Провадження № 1-кс/522/4080/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2022 року Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши заяву ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, у якій просить скасувати арешт з об`єкту нерухомості (реєстраційний номер 101), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заявник в судові засідання не з`являється, надіслав до суду заяву, у якій просив провести розгляд клопотання без його участі.

Із заяви вбачається, що ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого 28.11.2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , належить квартира АДРЕСА_2 .

Зазначене також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

20.06.2018 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси задоволене клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 та накладено арешт на вищевказану квартиру в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000236 від 05.01.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

У грудні 2021 року, у телефонній розмові слідчий Приморського ВП повідомив ОСОБА_4 , що кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000236 від 05.01.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - закрито, при цьому його прохання та звернення надати постанову про закриття кримінального провадження слідчим було проігноровано, у зв`язку з чим, він позбавлений можливості надати зазначені докази суду та вимушений клопотати про їх витребування судом.

ОСОБА_4 вважає, що оскільки кримінальне провадження закрито, то накладений арешту підлягає скасуванню.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в: подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зі змісту даної норми вбачається, що питання скасування арешту майна вирішується на стадії досудового розслідування або судового розгляду. Питання про скасування арешту майна у випадку винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження не врегульовано нормами Кримінально-процесуального кодексу України.

Частина 6 статті 9 КПК України визначає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 р. у справі № 372/2904/17-ц, зазначено що внаслідок відсутності у слідчого, який закрив кримінальне провадження самостійно, відповідних повноважень щодо скасування арешту, для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких накладений арешт, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 174 КПК, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.
Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Прокурор в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви про скасування арешту майна.
Слідчий, повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився.
Розглянувши заяву, вислухавши прокурора, приходжу до висновку, що заява підлягає задоволенню.
Встановлено, що постановою прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 від 09 липня 2018 року було об`єднано кримінальне провадження № 0000236 від 05.01.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України з кримінальним провадженням № 0004150 від 30.12.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

30 червня 2020 року постановою слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області кримінальне провадження № 0004150 від 30.12.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

01 грудня 2020 року постановою прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 було скасовано постанову про закриття кримінального провадження та направлено слідчому для проведення досудового розслідування.

10 листопада 2021 року постановою дізнавача СД ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області кримінальне провадження № 0004150 від 30.12.2017 року, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України було закрито.
Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься змагальність сторін.
Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Згідно з п.13 інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-558/0/4-13 від 05.04.2013 Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.
У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Частиною 2 ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення його дієвості.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
У відповідності до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 10 згаданої статті, арешт може бути накладений на нерухоме майно.
Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом першим частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Керуючись ст.ст. 174, 318-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт з об`єкту нерухомості (реєстраційний номер 101), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

18.08.2022