КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:
представника власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду у м. Києві, матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майнаОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 03 травня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно автомобіль марки «TOYOTA» моделі «CAMRY» з д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , і є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним, залишивши його на зберіганні на території відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області (вул. Київська, 25 в смт. Іванків Вишгородського району Київської області).

Відповідно до ухвали, слідчий суддя вказав, що повернення автомобіля власнику може призвести до його подальшого переховування, продажу або знищення як знаряддя злочину щодо якого в подальшому може бути застосована спеціальна конфіскація.

Також, вказав, що прокурором у судовому засіданні доведено, що автомобіль марки «TOYOTA» моделі «CAMRY» з д.н.з. НОМЕР_1 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, яке вчинене в умовах воєнного стану та має значення у кримінальному провадженні як речовий доказ.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.
Як зазначає представник, транспортний засіб було вилучено працівниками поліції шляхом обману, оскільки останні, скориставшись юридичною безпорадністю гр. ОСОБА_6 , переконали його в необхідності «звичайного огляду автомобіля», в результаті чого гр. ОСОБА_6 , знаючи що нічого незаконного не вчиняв, а тому ніякого остраху і сумнівів щодо такого огляду не мав, доставив транспортний засіб для огляду у місцевий відділ поліції у смт. Іванків, і вже на місці, у відділку поліції, усвідомив, що його ввели в оману, оскільки транспортний засіб працівники поліції відмовилися повертати назад його власнику.

Крім того вважає, що прокурор пропустив визначений законом строк на звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб.
Щодо питання спеціальної конфіскації, апелянт вважає, що слідчий суддя передчасно звернувся до положень ст.96-2 КК України, оскільки на даній стадії досудового розслідування не було віднайдено жодних доказів щодо причетності ОСОБА_6 до згаданих подій, так само як і відсутня обґрунтована підозра, тим більше про підозру ОСОБА_6 не було повідомлено взагалі.

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити та скасувати ухвалу слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні групи слідчих слідчих відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 500000279 від 05 квітня 2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 15 березня 2022 року, приблизно о 07 год. до зоомагазину прибув легковий автомобіль марки «TOYOTA» модель «CAMRY» д.н.з. НОМЕР_2 (перша цифра д.н.з. не була ідентифікована), з якого вийшли та пішли в бік магазину «Єва» 4 особи, серед яких була одна жінка. В подальшому ця група осіб протягом 15 хв. виносила з магазину «ЄВА» до зазначеного автомобіля різні товари.
Досудовим розслідуванням встановлено, що легковий автомобіль марки «TOYOTA» модель «CAMRY» д.н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить громадянину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який тимчасово проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 .
За місцем тимчасового проживання ОСОБА_8 виявлено та вилучено майно, в тому числі викрадене з магазину ТОВ «Єва-руш».
Зазначений легковий автомобіль використовувався з метою прибуття зловмисників до місця вчинення кримінального правопорушення, зберігання викраденого майна, залишення місця вчинення крадіжки та переміщення об`єктів кримінально-протиправних дій до місця проживання зловмисників.
29 квітня 2022 року, в період часу з 17 год. 00 хв. по 17 год. 38 хв. було проведено зовнішній огляд автомобіля марки «TOYOTA» моделі «CAMRY» д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого він був тимчасово вилучений та залишений у ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області,як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

30 квітня 2022 року прокурор Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 звернувся до слідчого суді Іванківського районного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно автомобіль марки «TOYOTA» моделі «CAMRY» з д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 і є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 03 травня 2022 року зазначене клопотання було задоволено та накладено арешт на автомобіль марки «TOYOTA» моделі «CAMRY» з д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 і є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним, залишивши його на зберіганні на території відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області (вул. Київська, 25 в смт. Іванків Вишгородського району Київської області).

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132,167,170,171,172,173 КПК України та бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 500000279, про накладення арешту на вказаний автомобіль, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до обгрунтованого висновку, що воно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а тому на нього необхідно накласти арешт.

З урахуванням цього, слідчий суддя, всупереч ствердженням автора апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як вважає колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Тому твердження апелянта про те, що в матеріалах справи немає жодних даних, які б давали підстави вважати, що таке майно відповідає критеріям речового доказу, є такими, що не грунтуються на матеріалах справи.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи автора апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Отже, доводи, на які посилається в апеляційній скарзі представник власника майна, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Отже, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 03 травня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно автомобіль марки «TOYOTA» моделі «CAMRY» з д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 і є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним, залишивши його на зберіганні на території відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області (вул. Київська, 25 в смт. Іванків Вишгородського району Київської області) залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2100/2022
Єдиний унікальний номер справи 366/354/22
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_9 .
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1