ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/6443/22

Номер провадження 1-кп/495/741/2022

30 вересня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000820 від 12 липня 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сухолужжя Білгород-Дністровського району Одеської області , українки, громадянки України,з середньою освітою, раніше не судимої, одруженої, маючого на утриманні неповнолітню дітину : сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , домогосподарки , раніше не судимої , яка зареєстрована та фактично проживає за адресою : АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч. 2 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5

обвинувачена ОСОБА_3

захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3

потерпілий

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_3 скоїла кримінальне правопорушення , передбачене ч.2 ст. 345 КК України при наступних обставинах:

Відповідно до Наказу №2768 від 06.12.2022 року «Про затвердження Тимчасового положення про сектори водної поліції територіальних підрозділів Головного управління Національної поліції в Одеській області» затвердженого начальником ГУНП в Одеській області генералом поліції третього рангу ОСОБА_7 з метою виявлення та затримання осіб, що займаються незаконним виловом рибних запасів в акваторії Дністровського лиману до проведення рейду 11.07.2022 року в період часу з 09 години до 21 години залучений співробітник сектору водної поліції відділу реагування патрульної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області капітан поліції потерпілий ОСОБА_8 , який згідно своїх функціональних обов`язків затверджених начальником Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області підполковником поліції ОСОБА_9 12.05.2022 року вих. №63/6022, забезпечує профілактичну діяльність, спрямовану на виявлення, розкриття злочинів та правопорушень на водних об`єктах Одеської області та Чорного моря, об`єктах інфраструктури водного транспорту в межах території обслуговування Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області та реагує на повідомлення та звернення громадян, патрулює водні об`єкти, зони відпочинку громадян та прилеглі території з метою протидії злочинності, та виявлення фактів інших правопорушень, а також виявляє та припиняє факти незаконного видобутку водних живих біоресурсів (браконьєрства).

11.07.2022 року о 20 годині 00 хвилин потерпілий ОСОБА_8 здійснюючи контроль з метою виявлення та затримання осіб, що займаються незаконним виловом рибних запасів в акваторії Дністровського лиману біля вул. Заливної в м. Білгород-Дністровський, Одеської області виявив двох осіб, які незаконно здійснювали вилов живих водних біоресурсів з акваторії Дністровського лиману за допомогою заборонених знарядь лову. Виявивши вказаний факт потерпілий ОСОБА_8 почав виконувати свої обов`язки з оформлення відповідних матеріалів відносно винних осіб, в ході вказаного оформлення обвинувачена ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , достовірно розуміючи, що згідно ст. 62 ч. 2 закону України «Про поліцію», що законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами, та розуміючи, що перед нею перебуває працівник водної поліції, маючи умисел на нанесення йому тілесних ушкоджень в зв`язку з виконанням цим працівником своїх службових обов`язків з виявлення та документування факту незаконного вилову живих водних біоресурсів, розпочала сварку з потепілий ОСОБА_8 висловлюючи в його бік погрози життю та здоров`ю, який виконував свої службові обов`язки та пред`являв законні вимоги щодо припинення правопорушення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, обвинувачена ОСОБА_3 , умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, достовірно розуміючи, що перед нею перебуває працівник правоохоронного органу, наблизившись до потерпілого ОСОБА_8 почала наносити останньому удари в область рук, тулубу та ніг. Після чого продовжуючи свої дії направлені на нанесення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу обвинувачена ОСОБА_3 схопила металеве весло та нанесла 5 ударів по правому стегну, по лівій руці та в область грудної клітини, а також в область голови, чим спричинила потерпілому ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження у вигляді подряпин на передній поверхні грудної клітини, синці на лівій кисті та на правому стегні.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_3 вчиненила кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто в умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченої ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачена ОСОБА_3 погодилася з тим, щоб судовий розгляд обмежився ії допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченої. Обвинуваченій було роз`яснено, що в даному випадку вона позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України визнала повністю та пояснила суду,що дійсно ,27 квітня 2022 року вона разом з чоловіком знаходилися на березі Дністровського ліману з метою ремонту належного їм човна. Потерпілий ОСОБА_8 який відрекомендувався як працівник водної поліції почав складати у відношенні ії чоловіка протокол про порушення природоохоронного законодавства,після чого між нею та потерпілим виникла сварка під час якої вона на грунті неприязних відносин нанесла потерпілому 5 ударів в різні частини тіла,зподіяв йому легкі тілесні ушкодження.

Про те,що потерпілий є працівником правоохоронного органу вона була обізнанана, також їй було відомо про кримінальну відповідальність за заподіяння працівнику правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв*язку з виконанням цим працівником службових обов*язків.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченої, яка надала точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин вона вчинила злочини. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченої не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину обвинуваченим.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченої ОСОБА_3 у інкримінованих їй кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч. 2 ст.345 КК України тобто умисне заподіяння праівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв*язку з виконанням цим працівником службових обов*язків.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд відносить щире каяття , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Стосовно призначення обвинуваченїй ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що при розгляді справ рішення ЄСПЛ застосовуються як джерело права.

Так, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним».

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченої ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити їй покарання.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого нею кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані які характеризують особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно , одружена , має на утриманні неповнолітню дитину , не працює , є домогосподаркою її вік та стан здоров`я , те що вона раніше не судима, вчинила кримінальне правопорушення,яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів , її каяття у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 є не судимою особою, має постійне місце мешкання, позитивно характеризується, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та її ставлення до скоєного, а саме те, що вона розкаялася у скоєному та сприяла розкриттю злочину,потерпілий не наполягає на суворому покаранні обвинуваченої, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченій покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті,за якою кваліфіковані її дії та звільнення її від призначеного покарання на підставі ст. ст. 75,76 КК україни.

Судові витрати по справі відсутні, цивільний позовне заявлений.Речовий доказ по справі -мобільний телефон "I Phone 11 Pro " який визнаний згідно постанови слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області та повернутий потерпілому ОСОБА_8 під зберігальну розписку слід залишити потерпілому ОСОБА_8 за належністю.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 судом не обирався та до набуття вироком законної чинності суд вважає за недоцільне його обрання.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України та призначити їй покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_3 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши їй іспитовий термін у 1 рік .

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання ,роботи або навчання,

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_3 доручити Білгород-Дністровському районному відділу філії державної установи "Центр пробації" в Одеській області.

Міру покарання засудженій ОСОБА_3 рахувати з моменту оголошення вироку.

Міру запобіжного заходу засудженій ОСОБА_3 до набуття вироком законної чинностіне обирати.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1