Провадження № 1-кп/243/298/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2022 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3 ,

- обвинуваченого ОСОБА_4 ,

- обвинуваченого ОСОБА_5 ,

- захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, Клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та Клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000469 від 13 квітня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду від 12 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався.

Прокурором Заявлено Клопотання про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке мотивоване тим, що останні обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, покарання за яке передбачене у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що є особливо тяжким злочином, та існують всі підстави для продовження відносно них запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що обумовлюється відповідними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України. Зокрема зазначив, що існують ризики того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 можуть переховуватися від суду, впливати на свідків та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню з метою уникнення покарання, вчинити інше кримінальне правопорушення. Ризик ухилення від суду обґрунтовується тим, що обвинувачені, достовірно знаючи, що їм інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, можуть переховуватися від суду, оскільки для них наслідки та ризик втечі буде менш небезпечними, ніж відбування покарання, у разі визнання їх винними у вчиненому злочині. Ризик впливу на свідків обґрунтовується тим, що обвинуваченим відомі їх анкетні відомості, і з урахуванням того, що свідки в судовому засіданні не допитані, ризик впливу на них з боку обвинувачених існує з високим ступенем ймовірності. Обвинувачені не працевлаштовані, а тому можуть піти на вчинення іншого кримінального правопорушення. За таких обставин, існують підстави для продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначив, що обрання домашнього арешту не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_6 до суду надано Клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на запобіжний захід у виді домашнього арешту в період часу з 18.00 години до 07.00 години, яке обґрунтоване тим, що обвинувачений ОСОБА_5 має батьків. Зараз в зв`язку з евакуацією з м. Костянтинівка Донецької області батько обвинуваченого виїхав. Мешкає в АДРЕСА_3 . За вказаною адресою може мешкати обвинувачений. Заява про дозвіл від батька додається до клопотання. Обвинуваченому необхідно проходити навіть лікування та обстеження в медичних закладах, а також є необхідність з`являтися до суду за викликом, тому домашній арешт можливо застосувати в певний період часу за місцем його проживання у батька. У Полтавській області органи поліції працюють справно та можуть без проблем контролювати перебування обвинуваченого під домашнім арештом. Крім того, на даний час в Україні діє військовий стан та йдуть бойові дії. В зв`язку з цим в країні дуже посилений контроль пересування по території країни, між містами стоять блок пости, по містах чергують патрулі, а за кордон взагалі обмежений виїзд. Таким чином ризик переховування або втечі, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України практично не існує для вчинення обвинуваченим. Взагалі обвинувачений готовий вступити до лав територіальної оборони для захисту країни. Також слідчий вже закінчив досудове розслідування та у виконання вимог ст. 290 КПК України надав копії матеріалів кримінального провадження підозрюваному, тобто виконані всі необхідні слідчі дії для встановлення обставин кримінального правопорушення, а тому ОСОБА_5 не зможе сховати чи спотворити будь які докази по справі.

Щодо ризику впливу обвинуваченого на потерпілих та свідків, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то він також не існує для вчинення обвинуваченим, тому що потерпілі та свідки це особи з окупованих територій де зараз йдуть бойові дії і знайти їх обвинуваченому не можливо, тому що вони з Донецької області де зараз йдуть бойові дії та проводиться примусова евакуація громадян з цих територій, тому їх також місцезнаходження на сьогоднішній день не відоме для обвинуваченого.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 не має на меті жодним чином перешкоджати кримінальному провадженню. Він навпаки готовий стати у нагоді для суспільства та допомагати у обороні міста.

ОСОБА_5 з 13 квітня 2021 року тримається під вартою. Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правової позиції Європейського суду з прав людини викладеної у п.60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиними виправданням тримання під вартою підозрюваного або обвинуваченого.

Врахування стану здоров`я обвинуваченого при вирішенні питання про обрання або зміну запобіжного заходу має важливе значення для забезпечення гарантування права особи на свободу і права на життя, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема із рішеннями у справі «Барило проти України» від 16 травня 2013 року, «Іслямова проти України» від 14 березня 2013 року.

Однією із вагомих підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належне врахування стану здоров`я обвинуваченого та визначення можливості надання ефективної медичної допомоги в умовах слідчого ізолятора.

До клопотання додається лист філії ДУ «ЦОЗ ДКВС України» в Житомирській області від 9 серпня 2022 року за № 772/ЖИ-22. Згідно вказаного листа ОСОБА_5 страждає подагрою та є особою з інвалідністю ІІ групи по зору з 2004 року. Вказано також, що посада лікаря офтальмолога в штатному розкладі не передбачена. Обвинувачений був оглянутий лікарем-терапевтом та соматичної патології не виявлено. Консультація лікаря-офтальмолога буде проведена в плановому порядку у територіальному закладі МОЗ України. Також вказують, що самостійно обвинувачений за медичною допомогою не звертався.

Зміст листа філії ДУ «ЦОЗ ДКВС України» в Житомирській області від 9 серпня 2022 року за № 772/ЖИ-22 свідчить про те, що ОСОБА_5 в умовах тримання під вартою не може отримувати лікування та медичного обслуговування щодо своєї хвороби ока. Насправді він неодноразово звертався за медичною допомогою з приводу погіршення зору в умовах тримання під вартою (постійно тусклий світло або його взагалі не має в камерах та інше), але його лише вислуховували та казали, що не можуть допомогли тому, що відповідного лікаря не має в закладі. В якийсь інший заклад МОЗ України для огляду майже за півтора роки обвинуваченого ні разу не вивозили.

Вважає, що даний запобіжний захід на даний час є занадто суворим та просить суд застосувати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 18.00 години до 07.00 години з покладанням на нього певних обов`язків.

Прокурор в судовому засіданні підтримав Клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та заперечував проти зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Захисник - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти продовження відносно його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає, що в клопотанні наведені абстрактні ризики без будь-яких реальних обґрунтувань, вважає, що його підзахисний тривалий час перебуває під вартою, розгляд кримінального провадження затягується, а тому є необхідність у зміні запобіжного заходу на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, однак був повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи, учасники судового розгляду не заперечували проти розгляду клопотань за відсутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, повідомив, що він є інвалідом по зору, стан його здоров`я погіршився, належної медичної допомоги не надається в умовах попереднього ув`язнення, на сьогодні його батько переїхав до Полтавської області, та саме там він зможе виконувати обов`язки по дотриманню обов`язків по домашньому арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснив, що у нього також погіршився стан здоров`я, зазначив, що він має неповнолітнього сина, який наразі проживає у Києві, у Подільському районі, один, тому що мати кудись поїхала за кордон, тому саме він зможе виконувати обов`язки по щодо виховання неповнолітнього сина при обранні йому домашньому арешту.

Потерпілі та захисник потерпілих адвокат ОСОБА_9 до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши сторони кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання про продовження строку тримання під вартою та клопотання про зміну запобіжного заходу, судом встановлено такі обставини та відповідні їм докази.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2021 року обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 10 грудня 2021 року.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 грудня 2021 року обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, з 06 грудня 2021 року по 03 лютого 2022 року.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2022 року обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, з 25 січня по 25 березня 2022 року.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2022 року обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, з 10 березня по 08 травня 2022 року.

В подальшому строк тримання під вартою був продовжений в порядку, передбаченому ст. 615 КПК України до 06 липня 2022 року.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 червня 2022 року обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, з 28 червня по 26 серпня 2022 року.

Відповідно до ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання про продовження існування заявлених передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, чи наявність нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Як видно із наданих сторонами документів, ОСОБА_5 офіційного місця роботи не має, не одружений, має інвалідність по зору, не судимий, має постійне місце проживання.

Суд приймає до уваги доводи сторони обвинувачення стосовно того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та виконання процесуальних обов`язків, оскільки станом на сьогодні даних про те, що обвинувачений проживає разом із сім`єю, працевлаштований суду не надано. Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 з приводу того, що його батько переїхав до Полтавської області, де він може виконувати обов`язки по домашньому арешту, оскільки батько погодиться на проживання сина за його місцем проживання, судом не приймаються з тих підстав, що обвинуваченим ОСОБА_5 не доведена наявність соціальних зв`язків, які б були стримуючим фактором щодо ухилення від суду, за таких обставин, з урахуванням того, що в країні оголошений військовий стан, ризик ухилення підозрюваного ОСОБА_5 від суду та його втечі продовжує існувати з високим ступенем ймовірності.

Також, стороною обвинувачення доведено наявність ризику незаконного впливання на свідків, оскільки анкетні дані свідків та потерпілих обвинуваченому відомі, потерпілі та свідки судом не допитані. Наведені обставини дозволяють дійти висновку про високий ступень ймовірності впливу на свідків з боку обвинуваченого ОСОБА_5 ..

Суд при цьому відхиляє доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 щодо застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у зв`язку із погіршенням стану здоров`я останнього, відсутністю надання належної медичної допомоги, оскільки, згідно Листа філії ДУ «ЦОЗ ДКВС України» в Житомирській області від 9 серпня 2022 року за № 772/ЖИ-22, наданого на запит адвоката ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_5 за медичною допомогою не звертався, страждає подагрою та є особою з інвалідністю ІІ групи по зору з 2004 року. Обвинувачений був оглянутий лікарем-терапевтом та соматичної патології не виявлено. Вказано також що посада лікаря офтальмолога в штатному розкладі не передбачена та консультація лікаря-офтальмолога буде проведена в плановому порядку у територіальному закладі МОЗ України.

Таким чином, стороною захисту не надано суду переконливих доказів щодо відсутності надання належної медичної допомоги ОСОБА_5 , оскільки він особисто не звертався за медичною допомогою за час перебування в установі.

Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений під час військового стану може бути корисним своїй державі, оскільки обвинувачений має намір вступити до лав територіальної оборони, суд не приймає до уваги, оскільки обвинувачений не надав переконливих доводів та доказів того, що він вчиняв дії з наміру вступити до лав Збройних Сил України або якимось іншим чином допомагав державі під час військового стану.

Суд враховує, що запобіжний захід у виді взяття під варту є винятковим, однак, без застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, на сьогодні продовжує існувати достатньо високий рівень ймовірності ризиків ухилення обвинуваченого від явки до суду, впливу на свідків, а також неможливості досягнення мети щодо виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даному випадку не зможе запобігти доведеним ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на більш м`який, оскільки обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості, відповідає особі обвинуваченого, характеру, тяжкості, мотивам та обставинам злочинів, що інкримінуються обвинуваченому та покаранню, що може бути йому призначене, в разі визнання його винуватим.

Тому, враховуючи існування доведених прокурором ризиків, з метою проведення повного та об`єктивного розгляду кримінального провадження, забезпечення встановлення істини в справі а також забезпечення виконання процесуальних рішень, суд вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів без визначення розміру застави.

З наданих сторонами документів, вбачається, що ОСОБА_4 офіційного місця роботи не має, не одружений, не судимий, має постійне місце проживання.

Суд приймає до уваги доводи сторони обвинувачення стосовно того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та виконання процесуальних обов`язків, оскільки станом на сьогодні даних про те, що обвинувачений проживає разом із сім`єю, працевлаштований суду не надано. Суд не може погодитися із доводами обвинувачення про те, що його неповнолітній син проживає сам, мати його залишила, і обвинувачений має намір проживати разом із сином та підтримувати його, оскільки жодних доказів наведених обставин суду не надано. При цьому обвинувачений навіть не знає точну адресу проживання дитини. У зв`язку з цим, наявність соціальних зв`язків, які б були стримуючим фактором щодо ухилення від суду, в судовому засіданні не встановлено, за таких обставин ризик ухилення підозрюваного ОСОБА_4 від суду та його втечі продовжує існувати з високим ступенем ймовірності.

На думку суду, стороною обвинувачення доведено також наявність ризику незаконного впливання на свідків, оскільки анкетні дані свідків та потерпілих обвинуваченому відомі, потерпілі та свідки судом не допитані. Наведені обставини дозволяють дійти висновку про високий ступень ймовірності впливу на свідків з боку обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Щодо існування ризику вчинення інших правопорушень, суд зазначає, що із представлених в судовому засіданні відомостей не вбачається наявність непогашених судимостей у обвинуваченого, а також наявних щодо нього обґрунтованих підозр.

Суд враховує, що запобіжний захід у виді взяття під варту є винятковим, однак, без застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, на сьогодні продовжує існувати достатньо високий рівень ймовірності ризиків ухилення обвинуваченого від явки до суду, впливу на свідків, а також неможливості досягнення мети щодо виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даному випадку не зможе запобігти доведеним ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Тому, враховуючи існування доведених прокурором ризиків, з метою проведення повного та об`єктивного розгляду кримінального провадження, забезпечення встановлення істини в справі а також забезпечення виконання процесуальних рішень, суд вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів без визначення розміру застави.

Судом приймається до уваги, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 утримується під вартою з 13 квітня 2021 року, тому, розглядаючи можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час судового засідання, тому суд перевірив можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу та прийшов до висновку про необґрунтованість застосування до обвинувачених більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Розглядаючи питання можливості застосування альтернативного запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, суд зауважує, що з огляду на характер інкримінованого злочину, який є насильницьким з заподіянням фізичних страждань, є чітким переконанням суду, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України. Також суд вважає, що обставини, на які посилалась сторона захисту в якості підстав для зміни запобіжного заходу, з урахуванням особи обвинувачених, тяжкості та обставин інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та нівелювати встановлені ризики.

Крім того, судом раніше неодноразово розглядалася можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинувачених та суд прийшов до висновку, що застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченим запобіжного заходу та при продовженні строку тримання під вартою.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді Клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді Клопотання суд оцінює підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) та тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збережені розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту не наведено.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження, а саме тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених, судом на даному етапі не встановлено та сторонами не доведено, у зв`язку з чим суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж тримання під вартою, а тому суд приходить до висновку про доцільність збереження застосованого до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без внесення застави, що забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Суд також бере до уваги, що тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами.

Крім того, суд вважає, що продовження строку утримання під вартою обвинувачених не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

На підставі викладеного, керуючись нормами Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, ст. ст.177- 178, 331, 369-372, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)» строком на 60 (шістдесят) днів до 22 жовтня 2022 року без внесення застави.

Клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)» строком на 60 (шістдесят) днів - до 22 жовтня 2022 року без внесення застави.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченим, захиснику та направити Начальнику Житомирської установи виконання покарань (№ 8).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в п`ятиденний строк з моменту проголошення ухвали.

Ухвалу постановлено, складено та підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий суддя ОСОБА_1