1Справа № 335/1744/22 1-кс/335/820/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження № 0000008 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову дізнавача від 26.01.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000008 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
В обґрунтування скарги зазначає, що постанова про закриття кримінального провадження прийнята дізнавачем без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, не повна та не обґрунтована, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.
Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Дану скаргу подано належною особою, та враховуючи відсутність в наданих суду матеріалах підтвердження про вручення особі, яка подала скаргу, копії оскаржуваної постанови, у строки, передбачені КПК України.
Також встановлено, що дізнавачем сектору дізнання ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000008 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

26.01.2022 року дізнавачем сектору дізнання ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 прийнята постанова про закриття кримінального провадження 0000008, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Відповідно до положень статей 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Згідно із ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим, дізнавачем постанови. Зокрема, якщо слідчим, дізнавачем закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою вчинено злочин, чи повно проведено досудове розслідування, чи всім зібраним доказам надана оцінка.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Так, зі змісту скарги, випливає, що постанова про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, оскільки дізнавачем не були виконані усі необхідні слідчі дії для проведення повного та об`єктивного розслідування провадження, не проведена судово-медична експертиза, яка б підтвердила спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, в постанові були відсутні посилання на конкретні слідчі дії як на доказ, який міг би вказувати на відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Як вбачається з матеріалів скарги дізнавач не вживаючи всіх необхідних заходів, спрямованих на повне та всебічне з`ясування обставин події та прийняття обґрунтованого рішення, без проведення судово-медичної експертизи, яка б підтвердила або спростувала спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, виніс оскаржувану постанову.
Згідно положень ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
У свою чергу, слідчий, дізнавач, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що проведене дізнавачем розслідування у даному кримінальному провадженні не є ефективним, оскільки по справі взагалі не зібрано доказів, в повному обсязі не встановлено обставини справи, не були допитані всі свідки, не проведена судово-медична експертиза.
При цьому, у матеріалах провадження немає відомостей про обставини, які об`єктивно перешкодили дізнавачу належним чином виконати вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, проведення слідчих дій та безпосереднього дослідження й оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Оцінюючи докази, Європейський суд з прав людини, як правило, застосовує критерій доведеності «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, п. 161, серія А, № 25). Проте така доведеність може випливати із сукупності достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою ознак чи схожих неспростовних презумпцій. Коли вся чи значна частина інформації щодо подій, про які йдеться, відома виключно органам влади, - як це має місце у справі щодо ув`язнених осіб, які перебувають під контролем органів влади, - і коли у таких осіб під час їхнього ув`язнення з`являються тілесні ушкодження, це породжує відповідні обґрунтовані презумпції щодо фактів. При цьому тягар доведення можна вважати покладеним на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення.
Отже, дізнавачем в оскаржуваній постанові не було надано відповіді на всі запитання, викладені в заяві потерпілого про вчинення кримінального правопорушення, тому досудове розслідування не можна визнати ефективним.
З огляду на викладене слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова дізнавача винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин провадження тому вона підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження направленню для продовження досудового розслідування.
Керуючись ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження № 0000008, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України задовольнити.
Постанову дізнавача сектору дізнання ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 від 26.01.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000008 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - скасувати.
Матеріали кримінального провадження № 0000008 направити до сектору дізнання ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області для проведення досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1