Справа № 464/4803/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/916/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції із ДУ«Львівська УВП №19», апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 27.09.2022 року, у кримінальному провадженні № 0000397, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановила:

оскарженою ухвалоюобвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 27 листопада 2022 року включно.
Не погоджуючись із даною ухвалою захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та обрати обвинуваченому захід у виді домашнього арешту або визначити розмір застави, обравши запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Апелянт звертає увагу на те, що у суду немає доказів його вини і це підтвердили висновки всіх проведених експертиз. Судом не зазначено нових ризиків, а є лише покликання на ті, які досудовим слідством вказувалися, але така позиція суперечить практиці Європейського Суду. За час розгляду справи в суді першої інстанції не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також суд не отримав відомостей про міцні соціальні зв`язки обвинуваченого чи іншого комплексу обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.Сторона захисту вказує, що висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні щодо наявності обґрунтованої підозри (обвинувачення) та того, що ризики, передбачені п.п.1,4,5 ст. 177 КПК України, - зі спливом 14-ти місяців дії обраного виняткового запобіжного заходу досі існують і не зменшилися, не відповідають фактичним обставинам справи.
Також звертає увагу на те, що суд до початку розгляду клопотання, не з`ясував, чи таке вручене стороні захисту в розумний строк до початку його розгляду і чи потребує сторона захисту часу на підготовку до його розгляду. Таке отримане стороною захисту безпосередньо перед судовим засіданням, що є порушенням, зокрема права на захист ОСОБА_7 .
Забезпечення виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків обвинуваченого, можливе шляхом застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі або можливість на цій стадії визначити розмір застави.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , вивчивши матеріали контрольного провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Згідно з вимогами ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, суддя суду першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Суд першої інстанції мотивував свою ухвалу, про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тим, що при вирішенні клопотання про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому, з моменту взяття його під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обстановка не змінилися і це дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не може забезпечити більш м`який запобіжний захід. Крім цього, судом, при вирішенні клопотання, було враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 та тяжкість інкримінованого йому діяння.
Суд першої інстанції зазначив в ухвалі, що обраний обвинуваченому запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявності обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Крім того судом враховано, що обвинувачений має судимість за вчинення військового злочину за ч.4 ст. 407 КК України (вирок від 18.08.2021, який набрав законної сили).
Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням злочину, інкримінованого ОСОБА_7 та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно з матеріалами контрольного провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років та який відносяться до категорії тяжкого злочину. Судом першої інстанції взято до уваги те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання йому та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є актуальними та не відпали, враховано наявність судимості за військовий злочин, вирок по якому набув законної сили 18.09.2021 року. Відтак, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення вказаних ризиків та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків.
Ураховуючи наведене, доводи апелянта є безпідставними щодо необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
Як вбачається з клопотання про продовження строку тримання під вартою, таке відповідає вимогам ст. 199 КПК України, зокрема містить у собі короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , правову кваліфікацію кримінального правопорушення, виклад обставин, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_7 у вчиненні злочину, з посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини , посилання на ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, та обґрунтування того, що такі продовжують існувати та не зменшилися , обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.
Жодних порушень процесуального закону, у тому числі і невручення обвинуваченому та його захиснику копії клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено. Відтак, доводи сторони захисту у цій частині слід вважати голослівними та такими, що не відповідають дійсності.
Одночасно колегією суддів не встановлено підстав, за яких можливим би було застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 застави у відповідності до вимог ст.ст. 182-183 КПК України.
Ураховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог захисника обвинуваченого. Відтак ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,
постановила :
ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 27 вересня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 27 листопада 2022 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4