В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" жовтня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002300 від 04 серпня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює ФОП, з вищою освітою, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, не судимий, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
29 червня 2021 року приблизно о 03 год 08 хв ОСОБА_5 керував технічно справним автомобілем марки «BMW 340», н/з НОМЕР_1 та рухався зі швидкістю 50 км/год у третій смузі руху по проїзній частині просп. Миру зі сторони «Дарницької» площі в бік бульвару Верховної Ради в м. Києві.
Проїзна частина просп. Миру має три смугу руху в сторону площі «Дарницької» та три смугу руху в бік бул. Верховної Ради в м. Києві, присутня горизонтальна дорожня розмітка 1.3, 1.5, 1.24 ПДР України.

Під час руху водій ОСОБА_5 допустив порушення вимог п.п.: 8.7.3. (е), 8.10 Правил дорожнього руху, оскільки під`їжджаючи до перехрестя просп. Миру та вул. Чупринки в м.Києві, рухався на забороняючий червоний сигнал світлофора, котрий був встановлений по його напрямку руху. Проігнорувавши червоний сигнал світлофора, ОСОБА_5 не зменшив швидкість свого автомобіля та не надав дорогу автомобілю марки «Hundai Elantra», н/з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , який в той час рухався через вищевказане перехрестя на дозволяючий зелений сигнал світлофора зі сторони вул. Будівельників з лівим поворотом, так як мав намір поїхати в бік площі «Дарницької» в м. Києві. У результаті цього відбулось зіткнення передньою частиною автомобіля марки «BMW 340», н/з КА5830ВКв ліву бокову задню частину автомобіля марки «Hundai Elantra», н/з НОМЕР_2 , від чого останнього розвернуло, а автомобіль марки «BMW 340», н/p НОМЕР_1 відкинуло праворуч, де він і зупинився.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди,згідно висновку експерта №042-1146-2021 від 15 вересня 2021 року, у водія ОСОБА_8 мали місце наступні тілесні ушкодження, а саме: - закрита черепно-мозкова травма: перелом тімяної кістки ліворуч, забій головного мозку з субдуральною гематомою міжпівкульової щілини більш вираженої в лівій тьмяно-потиличній ділянці та зміщення серединних структур мозку праворуч. Відповідно п. п. 2.1.2, 2.1.3/б/в «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» виявлене тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Згідно висновку судової авто-технічної експертизи № СЕ-19/111-21/39458-ІТ від 27 серпня 2021 року:

1. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «BMW 340» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був керуватися вимогами пунктів: 8.7.3.(е); 8.10 Правил дорожнього руху України.

2. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «BMW 340» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Hyundai Elantra» н.з. НОМЕР_2 шляхом виконання вимог пунктів: 8.7.3.(е); 8.10 ПДР України.

3. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «BMW 340» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 8.7.3.(е); 8.10 Правил дорожнього руху України.

4. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Hyundai Elantra» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 повинен був керуватися вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху України.

5. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Hyundai Elantra» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 при заданих параметрах руху змоменту виникнення небезпеки для його руху не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «BMW 340» н.з. НОМЕР_1 , шляхом застосування екстреного гальмування.

6. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Hyundai Elantra» н.з. НОМЕР_2 ІващенкаА.М. експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається.

7. Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «BMW 340» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 вимогам пунктів: 8.7.3.(е); 8.10 Правил дорожнього руху України.

Позиція сторони захисту
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав частково та пояснив, що подія відбулась в кінці червня, унього була робоча ніч, оскільки працює в ІТ-сфері. Його друзі повертались з відпочинку та попросили забрати їх з аеропорту, їхали вони з ОСОБА_12 , стан в нього був добрий. Вулиця була освітлена і пуста, погода ясна, без дощу і туману, це було приблизно о 03 год. Він не помітив червоний сигнал світлофору. Коли він зрозумів ситуацію, то намагався ухилитись від удару, але все однотрохи зачепив автомобіль. Він перевірив стан своїх пасажирів, потім вийшов з автомобіля і підійшов до потерпілого. Переконався, що явних пошкоджень немає. Тоді він подзвонив у швидку і поліцію. У його автомобілі спрацювали всі подушки безпеки, в автомобілі потерпілого він не бачив жодної подушки, не впевнений чи був потерпілий пристебнутий. Швидка допомога приїхала швидко і лікарі повідомили, що все добре, потерпілий відмовився від госпіталізації. Через місяць з ним зв`язався слідчий і сказав, щоб він негайно з`явився у відділ поліції, тоді він і дізнався, що потерпілий не дуже добре себе почуває. Також він почав контактувати з сестрою потерпілого, він навіть не знав, що у потерпілого виникли якісь проблеми зі здоров`ям. Сторона потерпілого сказала, що вони боялись його реакції на такі заяви. Він матеріально допоміг сім`ї потерпілого, коли дізнався про ситуацію, два рази дав по 20 000 грн. Також тримав зв`язок з володільцем авто, проблема ушкоджень авто вирішена. Вину у скоєнні ДТП визнав, у частині спричинених тілесних ушкоджень вину не визнав. Коли він підійшов до потерпілого після події, то він не був пристебнутий і сидів в шоці, фізичний стан в нього був нормальний. Сестра потерпілого повідомила, що потерпілий взагалі не пристібається через серцевий апарат, тому він вважає, що це суттєво вплинуло на такі ушкодження, також йому відомо, що у потерпілого вже була група інвалідності, проблеми з серцем і слухом. Вважає, що моральну шкоду відшкодував тими грошима, якими допомагав сім`ї, матеріальну шкоду їм має покрити страхова. Витрати потерпілого на правову допомогу не визнав.

Захисник ОСОБА_10 просив виправдати ОСОБА_5 з підстав відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, а саме причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та наслідками у вигляді тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.
Позиція потерпілого
Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначив, що зараз вже точно не пам`ятає дату та час, їхав по вул. Чупринки, Дарницька площа. Світлофор загорівся зеленим, він рушив і відбулось зіткнення. Після цього втратив свідомість, а потім вже йому допомогли вийти з автомобіля, можливо це був обвинувачений. Внаслідок ДТП був у шоковому стані, дуже боліла голова. На місце викликали швидку, але він від госпіталізації відмовився. Після того поїхав додому і викликав швидку допомогу. У лікарні йому зробили КТ і сказали, що є гематома та внутрішня тріщина. Його лікування тривало близько місяця. На момент ДТП був пристебнутий ременем безпеки. Обвинувачений йому добровільно відшкодував шкоду в сумі 40000 грн.

Заявив цивільний позов, згідно якого просив стягнути з ОСОБА_5 матеріальну шкоду, завдану злочином, у розмірі 3752 грн 94 к., яка складається із витрат на лікування та відновлення здоров`я, моральну шкоду у розмірі 160 000 грн 00 к, витрати на правову допомогу у розмірі 26 000 грн 00 к., а з ТДВ СК «Кредо» стягнути майнову шкоду в розмірі 100 000 грн, яка складається із витрат на лікування та відновлення здоров`я, та моральну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 у розмірі 7187 грн 56 к.
Представник потерпілого підтримав цивільний позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Не заперечував щодо звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з іспитовим строком.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 не визнав вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, його винуватість підтверджується всією сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а у взаємозв`язку - є достатніми для таких висновків суду.

Досліджені у судовому засіданні докази
Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_13 показав, що в кінці червня минулого року з друзями повернувся з відпустки, їх з аеропорту забрав ОСОБА_5 . В автомобілі їх було четверо. Їхали вночі та потрапили в ДТП. Оскільки спрацювали подушки безпеки, то травм ніхто не отримав. ОСОБА_5 побіг надавати допомогу водію з іншого авто. Коли приїхала швидка допомога, то потерпілий відмовився від госпіталізації, сказав, що добре себе почуває. У автомобілі потерпілого подушки безпеки не спрацювали та він був не пристебнутий. Щодо того, чи відволікався ОСОБА_5 під час керування на мобільний телефон, не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу.
Додатково винуватість ОСОБА_5 підтверджується сукупністю доказів наданих стороною обвинувачення та безпосередньо досліджених судом, зокрема:

