Справа №760/5214/22 1-кс/760/1722/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ КРАЇНИ

07 травня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 (з обслуговуванням мікрорайону «Шулявка») Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 погоджене з прокурором Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001005 від 05.05.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Києві, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні дитину 2012 року народження, працюючого у ТОВ «Київська молодість», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
В С Т А Н О В И В :

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0001005 від 05.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
07.05.2022 органом досудового розслідування повідомлено ОСОБА_4 про вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 будучи досконало обізнаним із законними умовами поводження з вогнепальною зброєю та бойовими припасами, діючи умисно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, направлених проти громадської безпеки, в порушення вимог законодавства України, яким регулюється порядок поводження з вогнепальною зброєю і боєприпасами, у тому числі Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від № 622 від 21 серпня 1998 року, зберігав зброю без передбаченого законом дозволу.
Так, ОСОБА_4 у травні місяці 2022 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 08:40 години 05.05.2022 у невстановленому досудовим розслідуванням місці, маючи злочинний умисел на незаконне придбання, та зберігання бойових припасів та вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав предмет зовні схожий на пістолет, магазин з предметами зовні схожі на патрони в кількості 7 (сім) одиниць, та предмети зовні схожих на набої в кількості 7 (сім) одиниць, які зберігав в власному автомобілі марки «Renault Megаne», д.н.з. НОМЕР_1 .
Після чого, усвідомлюючи, що вказаний предмет зовні схожий на пістолет, предмети зовні схожі на патрони та набої являються вогнепальною зброєю та боєприпасами до вогнепальної зброї, в тому числі нарізної, вирішив залишити їх собі, тим самим здійснив незаконне придбання боєприпасів без передбаченого законом дозволу, та почав незаконно їх зберігати у автомобілі марки «Renault Megаne», д.н.з. НОМЕР_1 .
05.05.2022 в період часу з 13:39 години по 14:40 годину за адресою: м. Київ, бульвар Чоколівський, 11, в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України здійснено обшук автомобіля марки «Renault Megаne», д.н.з. НОМЕР_1 під час проведення якого у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено:
- предмет зовні схожий на вогнепальну зброю;
- магазин з 7-ми патронами;
- 7 предметів, зовні схожі на набої;
Згідно висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/111-22/13819-БЛ від 07.05.2022:
Наданий на дослідження пістолет - належить до короткоствольноi гладкоствольноi вогнепальної зброї. Наданий на дослідження пістолет - с самозарядним пістолетом калібру 9 мм Р.А., що виготовлений шляхом переробки саморобним способом сигнального (шумового) пістолету «Ekol Major» № НОМЕР_2 (країна виробник Туреччина) калібру 9 мм Р.А.К. Переробка полягає у видалення захисного елементу каналу ствола, що перешкоджає проведенню пострілів жорстким метальним снарядом та закритті газовідвідного отвору металевим стрижнем. Даний пістолет придатний до проведення пострілів. Наданий на дослідження пістолет - придатний до проведення пострілів. Наданий на дослідження магазин - с частиною наданого на дослідження пістолету «Ekol Major» № НОМЕР_2 , а саме змінним магазином. Наданий на дослідження магазин - виготовлений промисловим способом. Магазин виконує функцію зберігання патронів та подавання їх на позицію де їх підхопить затвор та спрямує до патронника. Наданi на дослідження 15 патронів - належать до боєприпасів до вогнепальної зброї. 7. Надані на дослідження 15 патронів - є пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А. 8. Наданi на дослідження 15 патронів - виготовлені промисловим способом (ТОВ «СОВА ОРУЖЕЙНАЯ», М. Миколаїв, Україна). Наданi на дослідження 15 патронів пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А., можуть бути використані для стрільби зі зброї відповідного виду типу та калібру. Наданi на дослідження 15 патронiв - належать до боєприпасів до короткоствольноi гладкоствольноi вогнепальної зброї. Наданi на дослідження 15 патронів призначені для стрільби з зброї відповідного виду типу та калібру, а саме самозарядних пістолетів калібру 9 мм P.A.
Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
05.05.2022 о 16:12 годині в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (фактичний час затримання 05.05.2022 о 08:40 годині).
Підставами підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення є зібрані в кримінальному провадженні докази, а саме:Рапорт заступника командира роти № 6 батальйону № 4 полку № 1 УПП у м. Києві ДПП у м. Києві про виявлення кримінального правопорушення;Протокол обшуку від 05.05.2022 року за адресою: АДРЕСА_3 відповідно до якого у ОСОБА_4 вилучено: вилучені предмети, а саме: предмет зовні схожий на вогнепальну зброю, магазин з 7-ми патронами, 2 набої з коробки, 3 набої з рюкзаку, 2 набої з бардачка та підлокітника;Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05.05.2022 року;Показання свідка ОСОБА_7 ;Показання свідка ОСОБА_8 ;Висновк експерта Київського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/111-22/13819-БЛ від 07.05.2022;Іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
У органу досудового розслідування є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а тому відносно ОСОБА_4 , необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою оскільки, існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний може:переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;незаконно впливати на свідків, з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин.
У судовому засідання прокурор клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить наступних висновків.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».

Конституція України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваної виняткового запобіжного заходу.

Оцінюючи зібрані у справі докази, надавши оцінку встановленим фактам щодо особи підозрюваного, наявність ризиків у кримінальному провадженні, суд приходить висновку, що запобіжний захід на застосуванні якого наполягає сторона обвинувачення не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, строком на два місяці.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваної та тяжкості пред`явленої їй підозри, може забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та унеможливить продовження вчинення злочинів.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 1-29, 131-132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 309, 372-376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 (з обслуговуванням мікрорайону «Шулявка») Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001005 від 05.05.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання у період часу з 22.00 до 06.00 години наступної доби строком на 2 місяці.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

?не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 22.00 до 06.00 наступної доби без дозволу слідчого, суду;

?прибувати до слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві, прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва за першою вимогою;

?повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;;

?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 що в разі невиконання ним вищевказаних зобов`язань до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для негайного виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для негайної постановки на облік підозрюваного, про що повідомити слідчого і прокурора.

Ознайомити та вручити підозрюваному під розписку копію ухвали про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді до 06.07.2022 року включно.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня оголошення ухвали; у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 10 травня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1