Справа № 297/1708/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/598/20 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 16.12.2019.
Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с.Яноші Берегівського району Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , неодружений, непрацюючий, що має три класи освіти, на утриманні семеро неповнолітніх дітей, не судимий у порядку ст.89 КК України, засуджений:

- за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Згідно вироку ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
ОСОБА_8 29.06.2019 приблизно о 14 год., на полі поблизу Окремого хутора в с.Яноші Берегівського району, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс два удари правою рукою зігнутою у кулак в область голови ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілому легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі, захисник - адвокат ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_8 , просить змінити вирок і призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, адже останній вину визнав, щиро розкаявся, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні сімох дітей, проживає з родиною, працює на будівництві зранку до ночі щодня, крім неділі, тому призначене судом покарання у виді громадських робіт призведе до втрати ним роботи та неможливості забезпечувати сім`ю.
Судове провадження розглядається за відсутності, обвинуваченого, захисника, потерпілого, неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Крім того апеляційний суд враховує клопотання обвинуваченого та його захисника про розгляд апеляційної скарги у їх відсутності.

-2-

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора ОСОБА_5 , яка заперечення проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права. Тому суду слід неухильно додержуватись вимог про законність, обгрунтованість та вмотивованість вироку і ухвали в кримінальному провадженні. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги те, що прокурор, потерпілий та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 цього Кодексу, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, а тому апеляційним судом у відповідності до ч.1 ст.404 КПК України такі не перевіряються.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_6 щодо надмірної суворості вироку суду першої інстанції та наявності підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, колегія суддів вважає, що такі до задоволення не підлягають з таких підстав.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
При цьому, відповідно до ч.ч.2,3 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
-3-
Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином дотримані.
Що стосується виду та розміру покарання за кримінальне правопорушення, винним у якому визнаний ОСОБА_8 , то при вирішенні даного питання і про це прямо вказано у вироку, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, належно врахував відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що обвинувачений має постійне місце проживання, семеро неповнолітніх утриманців, згідно досудової доповіді високий рівень ризику повторного вчинення правопорушення та високий рівень ризику небезпечності для суспільства. Поряд з тим, судом враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття, наявність утриманців, позитивної характеристики, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Однак обставин, які б суттєво знижували ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 умисного насильницького злочину та являлись передумовою для застосування щодо нього більш м`якого покарання, судом першої інстанції встановлено не було. Не встановила їх і колегія суддів при перегляді вироку суду.
Зважаючи на положення ст.50 КК України якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин.
Відповідно до положень ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Колегія суддів вважає, що вид та розмір призначеного ОСОБА_8 покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, в тому числі вимогам ст.65 КК України та його меті.
Доводи апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_6 про надмірну суворість призначеного ОСОБА_8 покарання, на думку колегії суддів - є безпідставними.
Згідно матеріалів кримінального провадження та поданої апеляційної скарги захисником, об`єктивно відсутні інші обставини, ніж ті, що встановлені судом першої інстанції, які пом`якшують покарання, а твердження адвоката щодо неналежного їх врахування спростовуються висновком суду, зазначеним в оскаржуваному вироку, яким належним чином обґрунтовано вид та міра покарання.
Інші доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути враховані при призначенні ОСОБА_8 покарання.
Доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі про відбування обвинуваченим покарання у виді громадських робіт, позбавить обвинуваченого основного місця роботи та зумовить тяжкий збіг обставин для сім`ї, апеляційний суд враховує, проте визнає їх недостатніми підставами для будь-якого пом`якшення призначеного покарання.

-4-

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів констатує, що в матеріалах справи відсутні дані про матеріальний стан обвинуваченого та щодо наявності в нього постійного джерела доходу, що в свою чергу ставить під сумнів можливість ОСОБА_8 сплатити в дохід держави грошову суму у виді штрафу та відповідно виконати вирок суду.
Поряд з тим, колегія суддів відмічає, що така обставина як майновий стан, хоч і враховується, та не є визначальною при призначенні особі покарання, оскільки суд, призначаючи покарання, керується, зокрема, принципом індивідуалізації покарання та призначає особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, справедливу міру покарання, спрямовану на досягнення цілей виправлення такої особи і приватної превенції, а також сприяє досягненню інших цілей, поставлених перед покаранням, зокрема, визначених ст.50 КК України.
Доводи апеляційної скарги про наявність у обвинуваченого сімох неповнолітніх утриманців, на думку апеляційного суду, також не можуть бути передумовою для зміни вироку з призначенням більш м`якого покарання і такі обставини фактично враховані судом при призначенні обвинуваченому наближеного до мінімального виду покарання, з передбачених санкцією ч.2 ст.125 КК України.
Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо наявності підстав для зміни постановленого щодо ОСОБА_8 вироку в частині призначеного покарання, з урахуванням наведених ним доводів, є безпідставними.
Колегія суддів вважає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст.55,65,66 КК України, призначивши покарання в межах санкції статі, за якою його засуджено додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання.
Будь-які підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції відсутні, тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при провадженні досудового розслідування та судового розгляду, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 16.12.2019, щодо ОСОБА_10 ,- без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційним судом.

Судді: