Справа № 629/1803/20
УХВАЛА

13.07.2022 року місто Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в режимі відеоконференції кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під вартою на 60 днів.
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили змінити раніше обраний запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: на домашній арешт.

Прокурор заперечував проти заміни запобіжного заходу обвинуваченим, оскільки ризики, передбаченні ч.1 ст. 177 КПК України, відносно останніх не змінились та продовжують існувати.
Суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених на 60 днів, вважає клопотання такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, згідно з п.п.1, 3, 5 ч.1ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до змісту обвинувального акта ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, а саме: в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження , що спричинило смерть потерпілого, вчиненого групою осіб, за що законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.
Обвинувачений ОСОБА_4 в свою чергу обвинувачується ще у вчиненні кількох інших злочинів порти власності, а саме: у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачення, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим, у разі визнання останніх винуватими у кримінальному правопорушенні, вони перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, можуть переховуватися від суду, можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.
Суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинувачених, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу.
Суд також враховує й те, що судовий розгляд по даній справі після зміни підсудності ще не розпочатий, не досліджені усі докази, які мають суттєве значення для об`єктивного розгляду кримінального провадження, не допитані потерпілі та свідки, що вказує на наявність ризику впливу обвинувачених на зазначених осіб.
Також суд враховує дані про особи обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які офіційно не працюють, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не мають, не одружені, не мають тісних соціальних зв`язків, що вказує на те, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, суд дійшов висновку, що обраний відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, що їм інкримінуються, а також їх особам, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, тому суд вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинувачених під вартою, оскільки, на переконання суду, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених під час судового розгляду даного кримінального провадження, та приходить до висновку щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених на 60 днів та відмовити в клопотанні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і їх захисників про зміну запобіжного заходу на біль м`який домашній арешт.
Керуючись ст.ст. 110, 314, 369, 371, 372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 10 вересня 2022 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 10 вересня 2022 року включно.
В задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та їх захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченими, їх захисниками, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суддя: