Справа № 589/877/22
Провадження № 1-кс/589/310/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2022 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка Сумської області клопотання слідчого СВ Шосткинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_7 погоджене керівником Сумської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000207 від 5.04.2022 за ст.296 ч 4 КК України стосовно

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, перебуваючого в цивільному шлюбі, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

ВСТАНОВИВ:

До Шосткинського міськрайонного суду надійшли клопотання про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивується тим, що в провадженні Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області знаходиться кримінальне провадження №0000207 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 5.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України за фактом вчинення хуліганських дій із застосуванням вогнепальної зброї.

Один із підозрюваних є ОСОБА_4 , який на думку прокурора може вчинити нове кримінальне правопорушення, перешкоджати встановленню обставин кримінального правопорушення, незаконного впливати на можливих свідків тому просить обрати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор просить обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ОСОБА_4 та його захисник, кожен окремо, заперечує проти обрання відносно нього запропонованого запобіжного заходу вважає достатнім обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Потерпілий ОСОБА_6 просить не обирати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя встановивши суть клопотання, з`ясувавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали провадження приходить до наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Так, згідно положень ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті, зокрема, переховуватись від органів досудового розслідування чи вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Встановлено, що 5.04.2022 року внесені до ЄРДР за №0000207 відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 296 КК України.

6.04.2022 р. було затримано ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України.

6.04.2022 р ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Згідно пред`явленої підозри 08-00 годин 05.04.2022 року ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , маючи умисел на вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї, вчинили протиправні хуліганські дії у відношенні ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , в наслідок чого останньому було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення нижньої третини лівої стегнової кістки, гіповолемічного шоку 2-го ступеню.

Надані стороною обвинувачення докази, зокрема: протокол допиту потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_16 ; протоколами допитів свідків; протоколи проведення оглядів місць подій; протоколами заявами про добровільну видачу вогнепальної зброї; протоколами затримання у порядку ст. 208 КПК України; інші матеріали кримінального провадження в повній їх сукупності дають достатні підстави вважати підозру висунуту ОСОБА_18 обґрунтованою.

При цьому суд враховує, що факти, які доводять підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів

Також слідчий суддя акцентує увагу, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою, а саме у рішеннях у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» та «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Також, розглядаючи скаргу у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, Європейський суд з прав людини підкреслив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше, як на підставах та в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» нікого не може бути позбавлено свободи крім випадків і процедури встановленої законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід тримання під вартою не може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі строком понад 5 років.

Згідно ст. 178 КПК України обставинами, що враховуються при обранні запобіжного заходу є:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Так прокурор зазначає, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України які виражаються в тому, що підозрюваний ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, оскільки всі вони мешкають у м. Шостка. Крім цього, останній може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може продовжувати скоювати інші кримінальні правопорушення.

Наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку прокурора, підтверджується тим, що ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як наразі проведено першочергові невідкладні слідчі дії з метою збереження максимальної кількості речових доказів та в подальшому можуть проводитись інші додаткові слідчі дії направлені на збирання доказів;

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню триває, всі обставини кримінального правопорушення не встановлено, що дає підстави вважати, що ОСОБА_4 може перешкоджати встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні, незаконно вплинувши на свідків та потерпілих даного кримінального правопорушення, а також інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні, оскільки зможе безпосередньо контактувати з останніми, з метою зміни свідчень у суді останніх в тому числі шляхом використання вогнепальної зброї, оскільки на території України введено воєнний стан і таким чином перешкодити встановленню обставин вчинення кримінального правопорушення та негативно вплинути на хід досудового розслідування;

Будь яких доказів наміру ОСОБА_4 впливати на свідка та потерпілих суду не надано. В судовому засіданні з`ясовано, що потерпілі є родиною, а свідки є їх підлеглими особами, а тому ризик можливості впливати на них у підозрюваного мінімізований , але ж все ж таки існує.

