ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/860/22 Справа № 203/4725/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2022 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000424 від 01 червня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 188-1, ч. 2 ст. 361 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням слідчого судді, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2022 року задоволено клопотання слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 та накладено арешт на на майно, вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: відеокарти Sapphire у кількості 6 штук, комп`ютерну плату, жорсткий диск-накопичувач, прилад Antiminer в кількості 4 штуки, відеокарти Sapphire у кількості 37 штук, блоки живлення до відеокарт в кількості 4 штуки, майнінг машини в кількості 306 штук, блоки живлення в кількості 286 штук шляхом заборони власнику, іншим уповноваженим власником особам відчуження, розпорядження та користування майном.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя, зазначив, що вказане майно могло бути використане як споживач викраденої електричної енергії та може мати ознаки речей, що були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та підлягати спеціальній конфіскації, відповідно до ч. 1 ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2. Крім того, слідчим суддею було встановлено, що арешт на вказане майно слід накласти також з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, що у сукупності дає підстави, передбачені п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що строк на апеляційне оскарження було пропущено ним з поважних причин у зв`язку з тим, що у судовому засіданні, за наслідками розгляду клопотання, було проголошено лише вступну та резолютивну частину, що позбавило його можливості належним чином обґрунтувати доводи своєї апеляційної скарги, а отримавши 02 червня 2022 року повний текст ухвали слідчого судді, вже 07 червня 2022 він звернувся з апеляційною скаргою.
Мотивуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що ОСОБА_9 інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 188-1, ч. 2 ст. 361 КК України, що вказує на те, що вилучене в ході обшуку майно не було підшукане, виготовлене, пристосоване або використане та не було використано як знаряддя чи засіб вчинення кримінальних правопорушень, та не може підлягати спеціальній конфіскації, оскільки не використовувалось для виконання об`єктивної сторони зазначених кримінальних правопорушень, що узгоджується з правовою позицією ВС, викладеною у постанові від 02.06.2020 року у справі №748/1457/19.
Також з посиланням на практику ЄСПЛ, вказує, що інкриміновані ОСОБА_9 кримінальні правопорушення є нетяжкими, а тому застосування спеціальної конфіскації у даному випадку покладе на особу надмірний індивідуальний тягар та не зможе забезпечити рівноваги між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи.
Посилається й на те, що цивільний позов у даному кримінальному провадженні представником потерпілого не подано, а той цивільний позов, копію якого було долучено до матеріалів справи в ході судового засідання не містить дати його підписання та реквізитів, які б доводили факт його подачі. Більше того, вказує, що представника цивільного відповідача було залучено до даного кримінального провадження лише 10 травня 2022 року, тобто фактично після подання слідчим до суду клопотання про накладення арешту на майно, а тому, у даному випадку, арешт не може бути накладений з підстав забезпечення цивільного позову.
Вказує також й на те, що майно, на яке накладено арешт було вилучено в ході проведення обшуку, який мав місце 07 червня 2021 року та орган досудового розслідування, всупереч положень КПК України не повернув його власнику, навіть не дивлячись на наявність ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2021 року, який було зобов`язано слідчого повернути вказане майно, а з клопотанням про накладення на нього арешту слідчий звернувся лише 05 травня 2022 року, тобто з грубим порушенням вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, що залишилось поза увагою слідчого судді.
Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні представник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_9 підтримали клопотання та апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 та з підстав, викладених у них, просили їх задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та скасувати її, відмовивши в задоволенні клопотання слідчого у повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника власника майна та вважав ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та достатньо мотивованою у зв`язку з чим просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Мотиви апеляційного суду.
Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження.
Як видно з матеріалів клопотання, в судовому засіданні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2022 року за наслідками розгляду клопотання слідчого про арешт майна було проголошено резолютивну частину ухвали від 25 травня 2022 року, яку вручено ОСОБА_11 . Повний текст зазначеної ухвали було проголошено 30 травня 2022 року о 09 годині 40 хвилин, який було отримано представником ОСОБА_6 02.06.2022 року та вже 07.06.2022 року останній звернувся з відповідною апеляційною скаргою.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений представником з поважних причин та такий строк підлягає поновленню.
Щодо доводів апеляційної скарги по суті.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до пунктів 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги представника, суд апеляційної інстанції доходить висновку про належне виконання слідчим суддею зазначених вимог кримінального процесуального закону при вирішенні клопотання слідчого про арешт майна, з огляду на наступне.
З матеріалів справи слідує, що в ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000424 за ч. 2 ст. 188-1, ч. 2 ст. 361 КК України, за ознаками викрадення електричної енергії шляхом її самовільного використання, вчинене за попередньою змовою групою осіб та яке завдало шкоду у великих розмірах, а також за ознаками несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, вчинене за попередньою змовою групою осіб та яке завдало шкоду у великих розмірах.
В ході досудового розслідування встановлено, що група осіб, діючи за попередньою змовою, здійснили несанкціоноване втручання в роботу мережі електрозв`язку АТ Дніпровські електромережі, що призвело до витоку та порушення встановленого порядку її маршрутизації, як елементу критичної інфраструктури регіону, та здійснили викрадення електричної енергії, в результаті чого вказаному підприємству спричинено майнову шкоду. Для цього за адресою: АДРЕСА_1 , було взято в оренду приміщення, де було встановлено обладнання: відеокарти Sapphire в кількості 6 штук, комп`ютерна плата, жорсткий диск накопичувач, прилад Antiminer в кількості 4 штуки, відеокарти Sapphire в кількості 37 штук, блоки живлення до відеокарт в кількості 4 штуки, майнінг машини в кількості 106 штук, блоки живлення в кількості 286 штук, а для електроспоживання цього обладнання без повної сплати за спожиту електроенергію могло бути здійснено несанкціоноване втручання в інформаційну систему роботи електромереж та зміну інформації, яка оброблюється в інформаційній системі, що призвело до спричинення шкоди на загальну суму 2 035 505, 22 гривні.