заявою ОСОБА_14 від 02 липня 2021 року відповідно до якої 29 червня 2021 року на перехресті просп. Миру з вул. Чупринки автомобіль марки «BMW 340», н/з НОМЕР_1 протаранив автомобіль марки «Hundai Elantra», н/з НОМЕР_2 , внаслідок чого її брат ОСОБА_8 отримав травму голови, у шоковому стані від госпіталізації відмовився, наразі перебуває у Київській обласній клінічній лікарні у відділенні нейрохірургії у важкому стані (т. 1 а.с. 111);
з рапорту заступника начальника СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 04 серпня 2021 року вбачається факт надходження матеріалів з УПП ДПП у м. Києві по факту ДТП, яка мала місце 29 червня 2021 року приблизно о 03 год 08 хв у м. Києві на перехресті просп. Миру з вул. Чупринки, відбулося зіткнення автомобіля марки «BMW», н/з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 та автомобіля марки «Hundai Elantra», н/з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , останній отримав тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому лівої тім`яної кістки (т. 1 а.с. 112);
схемою місця ДТП, яка сталася 29 червня 2021 року 03 год 08 хв за адресою: м. Київ, перехрестя просп. Миру з вул. Чупринки за участі автомобіля марки «BMW», н/з НОМЕР_1 та автомобіля марки «Hundai Elantra», н/з НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 114);
протоколом огляду відеозапису від 16 серпня 2021 року, з якого вбачається, що при відкритті файлу«10.9.21.43_пр.Миру-ГригоріяЧупринки_07090Е08__1.mр4» встановлено, що на відеозаписі помітні наступні обставини: відео проходить в кольоровому зображенні, напрямок камери спрямований на проїзну частину перехрестя пр-ту Миру та вул. Чупринки в м. Києві, на якій видно проїзну частину, яка складається з трьох смуг руху по напрямку в бік бул. Верховної Ради, та трьох смуг руху в бік площі «Дарницької» в м. Києві, також на камері видно світлофорний об`єкт, мається дорожня розмітка котра розділяє смуги для руху. При перегляді встановлено, що в час зйомки дощ та сніг не йшли, була похмура погода, проїзна частина суха, по проїзній частині транспортні засоби не рухаються. О 00:00:07 сек на відео видно, що на світлофорному об`єкті загорівся червоний сигнал світлофора, котрий забороняв рух зі сторони площі «Дарницької» в бік бул. Верховної Ради в м.Києві.
О 00:00:29 сек на відео видно, що на перехрестя пр-ту Миру та вул. Чупринки, зі сторони вул. Будівельників з увімкненим лівим поворотом виїжджає темний автомобіль «Hundai Elantra» з написом на лівому боці «Uber», о 00:00:30 сек на відео зафіксовано як автомобіль «BMW» білого кольору рухається в лівій і третій) смузі руху на червоний сигнал світлофора зі сторони площі «Дарницької» в бік бул. Верховної Ради в м.Києві, та о 00:00:30 сек автомобіль «BMW» виїжджає на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, і у подальшому о 00:00:31 сек відбувається зіткнення передньою частиною автомобіля «BMW» білого кольору в праву бокову частину автомобіля «Hundai Elantra» темного кольору, після чого автомобіль «BMW» білого кольору змінює напрям свого руху в праву смугу руху, де і зупинився, а автомобіль «Hundai Elantra» темного кольору розвернуло і він зупинився посередині перехрестя пр-ту Миру та вул. Чупринки в м.Києві.
О 00:00:47 на відео зафіксовано, що з автомобіля «BMW» вийшов водій та три пасажири, о 00:00:43 на відео видно, як світлофор по напрямку руху зі сторони площі Дарницької в бік бул. Верховної ради переключився на зелений сигнал світлофора (котрий вже дозволив рух в даному напрямку). О 00:00:56 на місці пригоди зупинився ще білий автомобіль з якого вийшли люди для того, щоб допомогти учасникам ДТП, після чого зупинився другий автомобіль білого кольору поруч з місцем ДТП і люди вийшли для того щоб допомогти.Після цього о 00:07:01 сек. відеозйомка закінчилась (т. 1 а.с. 118-119);
копією довідки КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» від 02 липня 2021 року про те, що ОСОБА_8 знаходиться на стаціонарному лікуванні з 29 червня 2021 року по теперішній час, діагноз: Тяжка закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку. Субдуральна гематома міжпівкульної щілини. Лінійний перелом лівої тім`яної кістки (т. 1 а.с. 123);
висновком експерта № 042-1146-2021 від 15 вересня 2021 року за результатами проведення судово-медичної експертизи за матеріалами досудового розслідування № 0002300, з якого встановлено, що дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 29 червня 2021 року о 08 год 29 хв, у нього мало місце тілесне ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: перелом тімяної кістки ліворуч, забій головного мозку з субдуральною гематомою міжпівкульової щілини більш вираженої в лівій тьмяно-потиличній ділянці та зміщення серединних структур мозку праворуч. Відповідно п. п. 2.1.2, 2.1.3/б/в «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» виявлене тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.Характер та морфологія виявленого ушкодження свідчать про те, що воно утворилось внаслідок травматичної дії тупого предмету, що могло бути при транспортній травмі (травма в салоні автомобіля, який рухався, при зіткненні з перешкодою), за давністю може відповідати вказаному терміну. Відсутність даних про забір крові та сечі у ОСОБА_8 для токсикологічного дослідження з метою виявлення наявності та концентрації спиртів не дозволяє дати відповідь на питання про те чи перебував у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 128-134).

Сторона захисту вважає вказаний висновок неналежним доказом, обґрунтовуючи це рецензією на висновок експерта № 042-1146-2021 від 15 вересня 2021 року, складену 03 листопада 2021 року спеціалістом в області судово-медичної експертизи ОСОБА_15 , про те, що висновок є науково необґрунтованим, не підтверджений об`єктивними даними, складений із порушенням методичних вимог та не відповідає нормам КПК України, Закону України «Про судову експертизу», Інструкції про проведення судово-медичної експертизи та Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Зокрема експертиза проведена без медичного обстеження потерпілого, при цьому в експертизі не зазначено, які виняткові випадки були підставою її проведення без медичного обстеження потерпілого. Також дослідна частина висновку експерта не містить вичерпних даних про характер патологічних проявів, виявлених у ОСОБА_8 після його госпіталізації 29 червня 2021 року та їх клінічний перебіг, для виконання експертизи не залучено спеціаліста невролога та спеціаліста рентгенолога, а підсумок про наявність у ОСОБА_8 закритої черепно-мозкової травми та визначення травмуючого предмету, механізму утворення тілесних ушкоджень та можливість їх виникнення за конкретних умов є необґрунтованими та непідтвердженими об`єктивними даними.

На спростування твердження захисника щодо неналежності вказаного доказу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ч. 1-3 ст. 101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.Кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.
Подія, внаслідок якої потерпілий отримав тілесні ушкодження, мала місце 29 червня 2021 року, при цьому на момент призначення експертизи 02 вересня 2021 року потерпілий уже пройшов тривале стаціонарне лікування у Центрі нейрохірургії КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня». У результаті цього, на момент проведення експертизи стан здоров`я потерпілого змінився внаслідок проведеного лікування, минула небезпека для його життя, яка була наявна у момент заподіяння тілесного ушкодження. А тому безпосередній огляд потерпілого не призвів би до встановлення ступеню тяжкості тілесного ушкодження у момент його заподіяння. Крім того, Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень допускається проведення судово-медичної експертизи за наявними медичними документами, для чого експерту і надано оригінали медичної документації потерпілого, зокрема на дослідження експерту надані оригінали медичних карт стаціонарного хворого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 121215/103886 та 121776/1136 із КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня», чотири CD-R диски, один КТ знімок та протокол КТ від 29 червня 2021 року, які місять інформацію про стан здоров`я ОСОБА_8 з моменту його доставлення у приймальне відділення 29 червня 2021 року о 10 год 05 хв по виклику № 176262, прийнятому о 08:29 з попереднім діагнозом «Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку» (дорожньо-транспортна пригода трапилась 29 червня 2021 року приблизно о 03 год 08 хв). Будь-яких даних, які б вказували на недостовірність інформації, яка міститься у вказаних матеріалах, чи спростовували її,так і інформації з приводу ймовірного ушкодження потерпілого після ДТП, після суду надано не було.
Крім того, сторона захисту не була позбавлена можливості заявити клопотання про виклик експерта, який проводив судово-медичну експертизу, для допиту у судовому засідання з метою роз`яснення його висновку.
