Вирок

Іменем України

Справа № 712/13394/16-к

Провадження № 1-кп/712/61/22

15 червня 2022 року колегія Соснівського районного суду м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000138 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси, громадянки України, українки, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої: АДРЕСА_1 , раніше не судимої.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289, ч.1 ст.289 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , 27.12.2015 року близько 05-30 год., маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим транспортним засобом, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , з кишені штанів ОСОБА_8 викрала ключ від його автомобіля марки «БМВ-525» д.н. НОМЕР_1 , та приблизно о 05год. 35хв. прийшла до магазину « МТС» за адресою м.Черкаси, вул. Хрещатик 190, де знаходився автомобіль марки « БМВ 525» д.н.з. НОМЕР_1 , вартість якого відповідно до висновку експерта № 4/236 від 02.03.2016 становить 302284грн., 40коп., що належить на праві власності ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, автомобілем «БМВ-525» д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: м. Черкаси вул. Хрещатик, 190, діючи умисно, підійшла до нього та за допомогою викраденого ключа відкрила даний автомобіль, проникла у салон і запустила двигун вказаного автомобіля, після чого рухаючись на вказаному автомобілі на перехресті вул. Шевченка - Святотроїцька в м. Черкаси, потрапила в дорожньо-транспортну пригоду. Після чого, ОСОБА_7 залишила вказаний автомобіль на місці ДТП та зникла у невідомому напрямку. В ході судового розгляду, органами досудового розслідування, в порядку ст.338КПК України неодноразово змінювалося обвинувачення, і остаточно пред`явлене 22.11.2019 з ч. 3 ст. 289 КПК України на ч.1 ст.289КПК України.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України визнала в повному обсязі, фактичні обставини викладені в зміненому обвинуваченні визнала в повному обсязі.

Незважаючи на визнання вини обвинуваченою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, її вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, дослідженими судом в їх сукупності, а саме: -протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.12.2015 року, згідно якого ОСОБА_8 повідомив про те, що 27.12.2015 року близько 14-00 год. виявив відсутність власного автомобіля «БМВ-525» д.н. НОМЕР_1 , який залишив біля магазину «МТС», на перехресті вул. О.Дашкевича-Хрещатик (том 1 а.м.к.п. 1); -клопотанням ОСОБА_8 від 22.01.2016 року, згідно якого останній просив долучити в якості речового доказу диск лазерної системи зчитування, на якому містяться фотознімки та відеозаписи (том 1 а.с. 2); -протоколом огляду предметів від 23.01.2016 року, згідно якого при перегляді інформації, що зберігається на диску лазерної системи зчитування виявлено 6 файлів фотозображень автомобіля Ауді, 1 файл фотозображення електронного пристрою з повідомленням від 27.12.2015 року о 05-37 год. СА 8873 ВС Оливкове Део, 2 відеофайли на яких міститься інформація про пошкодження автомобіля БМВ д.н. НОМЕР_1 , 2 відеофайли з зображенням камер автомобіля БМВ сірого кольору, що приїхав до розважального закладу по вул. Шевченка-Котовського 27.12.2015 року (том 1 а.с. 3); -протоколом пред`явлення речей для впізнання від 31.10.2016 року, згідно якого свідок ОСОБА_9 під № 2 зліва направо впізнав свій мобільний телефон Нокіа (Том 1 а.с. 18-19); -протоколом огляду місця події від 17.11.2017 року з фототаблицею до протоколу, згідно якого було оглянуто земельну дялянку домоволодіння АДРЕСА_3 , де знаходився автомобіль «БМВ-525» д.н. НОМЕР_2 (том 1 а.с. 20-22); - повідомленням про неможливість надання висновку експертизи від 28.05.2019, згідно якого ознайомившись із наданими матеріалами, експерт прийшов до висновку, що наявних в матеріалах справи вихідних даних для визначення розміру відновлювального ремонту доліджуємого автомобіля BMW 525 д.н.з. НОМЕР_3 недостатньо для дачі об`єктивного та повного висновку на поставлені в ухвалі питання, оскільки ці дані дають уявлення про загальний (зовнішній) характер пошкодження автомобіля. Враховуючи складний характер пошкоджень автомобіля, можливі значні приховані дефекти такі як: пошкодження силових елементів кузова, лонжеронів, колісних арок; пошкодження передньої підвіски, радіаторів, двигуна та коробки передач, що може вплинути на загальну величину відновлювального ремонту. В матеріалах справи №712/13394/16-к, також відсутні дані про проведення попередніх автотоварознавчих експертиз, або протоколів огляду КТЗ в яких відображений перелік та характер пошкоджень деталей автомобіля ( т.2 а.м.к.п.122) Розгляд провадження провадився відносно обвинуваченої в межах пред`явленого їй обвинувачення. Суд вважає, що мається достатньо доказів для кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.1 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом. Такий висновок суд обґрунтовує тим, що об`єктивна сторона кримінального правопрушення полягає у незаконному заволодінні транспортним засобом. Систематичний аналіз норм Особливої частини КК дає змогу виділити такі ознаки діяння при вчиненні цього злочину; 1) воно полягає лише в активній поведінці - дії;) дія проявляється в отриманні можливості керувати таким транспортним засобом; 3) поведінка винного є незаконною, він не має ані дійсного, ані уявного права на транспортний засіб, заволодіння яким здійснює; 4) заволодіння транспортним засобом здійснюється без чітко вираженого і дійсного волевиявлення власника або закопаного користувача транспортного засобу. При цьому воля потерпілого або ігнорується (при таємному заволодінні), або подавляється (при застосуванні насильства або погрози його застосування), або ж фальсифікується (при заволодінні шляхом обману). Поняття заволодіння транспортним засобом дано у п. 1 примітки до ст. 289. Із цієї примітки випливає, що способом такого заволодіння (протиправного вилучення) може бути будь-який (таємний відкритий, обман тощо).

Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту, коли винний отримав можливість керувати транспортним засобом і здійснювати рух на ньому.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення характеризується умислом. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони кримінального правопрушення є мета. Проте вона в законі не конкретизована, чим підкреслюється, що змістом кримінально-правової заборони заволодіння транспортним засобом може бути як заволодіння ним з наміром ніколи не повертати його власникові (законному володільцю), так і з наміром використати його для проїзду у певний пункт або для прогулянки, а потім повернути власникові (законному володільцю) чи кинути на дорозі. При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченої у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 289 КК України в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання її винною. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились як незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.289КК України. Аналізуючи вищезазначене, докази в їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_7 наявна об`єктивна та суб`єктивна сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.289 ККУкраїни.

Відповідно до ст.66 КК України, обставини що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, суд не вбачає.

Суд, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винної, за відсутності обставин що обтяжують покарання, обирає ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.289 КК України ( в редакції станом на час вчинення кримінального правопорушення) у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст.49, 74 КК України особа звільняється від покарання, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п.2 цієї частини.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, подія кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289КК України відбулась в грудні 2015, тобто на час розгляду кримінального провадження минуло понад 5 років, тому суд дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_7 від покарання за ч.1 ст.289 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Потерпілий ОСОБА_8 , відповідно до ст.338 КПК України підтримав первинне обвинувачення, а саме за ч.3 ст.289 КК України, як: незаконне заволодіння транспортним засобом, що завдало великої матеріальної шкоди. Обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.289 КК України не визнала, пояснила, що визнає фактичні обставини, але вважає, що сума збитків не відповідає дійсності і значно завищена.

На підтвердження позиції потерпілого в судовому засіданні досліджені письмові докази в їх сукупності, а саме повідомленням про неможливість надання висновку експертизи від 28.05.2019, згідно якого, експерт прийшов до висновку, що наявних в матеріалах справи вихідних даних для визначення розміру відновлювального ремонту доліджуємого автомобіля BMW 525 д.н.з. НОМЕР_3 недостатньо для дачі об`єктивного та повного висновку стосовно наявних матеріальних збитках. Суд дійшов висновку, що у ході судового слідства не здобуто доказів, які б у їх сукупності об`єктивно підтверджували скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України виходячи з наступного.

З метою встановлення вказаної матеріальної шкоди в судовому засіданні призначено експертизу, яка повернулась без виконання та в зв`язку з чим вирахувати матеріальну шкоду завдану незаконним заволодінням транспортним засобом неможливо (повідомлення про неможливість надання висновку експертизи а.м.к.п. 122)

Разом з тим, згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» реальними збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати що вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Якщо транспортний засіб не зазнав ніяких пошкоджень унаслідок незаконного заволодіння, його технічний стан не погіршився і відновлення він не потребує або сума відповідних витрат менша від зазначеної у п. 3 примітки до ст. 289 КК, така кваліфікуюча ознака, як заподіяння значної або великої шкоди, відсутня.

У випадках коли особа знищила транспортний засіб, яким незаконно заволоділа, чи призвела до такого стану, що він повністю втратив свою цінність і його вже не можна використовувати за прямим призначенням, розмір реальних збитків дорівнює вартості автомобіля на день учинення злочину.

Таким же чином треба вирішувати це питання, якщо транспортний засіб після незаконного заволодіння не знайдено. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь - які дані про те, що злочинними діями обвинуваченої завдано великої матеріальної шкоди потерпілому, а тому відсутня така кваліфікуюча ознака як заподіяння великої шкоди, так як автомобіль був повернутий потерпілому, а ушкодження, які зазнав автомобіль не можливо встановити. Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. В п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя зазначено «При розгляді кримінальних справ має суворо додержуватись закріплений у ч.І ст.62 Конституції принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана, кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості. Згідно з ч.3 зазначеної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої. Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є обов`язковою до застосування на території України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність тих обставин, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення незаконне заволодіння транспортним засобом, що завдало великої матеріальної шкоди, що передбачено ч.3 ст. 289 КК України.

Суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_7 .
Стаття 8 Коституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є обов"язковою до застосування на території України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. За правилами статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже з урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне виправдати ОСОБА_7 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення (потерпілим) не доведено вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289КК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженні в частині стягнення матеріальної шкоди та в частині стягнення з обвинуваченої моральної шкоди суд залишає без розгляду, оскільки потерпілий в судові засідання не з`являвся та не надавав обґрунтування матеріальних збитків та моральної шкоди, тому суд під час розгляду справи не має можливості визначати, яка саме моральна шкода та матеріальні збитки завдані потерпілому, якого розміру відшкодування доцільно визнати необхідним для нього.

На підставі ст.124 КПК України, процесуальні витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 74 КК України, 368, 370, 374 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.3ст.289 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у вигляді 4 ( чотири) роки позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_7 від покарання, на підставі ст.ст. 49,74 КК України, по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України за спливом строків давності.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи по справі у сумі 263,88грн.

Цивільний позов ОСОБА_8 залишити без розгляду.

Речові докази:

DVD диск приєднано до матеріалів кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження;

мобільний телефон «Нокіа». Повернутий ОСОБА_9 вважати повернутим

автомобіл марки «БМВ-525», переданий під зберігальну розписку ОСОБА_10 - залишити за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Соснівський районний суд м. Черкаси, а обвинуваченому, який перебуває під вартою, з моменту вручення копії вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі п. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право на підставі п. 6 ст. 376 КПК України отримати в суді копію вироку.

Головуючий:

Судді: