Справа № 296/2999/22
УХВАЛА
Іменем України

08 червня 2022 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, поданого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 від 02.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-3, ч.4 ст.189 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 .

В клопотанні вказано, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000117 від 02.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-3, ч.4 ст.189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у достовірно невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не раніше 25.11.2021, та місці між

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виникла домовленість, відповідно до якої останній на переконання ОСОБА_5 мав вплинути на повернення попередньо вилученого працівниками поліції належного йому транспортного засобу, а саме автомобіля «ЗИЛ-131НА» державний номерний знак НОМЕР_1 ,

У подальшому, ОСОБА_6 , на особисте переконання ОСОБА_5 , не виконав зазначеної вище домовленості пов`язаної із виконанням дій направлених на зняття арешту із вилученого працівниками поліції транспортного засобу, а також жодних дій направлених на досягнення бажаного для ОСОБА_5 результату.

У свою чергу ОСОБА_5 на протязі тривалого часу не отримавши для себе бажаного результату, у достовірно не встановлений слідством день, час та місці, при невстановлених обставинах, однак не пізніше 30.03.2022 вирішив звернутися до ОСОБА_7 , як до особи, яка підтримує тісні зв`язки у кримінальному середовищі, завдяки своєму авторитету серед вказаної категорії осіб, має вплив на раніше судимих осіб, а також в силу свого статусу та іншим особистим якостям здійснює злочинний вплив з метою координації злочинної діяльність інших осіб, з метою застосування такого впливу, всупереч встановленому у суспільстві порядку вирішення цивільно-правових спорів, або домовленостей.

При цьому ОСОБА_5 , не будучи особисто знайомим із

ОСОБА_7 у достовірно не встановлений слідством день, час та місці, при невстановлених обставинах, однак не пізніше 30.03.2022, звернувся до раніше йому знайомого ОСОБА_8 , оскільки усвідомлював, що він входить у близьке коло спілкування ОСОБА_7 , з метою отримання від останнього допомоги у отриманні грошової компенсації за невиконані ОСОБА_6 вищезгадані зобов`язання.

У подальшому, у достовірно не встановлений слідством день, час та місці, при невстановлених обставинах, однак не пізніше 30.03.2022 під час спілкування, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 про зазначені вище обставини, невиконання ОСОБА_6 своїх зобов`язань та необхідність стягнення з нього за це грошових коштів у сумі 3000 доларів США.

Таким чином, ОСОБА_5 , завідомо знаючи, що ОСОБА_7 може здійснити злочинний вплив, зокрема є особою, яка перебуває у статусі суб`єкта злочинного впливу, звернувся до нього з метою застосування такого впливу до ОСОБА_6 для позитивного вирішення питання щодо стягнення з останнього зазначеної вище суми грошових коштів.

07.06.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-3 КК України.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255-3 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , за останнім зареєстровано право власності на 1/1 квартири за адресою: АДРЕСА_1 . (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4921272).

З метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, для запобігання можливості його приховування, передачі, відчуження, зміни, та з метою позбавлення права підозрюваного ОСОБА_5 на відчуження та розпорядження належного йому на праві власності майном, необхідно накласти на нього арешт, а саме на: 1/1 квартири за адресою: АДРЕСА_1 . (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4921272), оскільки незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, може призвести до зникнення, втрати відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Також просив у зв`язку з наявністю ризику відчуження зазначеного майна до розгляду слідчим суддею клопотання про накладення арешту на майно його розгляд проводити без участі підозрюваного.

Слідчий в поданій заяві просив розглянути клопотання та задовольнити (а.с.19).

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя визнав за можливе розглянути клопотання за відсутності власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності-також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1). збереження речових доказів; 2). спеціальної конфіскації; 3). конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4). відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно положенням до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Санкція ч. 1 ст. 255-3 КК України, передбачає покарання з можливою конфіскацією майна.

Таким чином, в даному випадку метою накладення арешту на майно є забезпечення вироку в частині конфіскації майна.

За таких обставин, з урахуванням доведеності слідчим правової підстави арешту майна, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про те, що слід накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_5 , так як слідчим доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_5 , а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотаннями про арешт майна.

Згідно ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Беручи до уваги обґрунтованість підозри, завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, наслідки, які матиме накладення арешту на майно, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт шляхом встановлення заборони у праві розпорядження зазначеним майном без обмеження права користування.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_5 , а саме: 1/1 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом встановлення заборони відчуження та розпорядження майном без обмеження права користування майном.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала оскаржується безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1