Водночас суд звертає увагу, що відповідно до Порядку проведення рецензування висновків судових експертів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 03 лютого 2020 року № 335/5, метою рецензування висновків судових експертів є вдосконалення професійної майстерності експертів, поліпшення якості та обґрунтованості їх висновків. Рецензування не проводиться з метою спростування чи підтвердження висновків.
Експерт, який проводив експертизу, на відміну від особи, яка рецензувала його висновок, є учасником кримінального провадження, має відповідні права та обов`язки, може бути викликаний для допиту у судовому засіданні та несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, у той час як особа, яка складає рецензії на замовлення сторони кримінального провадження, висловлює лише свою суб`єктивну думку з приводу висновку експертащодо його правильності та обґрунтованості, а тому така рецензія, у даній ситуації, не може бути врахована судом як доказ на спростування належності висновку експерта.
У зв`язку з чим, оцінюючи висновок експерта № 042-1146-2021 від 15 вересня 2021 року за своїм внутрішнім переконанням, у суду відсутні будь-які підстави вважати, що експертиза проведена з порушеннями, які в силу ст. 85 КПК України могли би потягнути за собою визнання висновку експертаненалежним доказом.
висновком експерта № СЕ-19/111-21/39458-ІТ від 27 серпня 2021 року за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, з якого встановлено: 1. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «BMW 340» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був керуватися вимогами пунктів: 8.7.3.(е); 8.10 Правил дорожнього руху України.2. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «BMW 340» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Hyundai Elantra» н.з. НОМЕР_2 шляхом виконання вимог пунктів: 8.7.3.(е); 8.10 ПДР України. 3. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «BMW 340» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 8.7.3.(е); 8.10 Правил дорожнього руху України. 4. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Hyundai Elantra» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 повинен був керуватися вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху України. 5. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Hyundai Elantra» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 при заданих параметрах руху змоменту виникнення небезпеки для його руху не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «BMW 340» н.з. НОМЕР_1 , шляхом застосування екстреного гальмування. 6. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Hyundai Elantra» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається. 7. Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «BMW 340» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 вимогам пунктів: 8.7.3.(е); 8.10 Правил дорожнього руху України (т. 1 а.с. 136-140);

довідкою № 053/04-14/4073 від 16 серпня 2021 року, виданою КП «Центр організації дорожнього руху», про режим роботи світлофорного об`єкту та схемою розташування дорожніх знаків на перехресті просп. Миру вул. Г. Чупринки у м. Києві згідно паспортних даних світлофорного об`єкту та загальноміської бази даних дислокації ТЗРДР станом на 29 червня 2021 року. У проміжку часу з 03 год 00 хв до 03 год 30 хв робота світлофорного об`єкту здійснюється за часовою програмою (ЧП) № 1. Час дії ЧП № 1: 21:30:00 06:00:00. Інформації про пошкодження та збої в роботі світлофорної сигналізації у вказаний в запиті час не зареєстровано (т. 1 а.с. 142-145);

постановами про визнання та приєднання речових доказів (т. 1 а.с. 117, 146).

