ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1315/22 Справа № 182/1827/22 Суддя у 1-й інстанції - Клименко І.В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Коваленко Н.В.,

суддів Крот С.І., Слоквенка Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисників Калюжного Дениса Юрійовича, Петечка Віктора Миколайовича, Шаврової Наталії Михайлівни в інтересах підозрюваного ОСОБА_1 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ст. 348, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю:

секретаря Кирпенка М.А.,

прокурора Петреченко О.П.(в режимі відеоконференції),

захисників Карчагіна С.В.,Петечка В.М.(в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_1 ,(в режимі відеоконференції),-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2022 року клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06 жовтня 2022 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя виходив з того, що інкриміновані ОСОБА_1 злочини належать до категорії тяжких та особливо тяжких, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, або довічне позбавлення волі, у разі визнання його винуватим, а також, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих злочинів та вважав, що існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, є доведеним. До цього ж, судом надано оцінку особі підозрюваного, який працює, має постійне місце проживання, одружений і має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий, а також те, що на розгляді в цьому суді перебуває інше кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 за ч. 1, 2 ст. 263 КК України, тому суд дійшов до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим під час судового розгляду ризикам.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисники Шаврова Н.М., Петечко В.М., Калюжний Д.Ю. кожний окремо, в інтересах підозрюваного ОСОБА_2 , подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі у вигляді домашнього арешту або застави, розмір якої буде помірний для підозрюваного.

Обґрунтовуюч вимоги апеляційної скарги захисник Шаврова Н.М. посилається, на те, що суд дійшов до необгрунтового висновку стосовно того, що прокурором було доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України. Апелянт зазначає, що місцевим судом не враховано, те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, дружину та двох малолітніх дітей на утриманні, постійне місце проживання, джерело доходу, займається бізнесом, працює директором ТОВ «С-КАЙЛАС», раніше не судимий. До того ж, захисник зауважує, що підозрюваний протягом тривалого часу перебував під заставою в іншому кримінальному провадженні та сумлінно виконував покладені на нього обов`язки. Також, апелянт зазначає, що ризик впливу на свідків в цьому кримінальному проваджені відсутній, оскільки більшість з них мають статус службових осіб, які працюють поліцейськими, й вони не є особами, на яких можливо вчинити тиск.

В апеляційній скарзі захисник Петечко В.М. наводить доводи аналогічні доводам захисника Шаврової Н.М. При цьому, захисник Петечко В.М. акцентує увагу на тому, що підозрюваний не проходив службу у Збройних силах України, не мав досвіду поводження зі зброєю і будь - якої зброї в нього не було. Також, апелянт наголошує, що ОСОБА_1 не ухилявся, і не має намірів переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, й на вимогу органу досудового розслідування підозрюваний самостійно здав свій закордонний паспорт, та, з 07 травня 2022 року і до моменту затримання, знаходився вдома й з`являвся за першим викликом слідчого.

Доводи апеляційної скарги захисника Калюжного Д.Ю., є аналогічними доводам скарг захисників Шаврової Н.М. та Петечка В.М. Разом з цим, захисник Калюжний Д.Ю. посилається й на те, що прокурором не надано достатніх доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри у провадженні, а слідчий суддя не звернув увагу на те, що докази, які надані стороною обвинувачення, є сумнівними, неналежними та суперечать один одному й не доводять причетність підозрюваного до інкримінованих йому злочинів. Поряд з цим, захисник зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є недоведеними, а під час розгляду провадження, судом ці обстапвини не взято до уваги.

3 урахуванням вище наведеного, на думку захисників, ухвала підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційним судом встановлено, що СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000476 від 07 травня 2022 року за ознаками злочинів, передбачених ст. 348 та ч. 1 ст. 263 КК України щодо ОСОБА_2 .

09.08.2022 ОСОБА_3 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, й в цей день йому було повідомлено про підозру за ст. 348, ч. 1 ст. 263 КК України.

В межах цього провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_2 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу, з якою сторона захисту не погоджується.

Апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри, зокрема, протокол огляду місця події, повідомлення адміністрації КП «ЦМЛ ПМР ДО» про стан здоров`я потерпілих, протокол допиту потерпілих, протокол проведення слідчого експерименту за участю потерплого, висновки проведених молекулярно-генетичних експертиз, протокол огляду предмета, протокол допиту свідків, та інші докази, наявні в матеріалах провадження, в їх сукупності.

В контексті п. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п. 60 рішення у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, враховуючи обсяг відомостей судового провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного ОСОБА_2 , як застосування запобіжного заходу, у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, що дає підстави зробити об`єктивний висновок, що він міг скоїти ці злочини, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Окрім того, слідчий суддя, застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у відповідності до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочинів та покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, та те, що в суді перебуває інше кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 за ч. 1, 2 ст. 263 КК України, а також, що остінній працює, має постійне місце проживання, раніше не судимий, одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей, дійшов до обґрунтованого висновку, що ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків та потерпілих у цьому провадженні реально існують, й правомірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід, про що йдеться в скаргах захисників, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Посилання захисників на недоведеність існування ризиків у провадженні, на переконання апеляційного суду, є неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні, а тяжкість інкримінованих підозрюваному злочинів, та покарання, яке йому загрожує, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.

Разом з цим, оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Доводи захисників про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, місце роботи, 2 малолітніх дітей на утриманні, не спростовують обґрунтовані у клопотанні слідчого об`єктивно існуючі у провадженні ризики та не можуть бути достатніми стримуючими факторами його належної процесуальної поведінки.

Разом з тим, суб`єктивні доводи апеляційних скарг захисників з приводу недопустимості доказів, якими обґрунтовуються підозра, є передчасними, оскільки на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Інші доводи захисників, наведені в апеляційних скаргах сторони захисту, не містять належних обґрунтувань та не можуть бути підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що у цьому випадку є обґрунтованим застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. 183 КПК України, який є необхідний та достатній, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.

Разом з цим, слідчий суддя, враховуючи обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_4 злочинів, які поєднанні з насильством, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України, обгрунтовано не визначив підозрюваному розмір застави.

Отже, колегія суддів вважає рішення суду законним, вмотивованим і обґрунтованим та не знаходить підстав для обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисників.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги захисників Калюжного Дениса Юрійовича, Петечка Віктора Миколайовича, Шаврової Наталії Михайлівни в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

Коваленко Н.В. Крот С.І. Слоквенко Г.П.