ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2853/22 Справа № 428/6095/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001220, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 липня 2020 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Новопсков Луганської області, який не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання у виді штрафу в сумі 1000 неоподаткованих доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, вказує, що призначене його підзахисному покарання є надмірно суворим, не відповідає тяжкості вчиненого кримінального проступку, а при його призначенні судом було проігноровано заяву обвинуваченого про призначення йому покарання у виді штрафу.

Також зазначає, що ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування свою винуватість визнав, погодився із встановленими слідством обставинами та просив призначити йому покарання у виді штрафу.

Вважає, що судом не було достатньою мірою враховано дані про особу ОСОБА_8 , який свою винуватість визнав, розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем мешкання, раніше не засуджувався, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання про долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертизи наркотичних засобів в сумі 1307 гривень 60 коп.

Обвинуваченого визнано винним та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, приблизно о 11.40 годині 22 червня 2020 року у невстановлених осіб, за допомогою месенджера Telegram, придбав психотропну речовину, обіг якої заборонено, амфетамін за грошові кошти в сумі 250 грн., після чого згідно із отриманим на месенджер фотознімком місця розташування психотропної речовини, а саме за адресою: вул. Вілєсова у м. Сєвєродонецьку Луганської області, того ж дня близько 12:00 год. за вказаною адресою знайшов схованку з наркотичною речовиною, а саме два зіп пакети, які почав зберігати без мети збуту з подальшим вживанням.
Дії ОСОБА_8 у вищезазначеній частині було кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України за ознаками незаконного придбання та зберігання психотропної речовини, обіг якої обмежено, без мети збуту.

Обвинувачений та захисник до суду не з`явилися. Захисник про день та час апеляційного розгляду був повідомлений належним чином шляхом направлення СМС-повідомлення, про причини неявки суд не повідомив. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги, що в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого, колегія суддів вважає за необхідне здійснити апеляційний розгляд без участі відсутніх осіб.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Матеріалами провадження встановлено, що ухвалою Луганського апеляційного суду від 25.05.2021 року було вирішено питання про поновлення строку апеляційного оскарження за заявою захисника ОСОБА_7 та поновлено строк апеляційного оскарження, у зв`язку з чим дане питання повторному вирішення не підлягає.

Крім того, висновки суду першої інстанції про фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 с. 309 КК України та доведеність його вини в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, що стосуються суворості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів приходить до наступного.
Так, частиною 1 ст. 65 КК передбачено, що суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Колегією суддів встановлено, що при призначенні ОСОБА_8 покарання судом належним чином виконані вимоги ст. ст. 50, 65 КК України та враховані характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком; дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, офіційно не працює, утриманців не має, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; наявність обставини, що пом`якшує покарання, якою визнано щире каяття; відсутність обставин, що обтяжують покарання. Взято до уваги, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненому злочині.

Колегія суддів, не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, вважає правильними висновки суду першої інстанції про необхідність та достатність призначеного покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. зі звільненням від його реального відбування з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, яке за своїм розміром є достатнім для виправлення обвинуваченого, та здатним стримати ОСОБА_8 від вчинення нових злочинів.
На думку суду апеляційної інстанції, фактичні обставини вчинення кримінального проступку, відомості про обвинуваченого, який визнав свою винуватість в умовах її очевидної доведеності, та інші обставини, зазначені захисником в апеляційній скарзі, у сукупності не дають підстав для висновку про необхідність пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання, яке за видом та розміром є співрозмірним вчиненому проступку, оскільки воно не пов`язане з ізоляцією від суспільства у зв`язку із встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків.
Колегія суддів також зважає на дотримання судом першої інстанції при призначенні покарання практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа Скополла проти Італії від 17.09.2009 року).
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає покарання, призначене обвинуваченому судом першої інстанції, таким, що відповідає принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а також особі винного, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а підстав для його пом`якшення не вбачає, у зв`язку із чим у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 липня 2020 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4