Оцінка суду
Безпосередньо дослідивши в судовому засіданні всі докази, суд прийшов до висновку, що дорожньо-транспортна пригода 29 червня 2021 року приблизно о 03 год 08 хв за участі ОСОБА_5 , який керував автомобілем марки «BMW 340»та ОСОБА_8 , який керував автомобілем марки «Hundai Elantra», трапилась наслідок порушення ОСОБА_5 вимог п.п.: 8.7.3. (е), 8.10 Правил дорожнього руху, оскільки під`їжджаючи до перехрестя просп. Миру та вул. Чупринки в м. Києві, він рухався на забороняючий червоний сигнал світлофора, котрий був встановлений по його напрямку руху та не надав дорогу ОСОБА_8 , який в той час рухався через вищевказане перехрестя на дозволяючий зелений сигнал світлофора зі сторони вул. Будівельників з лівим поворотом, так як мав намір поїхати в бік площі «Дарницької» в м. Києві.
Згідно висновку експерта № 042-1146-2021 від 15 вересня 2021 року у потерпілого мало місце тяжке тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: перелом тімяної кістки ліворуч, забій головного мозку з субдуральною гематомою міжпівкульової щілини більш вираженої в лівій тьмяно-потиличній ділянці та зміщення серединних структур мозку праворуч. Характер та морфологія виявленого ушкодження свідчать про те, що воно утворилось внаслідок травматичної дії тупого предмету, що могло бути при транспортній травмі (травма в салоні автомобіля, який рухався, при зіткненні з перешкодою), за давністю може відповідати вказаному терміну.
Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-21/39458-ІТ від 27 серпня 2021 року причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «BMW 340» ОСОБА_5 вимогам пунктів: 8.7.3.(е); 8.10 Правил дорожнього руху України.
Отримання потерпілим тяжкого тілесного ушкодження внаслідок спричиненого ДТП з вини обвинуваченого перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку та стороною захисту під час судового розгляду спростовано не було. Також під час судового розгляду кримінального провадження не встановлено підстав вважати, що після дорожньо-транспортної пригоди тяжке тілесне ушкодження потерпілий ОСОБА_8 міг отримати у інший спосіб.
Крім того, суд враховує показання потерпілого про те, що він був пристебнутий ременем безпеки, а також той факт, що обвинувачений підійшов до нього через деякий час після ДТП (що підтверджується наданим відеозаписом). Тому не виключена можливість, що ОСОБА_8 вже міг відстебнути ремінь після зіткнення.
Суд вважає, що заперечення ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України спростовується дослідженими судом доказами та розцінює його позицію не інакше, як намагання уникнути відповідальності за свої дії.

Таким чином суд, оцінивши надані докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначення покарання
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання у м. Києві, раніше не судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, думку державного обвинувача, потерпілого, особи винуватого та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, у вигляді позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Водночас зважаючи на вік обвинуваченого, те, що він офіційно працевлаштований, має позитивну характеристику з місця роботи, а також, врахувавши думку державного обвинувача та представника потерпілого, котрі просили застосувати до обвинуваченого вимоги ст. 75 КК України, суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 2 роки, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов
При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, суд встановив таке.

Згідно цивільного позову, потерпілий ОСОБА_8 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на його користь майнову шкоду, завдану злочином, у розмірі 3 752 грн 94 к., моральну шкоду у розмірі 160 000 грн 00 к. та витрати на правову допомогу у розмірі 26 000 грн 00 к., а із ТДВ СК «Кредо» майнову шкодуу розмірі 100 000 грн 00 к. та моральну шкоду у розмірі 7 187 грн 65 к.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 частково, зокрема вказав, що майнову шкоду повинна відшкодувати страхова компанія, моральну шкоду він уже відшкодував, коли заплатив сім`ї потерпілого 40 000 грн, а витрати потерпілого на правову допомогу він не визнає.

ТДВ СК «Кредо» у відзиві на цивільний позов від 20 липня 2022 року вказало, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню згідно суми реально понесених витрат на лікування за наявними квитанціями та чеками у розмірі 44 901 грн 84 к., в іншій частині такий позов суперечить ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, враховуючи те, що обвинувачений вже відшкодував майнову шкоду у розмірі 40 000 грн, зі страхової компанії підлягають стягненню 4 901 грн 84 к. та 245 грн 09 к. моральної шкоди відповідно.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У цивільному позові ОСОБА_8 визначено майнову шкоду в розмірі 143 752 грн 94 к., яка складається із витрат на лікування, обстеження, послуги таксі, сиділки та медсестри, а також реабілітацію у майбутньому, яка складається з витрат на курс медикаментозного лікування, санаторно-курортного лікування та занять з логопедом, внаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень у результаті ДТП. Оскільки обвинувачений ще на стадії досудового розслідування відшкодував 40 000 грн, потерпілий просить стягнути невідшкодовану суму у розмірі 100 000 грн із ТДВ СК «Кредо» та 3752 грн 94 к. з обвинуваченого.

