621/995/22 1-кс/621/258/22
У Х В А Л А

01 липня 2022 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області :

головуючий суддя - ОСОБА_1
за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000033 за обвинуваченням ОСОБА_4 у кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 2 статті 309, частиною 1 статті 317 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Лиман Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має середню освіту, розлучений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Зміївського районного суду Харківської області від 17.02.2020 за частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 1 рік, звільнений на підставі статті 75 Кримінального кодексу України з випробуванням на строк 2 роки, обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту та у незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений статтею 309 Кримінального кодексу, незаконному виготовленні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, вчиненому повторно, а також у наданні приміщення для незаконного виготовлення та вживання наркотичних засобів.

Автоматизованою системою документообігу 04.06.2020 для розгляду матеріалів кримінального провадження було визначено суддю ОСОБА_6 .
27.06.2022 прокурор ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000033 за обвинуваченням ОСОБА_4 у кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 2 статті 309, частиною 1 статті 317 Кримінального кодексу України.
У зв`язку з перебування судді - ОСОБА_6 у відпустці, на підставі пункту 20-5 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, для розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначено суддю ОСОБА_1 .

Під час судового розгляду з`ясовані наступні обставини кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 14 квітня 2020 року до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор", з визначенням застави в розмірі 105 100 грн 00 коп. Під час судового провадження строк тримання під вартою був продовжений Зміївським районним судом Харківської області, наразі встановлений до 03.07.2022.

Прокурор ОСОБА_3 на обґрунтування клопотання посилалася на тяжкість кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_4 , вчинених у період іспитового строку, а також суворість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, вказала на продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зазначене дало прокурору підстави стверджувати, що продовжують існувати ризики переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та відсутні підстави для зміни чи скасування застосованого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання заперечував та, у свою чергу, заявив клопотання, в якому просив змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт. На обґрунтування своєї позиції посилався на тривалість перебування під вартою, а також вказав, що відсутні ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки докази по справі досліджені, свідки допитані, а обвинувачення його у кримінальних правопорушень є недоведеним.

Захисник ОСОБА_5 також проти клопотання заперечував, підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_4 та просив задовольнити його клопотання про зміну запобіжного заходу на менш суворий.

Вислухавши думки учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:

Абзацом 5 пункту 20-5 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до абзаців 1, 2 частини 3 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 слідчим суддею було враховано ризик переховування від суду.

Як свідчать матеріали кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 2 статті 309, частиною 1 статті 317 Кримінального кодексу України, вчиненні під час іспитового строку, призначеного за вироком від 17.02.2020, що у поєднанні з відомостями про минулу судимість, та мірою покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватим, вказує на наявність ризиків вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також і переховування від суду.

Наведені вище обставини в сукупності вказують на те, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу не зменшилися і продовжують існувати, а також на неможливість забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, передбачених статтею 42 Кримінального процесуального кодексу України, та усунення ризиків продовження ним протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосований запобіжний захід - тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки зазначені судом ризики не зменшились та не зникли, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає.

За таких обставин, клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 183, пункту 2 частини 5 статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, майнового та сімейного стану обвинуваченого, суд визначає заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 124 050 грн 00 коп., та у разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 176-178, 182, 183, 197, 199, 201, 331, 350 Кримінального процесуального кодексу України, пунктом 20-5 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу.

2. Клопотання прокурора задовольнити.

3. Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" до 29 серпня 2022 року.

4. Визначити розмір застави - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 124 050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) грн 00 коп., яка може бути внесена протягом строку тримання під вартою.

5. У разі внесення застави звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з під варти та покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатися з с. Лиман Чугуївського району Харківської області без дозволу суду; повідомляти суд про своє фактичне місце проживання та засоби зв`язку; прибувати за кожним викликом до суду.

6. Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків ОСОБА_4 застава звертається в дохід Державного бюджету України та може бути застосовано інший запобіжний захід.

7. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1