Справа № 761/9227/22
Провадження № 1-кс/761/5224/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року місто Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_4 , погодженого прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Федеративної Республіки Німеччини, уродженця м. Львів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 27; ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12, 13, ч. 2

ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0000323, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2014, -

В С Т А Н О В И В :
27 травня 2022 року до Шевченківського районного суду міста Києва звернувся слідчий СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_4 з клопотанням, погодженим прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи подане клопотання прокурор зазначив, що у провадженні слідчого відділу Шевченківського УП ГУНП у місті Києві перебуває кримінальнепровадження №0000323, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2014, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27; ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12, 13, ч. 2 ст. 115 КК України.

У зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявністю ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим ініційовано питання про обрання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав викладених в ньому, просив задовольнити.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши позиції сторін обвинувачення та захисту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000323, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2014, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27; ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12, 13, ч. 2 ст. 115 КК України.

28 серпня 2000 року постановою старшого слідчого прокуратури Старокиївського району м. Києва ОСОБА_8 порушено кримінальну справу 57-1063.

На виконання вимог КПК України, який набрав чинності 19.11.2012, слідчим відділом Шевченківського РУ ГУМВС України у м. Києві зареєстровано кримінальне провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000323 08 серпня 2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 27; ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12, 13, ч. 2 ст. 115 КК України.

29 грудня 2013 року постановою старшого слідчого ГСУ МВС України ОСОБА_9 оголошено в розшук громадянина Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження №0000316 від 06.12.2012.

30 грудня 2013 року постановою старшого слідчого ГСУ МВС України ОСОБА_9 оголошено в міжнародний розшук громадянина Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках кримінального провадження №0000316 від 06.12.2012.

29 грудня 2013 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115; ч. 1 ст. 115; ч. 1 ст. 115; ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 309, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27 ,ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12 ст. 115; ч. 3 с. 27, п.п. 5, 6, 11, 12, 13 ч. 3 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0000316 від 06.12.2012.

08 серпня 2014 року кримінальне провадження №0000323 від 08.08.2014 щодо вчинення ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27; ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12, 13, ч. 2 ст. 115 КК України, виділене з кримінального провадження №0000316 від 06.12.2012 постановою прокурора Генеральної прокуратури України.

20 лютого 2015 року слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва винесено ухвалу про дозвіл на затримання громадянина Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27 травня 2022 року слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_4 ініційовано перед судом питання обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

За змістом ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

До матеріалів клопотання слідчим, а в судовому засіданні прокурором, не надано постанови про оголошення ОСОБА_6 в міжнародний розшук, що у відповідності ч. 6 ст. 193 КПК України є єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відсутність підозрюваного.

При цьому, слід також звернути увагу на те, що абз. 7 п. 6 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 вказує на необхідність надання слідчому судді/суду довідки та витягу із бази даних Інтерполу.

Дійсно, законодавче поняття «міжнародний розшук» нормативно не визначено. Ні в чинному КПК України, ні в Законі України «Про оперативно-розшукову діяльність» не передбачено положень, які б регламентували порядок оголошення особи у міжнародний розшук та здійснення міжнародного розшуку.

Водночас, слід звернути увагу на те, що нормами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про Національну поліцію» (Міжнародне співробітництво поліції) передбачено, що взаємовідносини у сферах діяльності поліції з відповідними органами інших держав та міжнародними організаціями базуються на міжнародних договорах, а також на установчих актах та правилах міжнародних організацій, членом яких є Україна.

Україна з 1992 року є членом Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу.

Підпунктами 32 та 33 пункту 4 Положення про Національну поліцію, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 877 передбачено, що Національна поліція здійснює представництво та забезпечує виконання зобов`язань України в Міжнародній організації кримінальної поліції - Інтерполі та Європейському поліцейському офісі (Європолі); організовує взаємодію правоохоронних та інших державних органів України з Інтерполом, Європолом, а також компетентними органами інших держав з питань, що належать до сфери діяльності Інтерполу та Європолу.

Отже, вбачається, що підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу, надісланий до НЦБ Інтерполу.

Зі змісту ст. 60 Статуту Комісії з контролю за файлами Інтерполу (розміщений на офіційному вебсайті Інтерполу https://www.interpol.int) вбачається, що суб`єктом, який оголошує в міжнародний розшук, є Генеральний секретаріат Інтерполу. Компетентні правоохоронні органи запитуючої держави є лише ініціаторами, які діють через відповідний Робочий апарат НЦБ Інтерполу. Моментом оголошення особи в міжнародний розшук є саме прийняття Генеральним секретаріатом Інтерполу рішення циркулярного повідомлення, що відображається в інформаційній базі Інтерполу. Початком міжнародного розшуку є направлення відповідного повідомлення до Робочого апарату Укрбюро Інтерполу від усіх країн-учасниць.

Навіть факт внесення до обліків Генерального Секретаріату Інтерполу відомостей звернення слідчого органу про публікацію картки щодо особи не є свідченням оголошення її в міжнародний розшук, оскільки матеріали, якими слідчий орган підтверджує оголошення особи в міжнародний розшук, мають містити повідомлення безпосередньо з Інтерполу, довідки або витягу з його бази даних.

Правила Інтерполу щодо обробки інформації, затв. в поточній редакції на 80-й сесії Генеральної асамблеї Інтерполу Резолюцією від 30.06.2012 (розміщені на офіційному вебсайті Інтерполу https://www.interpol.int) регулюють питання моменту оголошення особи у міжнародний розшук. Зокрема, ст. 77 згаданих Правил передбачає, що отримання запитів від Національних бюро Інтерполу та прийняття їх до розгляду не означає автоматичну видачу картки щодо конкретної особи, а відомості про прийняття запитів до розгляду не можна плутати з реальним оголошенням особи у розшук.

Згідно з ОСОБА_11 висновком кафедри правосуддя юридичного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка «Щодо оголошення особи в міжнародний розшук» (автори: д-р юрид. наук ОСОБА_12 , канд. юрид. наук ОСОБА_13 , джерело публікації: Вісник кримінального судочинства. 2019.-№ 3.- С. 249-265; https://doi.org/10.17721/2413-5372.2019.3/249-265) моментом оголошення особи в міжнародний розшук є саме прийняття Генеральним секретаріатом Інтерполу рішення циркулярного повідомлення, що відображається в інформаційній базі Інтерполу. Початком міжнародного розшуку є направлення відповідного повідомлення до Робочого апарату Укрбюро Інтерполу від усіх країн-учасниць. При цьому особа вважається оголошеною в міжнародний розшук лише за наявності відповідних підтверджуючих документів (довідка, витяг із бази даних Інтерполу; надіслання запиту про розшук та прийняття його до виконання іншою державою, яка не є членом Інтерполу; надіслання запиту про розшук до іншої держави на підставі двосторонньої угоди тощо). Відсутність на момент розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи, яка перебуває в міжнародному розшуку, відповідних підтверджуючих документів (довідка, витяг із бази даних Інтерполу тощо) є обґрунтованою підставою для його незадоволення слідчим суддею.

У матеріалах справи наявна відповідь Федерального міністерства юстиції ФРН стосовно правової допомоги у кримінальних справах, а саме щодо встановлення місця перебування ОСОБА_6 , що була надана у відповідь на лист Генеральної прокуратури України від 30.11.2005 ВИХ № 14/2-28719-05, до якої долучена довідка LKA412 040531/3313-3 від 02.06.2004, зі змісту якої вбачається, що під час огляду проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , прізвище ОСОБА_14 не було виявлене на табличці дзвінка вхідної двері будинку, прізвище ОСОБА_14 не було виявлене на поштовому ящику в під`їзді будинку. Відтак відсутні відомості, що в порядку міжнародної правової допомоги встановлено неможливість визначення місцезнаходження підозрюваного.

При цьому, наявність постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_9 про оголошення в міжнародний розшук підозрюваного від 30.12.2013, не є самостійною підставою для обрання запобіжного заходу, враховуючи наведені вище положення.

Жодних інших відомостей на підтвердження відсутності можливості встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 чи відповідних підтверджуючих документів, що особа перебуває в міжнародному розшуку, матеріали клопотання не містять.

Відтак, на думку слідчого судді, стороною обвинувачення не доведено наявність правових підстав, передбачених ч. 6 ст. 193 КПК України, які повинні враховуватись слідчим суддею при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: факту оголошення підозрюваного у міжнародний розшук та відсутність фактичних даних щодо неможливості встановити місцеперебування останнього, а тому клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 7, 177, 193, 194, 309, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 27; ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12, 13, ч. 2 ст. 115 КК України - залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1