У даних правовідносинах обов`язковим є застосування положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к, положення частини 1 статті 128 КПК України щодо можливості пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні особою, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, зокрема, до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, треба розуміти як можливість пред`явлення зазначеного позову до юридичної особи, на яку покладено обов`язок відшкодування такої шкоди.

Для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є обов`язковим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15ц вказала, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

У судовому засіданні встановлено, що за полісом ЕР № 201977024 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, застрахована ТДВ СК «Кредо» відповідальність страхувальника в частині забезпечення експлуатації транспортним засобом, котрим керував ОСОБА_5 , зі строком дії з 26 листопада 2020 року до 25 листопада 2021 року та з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260000 грн 00 к., за шкоду заподіяну майну 130 000 грн 00 к., франшиза - 00 грн 00 к.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України).

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК, Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як роз`яснено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З урахуванням того, що у відповідності до ч. 1 ст. 1195 ЦК, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Пунктом 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

У даному випадку судом визнано доведеним, що внаслідок дій цивільного відповідача обвинуваченого ОСОБА_5 позивачу (потерпілому) завдано тілесні ушкодження, які призвели до втрати працездатності та тривалого і вартісного лікування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А тому суд, з урахуванням наданих йому у судовому засіданні сторонами кримінального провадження доказів, вважає доведеним завдання цивільним відповідачем обвинуваченим ОСОБА_5 майнової шкоди цивільному позивачу у вигляді фактично понесених витрат останнім на лікування, згідно наявних у справі чеківу розмірі 44 901 грн 84 к., які складаються з вартості придбаних на лікування медикаментів та вартості інших витрат, так як призначення вказаних медикаментів та процедур відповідає характеру отриманих потерпілим при ДТП ушкоджень та підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Вказану суму слід стягнути з цивільного відповідача ТДВ СК «Кредо» у ракурсі позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, адже покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування.

Щодо іншої суми майнової шкоди, яка не охоплюється, цією сумою (24150 грн 00 к.), то суд погоджується з аргументами цивільного відповідача ТДВ СК «Кредо», викладеними у відзиві на цивільний позов від 20 липня 2022 року, про їх безпідставність у ракурсі норм ст. 24 ЗаконуУкраїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема судом встановлено, що у цю суму входять витрати за послуги таксі на поїздки Бровари-Київ за період 29 червня 2021 року по 13 липня 2021 року (9 000 грн 00 к.), поїздки Бровари-Київ на консультації під час амбулаторного лікування (2 400 грн 00 к.), витрати на послуги медсестри (750 грн 00 к.), які цивільним позивачем документально не підтверджені, а також витрати за послуги сиділки (12000 грн 00 к.), які не можуть бути компенсовані, оскільки відсутнє призначення медичного закладу про необхідність надання вказаної послуги.

Щодо витрат на реабілітацію в майбутньому в сумі 75 501 грн., то відсутні підстави для стягнення з відповідачів витрат у майбутньому, оскільки це не є шкодою у розумінні ст.ст. 22, 23, 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки цей закон не передбачає відшкодування орієнтованих, прогнозованих збитків, якій ймовірно можуть бути понесені в майбутньому.Відшкодуванню підлягають лише реальні збитки.Тим паче, що витрати, на які вказує цивільний позивач, базуються на даних розрахунку орієнтовної вартості проведення курсу реабілітації.

Щодо вимог цивільного позову про відшкодування моральної шкоди завданої злочином, то слід зазначити таке.

Згідно цивільного позову потерпілий ОСОБА_8 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 моральну шкоду, завдану злочином, у розмірі 160 000 грн 00 к., а із ТДВ СК «Кредо» - 7 187 грн 65 к.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (далі постанова Пленуму Верховного Суду України), право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.

Як роз`яснено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

З огляду на п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України та ст.1167 ЦК, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди.

