Справа № 344/1355/22
Провадження № 1-кп/344/52/22
У Х В А Л А

29 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , розглядаючи у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , яким повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебувають матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , яким повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо обвинуваченого ОСОБА_8 та клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , мотивуючи їх наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Учасники кримінального провадження покладаються на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 21 квітня 2022 року включно. В подальшому судом вирішувалось питання щодо продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом закону, тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоб запобігти їхньому настанню.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Частиною 4 ст.183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

З урахуванням наведених вище обставин суд вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, наявні ризики, які передбачені ст.177 КПК України, зокрема переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, незаконно впливати на свідків та інших учасників у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам та оцінюючи в сукупності всі обставини провадження, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до шістдесяти днів.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2022 року щодо обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, з забороною залишати житло в період часу з 21-00 год. до 07-00 год. на строк до 21 квітня 2022 року включно. В подальшому судом вирішувалось питання щодо продовження застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний період доби до обвинувачених.

Так, відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно вимог ч.2 ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи те, що ОСОБА_10 , і ОСОБА_11 , обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, наявні ризики, які передбачені ст.177 КПК України, зокрема переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, незаконно впливати на свідків та інших учасників у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам та оцінюючи в сукупності всі обставини провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, а тому обвинуваченим ОСОБА_10 , і ОСОБА_11 слід продовжити запобіжний захід саме у виді домашнього арешту у нічний період доби на строк до шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 194, 196-199, 331, 370, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Застосування запобіжного заходу обраного щодо ОСОБА_8 , відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2022 року у виді тримання під вартою без визначення розміру застави - продовжити до 26 вересня 2022 року включно.

Застосування запобіжного заходу обраного щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у виді домашнього арешту з забороною залишати житло, в період часу з 21-00 год. до 07-00 год., продовжити на строк до шістдесяти днів до 26 вересня 2022 року включно, з виконанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, покладених на них відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду від 21 лютого 2022 року.

Копію ухвали для відома та виконання направити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань № 12 та начальнику Івано-Франківського РУП Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_12