Задовольняючи клопотання слідчого про арешт зазначеного майна, слідчий суддя виходив з того, що з метою забезпечення спеціальної конфіскації, а також з метою забезпечення цивільного позову і оскільки вилучене майно може бути використано в кримінальному провадженні для встановлення істини, є знаряддям кримінального правопорушення, вважав доведеним необхідність арешту майна і ризиків передбачених положеннями п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, тому дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та накладення арешту на майно.
З такими висновками слідчого судді погоджується також й апеляційний суд з огляду на таке.
04 травня 2022 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 188-1, ч. 2 ст. 361 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Інкриміновані ОСОБА_9 кримінальні правопорушення, відповідно до статті 12 КК України належать до категорії нетяжких злочинів, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Таким чином, з огляду на характер інкримінованих ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, вилучене в ході обшуку 07 червня 2021 року майно могло бути використано, як засіб чи знаряддя вчинення кримінальних правопорушень, а тому, у випадку визнання обвинуваченого винуватим підлягає спеціальній конфіскації, у зв`язку з чим висновки суду в цій частині є правильними та ґрунтуються на положеннях кримінального Закону.
В той же час, перевіряючи доводи апеляційної скарги представника щодо накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді в цій частині не узгоджуються з матеріалами кримінального провадження та є передчасними з огляду на таке.
Старший слідчий в ОВС відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, з підстав, передбачених п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, 05 травня 2022 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду першої інстанції.
Проте, під час апеляційного перегляду справи встановлено, що постановою старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 від 10 травня 2022 року було залучено ОСОБА_12 , як представника цивільного позивача та в цей же день до матеріалів кримінального провадження було долучено цивільний позов (а.к.п. 103-107).
З огляду на зазначене слідчий або представник цивільного позивача мали право звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечення цивільного позову виключно після фактичного його подачі та долучення до матеріалів кримінального провадження, тобто після 10 травня 2022 року.
За таких обставин, доводи представника власника майна в цій частині є слушними, а висновки слідчого судді, щодо необхідності накладення арешту на майно з метою забезпечення цивільного позову є помилковими та не відповідають фактичним обставинам справи.
В той же час, вказане порушення не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки прийняте ним рішення по суті є правильними та арешт на майно накладено з метою забезпечення спеціальної конфіскації.
Апеляційний суд не входить в обговорення доводів представника щодо невідповідності поданого цивільного позову вимогам ЦПК України, оскільки зазначене належить до компетенції суду першої інстанції під час проведення підготовчого судового засідання.
Щодо посилань представника про порушення строків подачі клопотання, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України та не виконання ухвали слідчого судді про повернення тимчасово вилученого майна, колегія суддів зауважує на тому, що арешт майна накладений на майно ОСОБА_9 з метою забезпечення спеціальної конфіскації та з цим клопотанням слідчий мав об`єктивну змогу звернутись виключно після набуття особою статусу підозрюваної, що у даному випадку мало місце 04 травня 2022 року, тому колегія суддів не вбачає в діях слідчого порушень вимог ч. 5 ст. 171 КПК України.
При цьому, норми КПК щодо правового режиму, тривалості, припинення тимчасового вилучення майна функціонально призначені, зокрема, для вирішення цивільно-правових аспектів такого тимчасового вилучення та встановлення обов`язку щодо негайного повернення майна законному його володільцю у разі пасивності, незацікавленості сторони обвинувачення у його використанні для вирішення завдань кримінального провадження.
Правові наслідки можливих порушень процесуальних строків, про які йдеться, лежать в площині юридичної відповідальності (наприклад, цивільно-правова відповідальність за утримання відповідного майна без законних на те підстав або у разі втрати чи знищення речового доказу (ч.4 ст.100 КПК), дисциплінарна відповідальність прокурора, слідчого за неналежне виконання службових обов`язків, кримінальна відповідальність у разі наявності відповідних підстав).
Таким чином, невиконання ухвали слідчого судді про повернення тимчасово вилученого майна, на яку посилається представник у своїй апеляційній скарзі, не є предметом розгляду цього провадження, оскільки не знаходиться у взаємозв`язку з підставами для накладення арешту на майно, а стосується виключно персональної відповідальності осіб, які на думку представника, не виконали вищевказану ухвалу слідчого судді.
Завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Апеляційний суд вважає, що наявні правові підстави та мета для застосування такого заходу забезпечення, тому для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і для запобігання ризиками приховування, перетворення та відчуження вказаного майна, які об`єктивно існують у разі незастосування такого заходу, а також з метою забезпечення спеціальної конфіскації, накладення арешту на вказане майно є обґрунтованим та доцільним.
Під час апеляційного провадження встановлено, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 у цьому кримінальному провадженні направлений до суду і ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 червня 2022 року призначене підготовче судове засідання.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта...
Враховуючи, що стадія досудового розслідування закінчена, а повноваження слідчого судді щодо контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні розповсюджуються тільки на цю стадію кримінального провадження, то апеляційний суд процесуально позбавлений можливості скасувати ухвалу слідчого судді про що ставить питання сторона захисту.
Водночас, у випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та кримінальним правопорушенням під час судового розгляду обвинувального акту буде спростована або судом буде встановлено відсутність складу чи події злочину, власник майна наділений правом ініціювати, в порядку ст. 174, п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК України, питання про скасування накладеного арешту.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про необхідність залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги представника без задоволення.
Керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання ОСОБА_6 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2022 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000424 від 01 червня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 188-1, ч. 2 ст. 361 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4