному провадженні відсутні дані щодо наявності свідків. Разом з цим, слідча суддя враховує стадію досудового розслідування даного кримінального провадження, а отже ризик впливу зі сторони підозрюваної, як на свідків інших невстановлених органом досудового розслідування осіб , існує як на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Слідча суддя вважає не доведеним ризик вчинити інше кримінальне правопорушення та продовження злочинної діяльності, оскільки в обґрунтування даного ризику сторона обвинувачення посилається лише на обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні тяжкого злочину у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна або без такої. Разом з тим, підозрювана раніше не судима, стороною обвинувачення не надано документів, які б підтверджували, що підозрювана вчиняла подібні дії у минулому. А тому, будь-які обґрунтовані підстави вважати, що наявний ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, без надання вагомого і достатнього підтвердження цього є неприпустимим і суперечить презумпції невинуватості.

Пунктами 3, 4, 5, 8 ч. 1 ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Сама по собі наявність ризиків та обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування інших запобіжних заходів.

Слідча суддя враховує у сукупності наступні обставини:

- ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочиному сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна або без такої;

-дані щодо особи підозрюваної ОСОБА_5 , яка: раніше не судима, заміжня, має неповнолітню дитину 2005 року народження; має на утриманні батьків похилого віку; має зареєстроване місце проживання та фактичне місце проживання; тобто має стійкі соціальні зв`язки, офіційно не працює.

- процесуальну поведінку підозрюваної, яка під час допиту її у якості підозрюваної, надала добровільно покази з підстав повідомленої підозри. Крім того, слідча суддя враховує, що підозрювана не була затримана в порядку ст.208 КПК України, самостійно з`явилася за викликом до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

Дослідивши в сукупності матеріали клопотання наданні стороною обвинувачення, слідча суддя вважає, що прокурор не довів шляхом доказування в судовому засіданні, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, у порівнянні з триманням під вартою, стосовно підозрюваної ОСОБА_5 , буде недостатнім застосування домашнього арешту, як заходу забезпечення кримінального провадження, призначення якого обумовлює необхідність контролю за дотриманням підозрюваною своїх процесуальних обов`язків, а також унеможливить запобігти ризику, передбаченому пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України..
Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем її проживання в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваною покладних на неї процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи, що чинне законодавство надає можливість покладення додаткових обов`язків при обранні такого запобіжного заходу, як домашній арешт, слідча суддя вважає за необхідне покладення на підозрювану ОСОБА_5 додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Наявність контролю з боку уповноважених осіб стане надійною запорукою щодо унеможливлення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, в тому числі на які посилалася сторона обвинувачення при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту в певний час доби, оскільки сторона обвинувачення не позбавлена процесуальної можливості, в будь-який момент звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.
Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрювану не більше двох місяців (ч. 7 ст. 194 КПК України).
Оскільки строк досудового розслідування у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 09.02.2021 закінчується 02.10.2022, то з урахуванням положень ч.1 ст. 219 КПК України, строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом, а також виконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України належить визначити на 46 (сорок шість) днів, тобто до 01 жовтня 2022 року включно в межах строку досудового розслідування.
Керуючись статтями 177, 178, 181, 183, 194, 372, 376 ч.2 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, а саме заборонити підозрюваній залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в межах строку досудового розслідування на 46 (сорок шість) днів до 01 жовтня 2022 року включно.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу направити для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваної через слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 .

Встановити строк дії ухвали до 01.10.2022 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 18 серпня 2022 року.

Слідча суддя ОСОБА_1