Справа № 750/5455/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/248/22
Категорія - санкція Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 вересня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 вересня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та задоволено частково клопотання слідчого, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 03 листопада 2022 року, із визначенням розміру застави у сумі 416 000 грн. відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка, Ніжинського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, 2007 року народження, військовослужбовця, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України,

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України, та з урахуванням доведеності стороною обвинувачення ризиків, наведених у клопотанні, зокрема: можливості переховування від органів досудового розслідування та суду внаслідок усвідомлення тяжкості та невідворотності покарання. Так само слідчий суддя визнав доведеними ризик можливого впливу на свідків та потерпілих, з огляду на можливість обґрунтування судом судового рішення показаннями свідків та потерпілих, безпосередньо допитаних у суді, а не під час досудового розслідування, та створення штучних доказів і підбурення осіб до дачі завідомо неправдивих свідчень. При цьому слідчий суддя зазначив, що добровільна участь підозрюваного у проведенні слідчих дій не є настільки переконливим фактором, який би знизив чи виключив встановлені ризики.

Адвокат підозрюваного ОСОБА_7 , не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого або ж обрати ОСОБА_8 інший запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

На думку сторони захисту, слідчим суддею не оцінювалися всі обставини, передбачені ст. 177 КПК України, які враховуються при обранні запобіжного заходу окрім ризиків, не дослідив обставини, на які вони посилалися та які впливають на обґрунтованість підозри і подальшого сприйняття висунутого обвинувачення. Інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення характеризується неумисною формою вини, найнижча межа покарання за яке визначена у виді 2 років позбавлення волі та останнього може бути звільнено від покарання на підставі ст. 75 КК України або ж у відповідності до ст. 44 КК України із застосуванням заходів, передбачених Дисциплінарним статутом Збройний Сил України, тому висновок слідчого судді про безальтернативне покарання у виді позбавлення волі вважає хибним. Також вважає, що слідчий суддя формально оцінив службову характеристику його підзахисного та взяв до уваги негативну характеристику, яка містить взаємовиключні обставини та залишив без належної оцінки те, що ОСОБА_8 пішов до Сил територіальної оборони міста Чернігова добровільно у момент важких боїв, став до лав ЗСУ, маючи постійне місце роботи, за якою має виключно позитивну характеристику, не взято до уваги стан його здоров`я, який сам отримав 03.09.22 року контузію та перебував у шпиталі, про що було надано відповідні документи. Не враховано міцність його соціальних зв`язків, наявність утриманців, пошкодженого житла, яке потребує невідкладного відновлення та необґрунтовано відмовив підозрюваному у застосуванні цілодобового домашнього арешту. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення та продовження злочинної діяльності вважає взагалі необґрунтованим, оскільки наявність такого ризику має передбачати умисність кримінально караного діяння. Також вважає безпідставним визначений розмір застави, який, на його переконання, встановлений не з метою забезпечення кримінального провадження, а з метою неможливості його фактичної реалізації.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі, думку прокурора, який вважав апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді просив залишити без змін, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення. Таке рішення обґрунтовує наступним чином.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Мета застосування запобіжних заходів передбачена ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

З положення ст. 178 КПК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у постанові 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», слідує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд зобов`язаний також оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, репутацію підозрюваного, наявність судимостей, спосіб життя, поведінку під час провадження у справі; дослідити відомості, що вказують на існування факторів, обставин чи моральних цінностей, які можуть свідчити про те, що підозрюваний перебуваючи на волі, не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків та не займатиметься злочинною діяльністю.

Як вбачається з матеріалів провадження, п`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 50000231 за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 03 вересня 2022 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 04 вересня 2022 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України.

Колегія суддів знаходить, що слідчим суддею вірно встановлено обґрунтованість пред`явленої підозри, яка не передбачає достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення, однак вона має бути заснована на об`єктивних фактах, обґрунтовано встановлено наявність ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує і за яке передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, тоді як підстави звільнення від покарання, про які вказує захист, на стадії обрання запобіжного заходу є явно завчасними для оцінки. Так само слідчий суддя обґрунтовано визнав доведеним ризик можливого впливу на свідків та потерпілих з метою зміни їх показань, що актуально аж до моменту безпосереднього отримання та дослідження судом їх свідчень, тому об`єктивно дійшов висновку, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Слідчим суддею у повній мірі були дотримані вимоги ст. 178 та ст. 194 КПК України, врахувавши вагомість наявних доказів щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, та цілком обґрунтовано зроблено висновок, що позитивні характеризуючі відомості та інші обставини, на які посилався захист, не усувають встановлених ризиків та не є достатнім стримуючим фактором для запобігання їх реалізації.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду, приходить до висновку, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а підозра у скоєнні кримінального правопорушення на даній стадії є обґрунтованою.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, дійшовши правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя при визначенні розміру застави в повній мірі врахував обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення та наслідки, які настали у виді травмування як дорослих, так і малолітніх/неповнолітніх дітей, навів в ухвалі обґрунтування щодо визначеної застави у розмірі, вищому за встановлений законодавцем, у сумі 416 000 грн. Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді і знаходить непереконливими доводи апеляційної скарги щодо її непомірності.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни законного та обґрунтованого судового рішення.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при розгляді справи в суді, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407,419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 вересня 2022 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 03 листопада 2022 року, із визначенням застави відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4