Справа № 352/2636/21
Провадження № 1-кп/352/40/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000271 від 17.11.2021 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, раніше судимого: 12.06.2020 Тисменицьким районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн, 05.11.2021 ухвалою Тисменицького районного суду замінено несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт, на строк 50 годин, 03.12.2021 вироком Тисменицького районного суду за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт, які на даний час не відбув,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України (далі КК України), -

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 вчинив повторно таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за наступних обставин.

ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово засуджений, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і повторно вчинив корисливий злочин.

Так, 14.11.2021 о 19 год 13 хв, ОСОБА_6 зайшов до приміщення торгової зали магазину «Рукавичка» ТзОВ Торгівельно-виробничої компанії «ЛЬВІВХОЛОД», який розташований за адресою м. Тисмениця, вул. К. Левицького, 1, Тисменицької ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

Під час перебування у приміщенні магазину «Рукавичка» у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з метою незаконного збагачення.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 скориставшись відсутністю уваги продавців та покупців магазину «Рукавичка», впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, із торговельного стелажу вищевказаного магазину, таємно викрав 1 (одну) пляшку спиртного напою - джину 40% ємкістю 0,5 л «BEFEFEATER» закупівельна вартість якої становить 288 грн 00 коп., яку заховав у штани.

Після цього ОСОБА_6 , з викраденим майном пляшкою спиртного напою джину 40% ємкістю 0,5 л «BEFEFEATER», покинув приміщення магазину «Рукавичка» не розрахувавшись на касі за вказаний товар, і таким чином отримав реальну можливість розпорядитися ним на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 заподіяв ТзОВ ТВК «ЛЬВІВХОЛОД» майнову шкоду на загальну суму 288 грн 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав. Пояснив, що в листопаді 2021 року перебуваючи в магазині «Рукавичка» в м. Тисмениця, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігав, таємно викрав спиртний напій, який в подальшому випив з друзями, а пляшку здав на збут. Зазначив, що збитки не відшкодував. У вчиненому щиро кається.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив судовий розгляд здійснювати за його відсутності. Просив суворо покарати ОСОБА_6 згідно вимог чинного законодавства враховуючи те, що він раніше судимий, збитки не відшкодував та вже не вперше вчиняє протиправні діяння щодо майна, що належить підприємству ТзОВ ТВК «Львівхолод».

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, оскільки у судовому засіданні обвинувачений у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст. 65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, ОСОБА_6 раніше судимий, має постійне місце проживання, не працює, одружений, відповідно до довідки за №9643 від 18.11.2021 на обліку в лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, не відшкодування шкоди, думку представника потерпілого, уникнення від виконання призначеного вироком Тисменицького районного суду від 03.12.2021 покарання та те, що вчинений ним злочин, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого, однак є корисливим злочином, який був вчинений незадовго після вчинення попередніх злочинів та відносно одного й того самого потерпілого ТзОВ ТВК «ЛЬВІВХОЛОД», зважаючи також, що він судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, тому суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.185 КК України, а саме у виді арешту.

Суд вважає відсутніми підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України.

Крім того згідно вироку Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03.12.2021 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного згідно вироку Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2020 року, з урахуванням ухвали Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 листопада 2021 року, більш суворим, призначеним за цим вироком, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин.
При цьому суд враховує, що кримінальне правопорушення за даним вироком ОСОБА_6 вчинив до ухвалення вироку Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області від 03.12.2021.

Тому остаточне покарання ОСОБА_6 слід призначати за правилами, передбаченими ч. 1, 4 ст. 70, ст.72 КК України, з урахуванням вироку Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03.12.2021, враховуючи невідбуту частину покарання у виді громадських робіт строком 228 годин з розрахунку, що одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експерта у даній справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком та невідбутого покарання у виді громадських робіт строком 228 (двісті двадцять вісім) годин за вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03.12.2021, з урахуванням положень ст. 72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців 20 (двадцять) днів.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

оптичний носій інформації із відеозаписами залишити в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області ОСОБА_7