У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про застосування до підозрюваної:

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дружківка, Донецької області, громадянки України, не заміжньої, з вищою освітою, не працюючої, раніше судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2
запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0003325 від 29.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

30.11.2021 слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 30.11.2021 для розгляду зазначеного клопотання визначено слідчу суддю ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано наступним:

«Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимою, останній раз 07.07.2021 Дружківським міським судом Донецької області, за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України, якій призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.79 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та вчинила нове умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 29.11.2021 приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні торгівельної зали магазину «Новус1010», належного ТОВ «НОВУС УКРАЇНА», розташованого за адресою: м. Київ, пр-т. Лобановського 4-Д, та вирішила таємно, повторно викрасти чуже майно з даного магазину.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна вона, діючи умисно, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, впевнившись, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, взяла з полиць магазину наступний товар: олія екстраординарна Dermo Expertise розкішне живлення для обличчя Loreal 30 мл, 1 штука, вартістю 271 гривня 20 копійок без урахування ПДВ або 339 гривень з ПДВ, круасани Міні 7 Days какао 185г, вартістю 33 гривні 59 копійок без урахування ПДВ, або 41 гривень 99 копійок з ПДВ, серветки вологі антибактеріальні Novus 15 шт, вартістю 7 гривень 99 копійок без урахування ПДВ або 9 гривень 99 копійок з ПДВ, пазли «Моя їжа Puzzlika», вартістю 139 гривень 20 копійок без урахування ПДВ або 174 гривень з ПДВ, бренді Berikoni VS 3 роки 40% 0,25л, вартістю 127 гривень 20 копійок без урахування ПДВ або 159 гривень з ПДВ, свічка циліндр Candy Light синьо-сіра С07*10/1-7.6, вартістю 54 гривні 39 копійок без урахування ПДВ або 67 гривень 99 копійок з ПДВ, птчі рожеві колагенові BeautyDerm, 4 штуки, вартістю 11 гривень 99 копійок без урахування ПДВ або 14 гривень 99 копійок з ПДВ за штуку, тіні для губ з олією Жожоба та SPF 15 BeautyDerm, вартістю 57 гривень 59 копійок без урахування ПДВ або 71 гривень 99 копійок з ПДВ, які поклала до власної сумки, яку тримала в руках та направилася до виходу з магазину.
Пройшовши касову зону, ОСОБА_5 , за викрадений товар не розрахувався, а утримуючи його в сумці в руках, направилася до виходу з магазину,, але не довела свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від її волі так як була затримана працівниками магазину охорони.
Усього, ОСОБА_5 таємно, повторно намагалася викрасти чуже майно, яке належить ТОВ «НОВУС УКРАЇНА» на загальну суму 739 гривень 12 копійок без урахування ПДВ.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на таємне викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто вчинила всі дії які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з при що не залежали від її волі, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України.
У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянці України, уродженці м. Дружківка, донецької області, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судиму.
30.11.2021 ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Вона обґрунтовано підозрюється у скоєнні вказаного злочину. Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:
- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 ;
- протоколом затримання особи від 29.11.2021 р. в порядку ст. 208 КПК України;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_8
- протоколом допиту свідка ОСОБА_9
- протоколом допиту свідка ОСОБА_10
- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5
- та іншими матеріалами кримінального провадження.
Підозрювана ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України, вчинила злочин нетяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Відносно неї необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що вона може:
- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду ;
- знищити або приховувати будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, в тому числі речові докази;
- незаконно впливати на свідків та потерпілу, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню;
- вчинити інше кримінальне правопорушення.
Виклад обставин, на підставі яких слідчий і прокурор дійшли висновку про наявність ризиків.

На той факт, що підозрювана з метою уникнення або ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню вказує те, що санкція статті кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання, у вигляді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк., і вона усвідомлює, що у разі визнання судом її винною, з урахуванням її особи, їй може бути призначене судом покарання, яке пов`язане із реальним позбавленням волі на значний строк.
На той факт, що підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення вказує те, що вона офіційно ніде не працює і не навчається, відповідно не має постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків.
З огляду на викладене, застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вище зазначеним ризикам.
На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та запобігання наведеним ризикам, слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи та вимоги, викладені у клопотанні, просив його задовольнити, вказуючи, що те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України), що, а також наведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) підтверджується зібраними у провадженні та доданими до клопотання доказами.

Захисник підозрюваної, як і вона сама, заперечували проти задоволення клопотання, просили у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити. Сторона захисту просила застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або нічного домашнього арешту.