Також ніяким чином не зазначено, які саме докази може приховати підозрюваний чи перешкодити в їх збиранні. З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим проведено огляд місця події з якого вилучені речові докази. За таких обставин та за відсутності у клопотанні слідчого інших даних про існування будь-яких інших речей чи документів, вказаний ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України є необґрунтованим. Крім того не доведено що лише тримання під вартою може запобігти цим ризикам.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити займатися злочинною діяльністю, оскільки у підозрюваного відсутнє постійне джерело доходів, що свідчить як про те, що він може продовжити займатися злочинною діяльністю взагалі, так і про те, що у такий спосіб він задовольняє свої матеріальні потреби, порушуючи закон також не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Так будь яких доказів на підтвердження даного ризику стороною обвинувачення не надано. Підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем мешкання, має міцні соціальні зв`язки, здійснює догляд за хворою особою, матеріально забезпечений.

Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України на думку прокурора підтверджується тим, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме: відмовою у прибутті за викликом, умисній протидії у проведенні слідчих дій в повному обсязі та своєчасністю їх проведення.

Даний ризик ніяким чином не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні так злочин було виявлено 05.04. 2022 року, затримано підозрюваного 6.04.2022р., слід зазначити, що в органи поліції останній прийшов самостійно , хоч йому і було достовірно відомо про мету його викликання до поліції, а саме - затримання в порядку ст 208, на яке він прийшов самостійно. Крім того 8.04.2022 останнього звільнено з під варти о 9-40 год., разом з він чекав на розгляд клопотання і жодних спроб переховуватися чи перешкоджати розгляду клопотання він не вчинив. Таким чином прокурором не доведено наявність зазначеного ризику.

Щодо ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, добре усвідомлює міру можливого покарання за вчинені ним злочини може переховуватися від суду та слідства.

Проте, з такими доводами прокурора слідчий суддя не може погодитись в повній мірі в зв`язку з наступним.

Згідно практики ЄСПЛ - тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримування особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя наголошує на тому, що небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися тільки залежно від суворості можливого покарання. Вона повинна визначатися з урахуванням ряду інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може служити виправданням утримання під вартою.

З матеріалів справи вбачається, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання. Будь-яких доказів, які б свідчили про якусь негативну поведінку підозрюваного, відсутність міцності соціальних зв`язків, прокурор не надав.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що прокурором не було приведено серйозних аргументів на підтримку інтересу, який би, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважав би правило про забезпечення права на свободу, закріпленого в ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином на думку слідчого судді, прокурором не доведено, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти заявленим ризикам, а отже прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Отже вважаючи наявними певні ризики в поведінці ОСОБА_4 , а також оголошеня воєнного стану в Україні суд приходить до переконання щодо необхідності встановлення певного контролю за процесуальною поведінкою підозрюваного і обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного на цій стадії досудового слідства є необхідним.

Однак зважаючи не доведеними прокурором обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, та виконуючи вимоги ч. 4 ст. 194 КПК України, на думку слідчого судді запобіганню встановленим ризикам належним та достатнім буде застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту із покладенням на нього певних, визначених кримінальним процесуальним законом обов`язків (ч. 5 ст. 194 КПК), оскільки тримання під вартою до суду повинно розглядатися як винятковий захід, який ніколи не повинен бути обов`язковим і використовуватися для цілей покарання (п. 1 Рекомендації R (80) 11 Комітету Міністрів Ради Європи щодо досудового ув`язнення).

Виходячи з наведеного суд приходить до переконання щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що не заперечував і сам потерпілий.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183-184, 193-196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Відмовити прокурору в задоволенні клопотання в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обрати відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 діб.

2. Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

заборонити залишати місце постійного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 в період з 20:00 год. до 08:00 год. наступної доби, крім часу дії повітряної тревоги;

утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та підозрюваними особами у цьому ж кримінальному провадженні, крім спілкування під час проведення слідчих та судових дій;

прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

У разі невиконання зобов`язань, до ОСОБА_4 може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб .

Строк дії ухвали та покладених обов`язків до 9.06.2022 включно.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 12.04.2022 року.

Слідчий суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1