Суд з`ясувавши, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі потерпілий оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, дійшов до висновку про законність таких вимог потерпілого ОСОБА_8 .

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Більше того, згідно позиції Великої Палати Верховного Суду по справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19), викладеної у постанові від 15 грудня 2020 року, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Судом встановлено, що внаслідок вчинення обвинуваченим злочину потерпілий ОСОБА_8 зазнав моральних страждань, які викликані фактом отримання тяжких тілесних ушкоджень, що завдало потерпілому фізичних та душевних страждань, постійного нервового напруження, втрати звичного життєвого ритму та нормальних життєвих зв`язків. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий проходив стаціонарне та амбулаторне лікування, фізичне відновлення для подальшої нормальної життєдіяльності, був позбавлений можливості працювати та заробляти кошти на життя, що значно погіршило його життєвий ритм та звичайний уклад. Крім того, усвідомлення того факту, що його здоров`я не відновилось та не відновиться і потребує лікування і надалі, пригнічує його свідомість та змушує побоюватись за стан свого фізичного здоров`я у майбутньому, що призводить до психологічних розладів. Порушення прав потерпілого і зміни у його житті мають між собою причинний зв`язок. Вказані обставини свідчать про заподіяння потерпілому з вини обвинуваченого моральної шкоди.

Аналізуючи наведені обставини та наявні належні докази на підтвердження заподіяної моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений цивільним позивачем розмір моральної шкоди в сумі 160 000 грн 00 к. є завищеним та вважає дійсним її розмір у сумі 80 000 грн.

Відповідно ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого ОСОБА_8 - 44 901 грн 84 к., а тому розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню із ТДВ СК «Кредо» на користь ОСОБА_8 , складає 2 245 грн.

Зважаючи на те, що судом визначено розмір моральної шкоди у сумі 80 000 грн, 2 245 грн з яких підлягають стягненню з ТДВ СК «Кредо», а 40 000 грн вже відшкодовано обвинуваченим на стадії досудового розслідування, а тому остаточно з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 слід стягнути моральну шкоду у розмірі 37 755 грн 00 к.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України, витрати на правову допомогу є процесуальними витратами.

Згідно ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року у справі № 23-рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Судом встановлено, що між потерпілим ОСОБА_8 та адвокатом ОСОБА_9 укладено договір про надання правової допомоги № 07.07-21 від 07 липня 2021 року.

Крім того, надано акт № 1 приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги (послуги)до договору про надання правничої допомоги № 07.07-21 із детальним описом наданих послуг та квитанції про оплату послуг адвоката ОСОБА_9 з боку потерпілого, витрати на правову допомогу потерпілого при здійсненні досудового розслідування та представництва його інтересів у суді першої інстанції склали 26 000 грн 00 к.

Разом з тим судом не встановлено факту здійснення оплати потерпілим професійної правничої допомоги (відповідно і здійснення витрат), оскільки не надано відповідних підтверджуючих документів (наприклад, квитанції), а тому цивільний позов у цій частині не підлягає задоволенню.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ DVD-R Verbatim 4,7 GB 120 min, на якому міститься відеозапис «10.9.21.43_пр. Миру- ОСОБА_16 », який приєднано до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження; автомобілі марки «BMW 340», н/з НОМЕР_1 та «Hundai Elantra», н/з НОМЕР_2 , які передані власникам під зберігальні розписки залишити у їх володінні.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, а саме: за проведення судово-медичної експертизи № 042-1146-2021 від 15 вересня 2021 року у розмірі 1796 грн 90 к., за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-21-39458-ITвід 27 серпня 2021 року у розмірі 1634 грн 50 к., а загалом у розмірі 3431 грн 40 к.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути із ТДВ СК «Кредо» на користь ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 44 901 грн 84 к.

Стягнути із ТДВ СК «Кредо» на користь ОСОБА_8 моральну шкодуу розмірі 2 245 грн 00 к.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 37 755 грн 00 к.

У решті позовних вимог - відмовити.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається потерпілому, представнику потерпілого, захиснику, обвинуваченому та прокурору.

С у д д я : ОСОБА_1