Сторона захисту звернула увагу та просила врахувати те, що ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється, визнає повністю, щиро кається, майнова шкода її діями не завдана, майно на загальну суму 739 грн. 12 коп., яке вона намагалася викрасти повернуто законному власнику, вона має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що значно зменшує ступінь суспільної небезпеки підозрюваної. Співрозмірність завданої шкоди суспільству діями підозрюваної, та шкода яка буде завдана інтересам дитини у разі позбавлення її батьківського піклування з боку матері, переважає, враховуючи той факт, що батько самоусунувся від піклування та виховання дитини. Підозрювана не є асоціальною особою, а її поведінка спростовується тяжкими життєвими обставинами. При цьому, застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту позбавить її можливості, влаштуватися на роботу та забезпечувати себе та свою дитину.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 8 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 2 вказаної статті покладає обов`язок на слідчого суддю постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 30.11.2021 відповідає вимогам ст. 277 КПК України, за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо її законності або порушення порядку вручення не викликає.

Суд ураховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Звертаючись з клопотанням слідчий вказав на наявність у даному випадку ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України

В обґрунтування ризиків можливості переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином прокурор фактично посилається лише на тяжкість покарання. Між тим, указану обставину суд не може оцінювати в якості ризику, оскільки така обставина повинна бути оцінена судом лише відповідно до ст. 178 КПК України, тобто як додаткові відомості, які посилюють існування певних ризиків.

Тяжкість покарання сама по собі не може бути ризиком, про що, зокрема, зазначалось в рішеннях Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Becciev v. Moldova», «Свершов проти України», «Єлоєв проти України», «Тимошенко проти України», «Луценко проти України»). Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція ЄСПЛ свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, оскільки суд вважає доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється), то погоджується з існуванням підстав для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Існування відповідного ризику підтверджується, зокрема, тим, що ОСОБА_5 раніше вже притягувалась до відповідальності за злочини проти власності. Так, вироком Деснянського районного суду міста Києва від 11.08.2020 ОСОБА_5 була засуджена за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; а вироком Дружківського міського суду Донецької області від 07.07.2021 ОСОБА_5 визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за цим вироком та вироком Деснянського районного суду міста Києва від 11.08.2020 у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 79 КК України ОСОБА_5 від відбуття покарання звільнено, якщо вона протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї судом обов`язки.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У судовому засіданні було встановлено, що наразі існують докази, які можуть свідчити про вчинення підозрюваною інкримінованого правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів.

На думку суду, наведені прокурором обставини та докази на їх підтвердження свідчать про доведеність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбаченої п. 2, тобто існування ризиків. Але як клопотання, так і пояснення прокурора надані в судовому засіданні не містять конкретних доводів та обґрунтованого мотивування того, що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобіганню встановлених у судовому засіданні ризиків, тобто обов`язкового елементу для вирішенні питання застосування запобіжного заходу, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

За таких обставин суд позбавлений можливості виконати вимоги п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 196 КПК України, якими передбачено, що в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, зокрема зазначає посилання на докази, які обґрунтовують обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає, що прокурором у судовому засіданні не доведено ризик того, що підозрювана ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Будь-яких доказів на доведення вказаних ризиків стороною обвинувачення не надано та належних обґрунтувань не наведено.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, то суд вважає, що дійсно, в даній ситуації це найбільш вагомий ризик, який підтверджений матеріалами клопотання.

Проте суд вважає, що за умов обізнаності підозрюваної з існуванням щодо неї підозри та перебігу досудового слідства, вона має усвідомлювати, що вчинивши інше кримінальне правопорушення чи продовживши кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, вона лише погіршить свою ситуацію.

Слідчим суддею враховано каяття підозрюваної у судовому засіданні, обіцянку співпрацювати з органами досудового розслідування, не переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Разом з тим, взято до уваги дані про особу підозрюваної, зокрема те, що вона має на утриманні малолітню доньку (4 роки), має постійне місце проживання у друзів, має бажання вжити заходів щодо пошуку роботи, що у разі застосування до неї цілодобового домашнього арешту буде значно ускладнено.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що прокурор у судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Проаналізувавши все зазначене в сукупності, на переконання слідчого судді, в даному випадку запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до приписів ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

З огляду на викладене, беручи до уваги наявність у підозрюваної постійного місця проживання, малолітньої доньки на утриманні, враховуючи положення ч. 4 ст. 194 КПК України, вважаю, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 необхідно задовольнити частково, обравши запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби в межах строку досудового розслідування, який буде достатнім для неухильного виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184, 186, 194, 196, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , який полягає в забороні залишати житло за зазначеною адресою у період доби з 22.00 год. по 06.00 год. наступного дня, за виключенням надання невідкладної медичної допомоги.

Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період доби з 22.00 год. по 06.00 год. наступного дня.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначити в межах строку досудового розслідування: 59 (п`ятдесят дев`ять) днів.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України строком на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про необхідність зміни свого місця проживання;

- докласти зусиль до пошуку роботи.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Виконання ухвали доручити Солом`янському УП ГУНП в м. Києві.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 .

Копію ухвали негайно вручити підозрюваній та прокурору, а також для виконання конвойній службі.

Строк дії ухвали до 28.01.2022 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1