КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
власника майна ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 вересня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05.09.2022 задоволено клопотання старшого слідчого-криміналіста 2 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно, вилучене 30.08.2022 під час проведення обшуку у житловому приміщенні (домоволодінні) за місцем проживання підозрюваного громадянина України ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: Мобільний телефон марки «Xiaomi» модель Redmi 6А, серійний номер IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ; Ноутбук марки «НР» серії: 5CD2523QGK, productD2G68EA#ACB; Ноутбук марки «ASUS» серійний номер: K56CM XX169H; Флеш носій інформації TOSHIBA 16GB: 1207BB1481L2NMK; Сім карта мобільного оператора «Lifecell», сім карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 , сім карта мобільного оператора НОМЕР_4 , сім карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_5 ; Блокнот з чорновими записами 2 одиниці; Лист А4 з чорновими записами 1 шт; Сім карта мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_6 ; Банківська карта «Ощадбанк» НОМЕР_7 ; Банківська карта «Укрсиббанк» НОМЕР_8 ; Банківська карта «Приватбанк» НОМЕР_9 ; ___________________________________________________________________________

Справа № 761/17608/22 Слідчий суддя ОСОБА_11
Апеляційне провадження № 11-сс/824/3723/2022 Суддя-доповідач ОСОБА_1 .

Грошові кошти в іноземній валюті номіналом 100 доларів США в кількості 51 купюра на загальну суму 5 100 доларів США.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту грошові кошти, вилучені 30.08.2022 під час проведення обшуку у житловому приміщенні (домоволодінні) за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 5 100 доларів США, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в цій частині.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що оскаржувана ухвала в частині накладення арешту на грошові кошти у розмірі 5 100 доларів США є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків слідчого судді, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Клопотання прокурора не містить відомостей про необхідність накладення арешту на майно, а також у ньому не зазначено, яким саме ознакам речових доказів відповідають вилучені грошові кошти.
Також, у доданих до клопотання прокурора матеріалах відсутні постанови про проведення експертизи щодо даних грошових коштів.
Вилучені грошові кошти належать на праві власності ОСОБА_7 , який у кримінальному провадженні № 0000397 не є підозрюваним, жодних слідчих дій відносно нього не проводилося.
Слідчим суддею не взято до уваги те, що органом досудового розслідування не долучено документів на підтвердження права власності ОСОБА_10 на вищевказані грошові кошти, а також те, що обшук проводився в житловому будинку, який останньому не належить.
Так, відповідно до договору купівлі-продажу від 05.07.2005, ОСОБА_12 придбала житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проведено обшук та вилучені грошові кошти. Право власності зареєстроване відповідно до вимог діючого законодавства України, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.08.2008 за №19774262.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 23.08.1980 серії НОМЕР_10 , ОСОБА_7 є чоловіком ОСОБА_12 .
Вищевказаний житловий будинок, в якому проведено обшук та вилучені грошові кошти, у відповідності до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України та ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України є спільною власністю ОСОБА_7 та ОСОБА_12 .
Після введення в Україні воєнного стану на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 за №64/2022, враховуючи небезпеку втрати коштів в подальшому, та при першій можливості ОСОБА_7 24.03.2022, 15.04.2022 та 19.04.2022 зі своїх банківських рахунків у відділеннях АТ «КБ Приватбанк» та з банкоматів зняв готівкою належні йому на праві власності грошові кошти на загальну суму 266 059 гривень, що по курсу НБУ на час останнього зняття коштів складало 9093 долара США, а в подальшому обмінявши вищевказану суму грошових коштів з гривні на долари США зберігав їх у вищевказаному житловому будинку, використовуючи за необхідністю, що підтверджується банківськими виписками по руху коштів на рахунках ОСОБА_7 .
Під час проведення обшуку про дані обставини повідомлено працівників правоохоронних органів з наданням на огляд відповідних документів, що зафіксовано в протоколі обшуку.
Вилучені грошові кошти не належать ОСОБА_10 , у відношенні якого проводилась дана слідча дія.
На переконання апелянта, слідчим суддею необґрунтовано застосовано як підставу для накладення арешту п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України та ч. 3 ст.170 КПК України.
Крім того, враховуючи раніше зазначені обставини, накласти арешт на спірні грошові кошти з метою забезпечення конфіскації майна також не можливо, оскільки вони не належить ОСОБА_10 , а належить ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_12 як чоловіку та дружині, які у даному кримінальному провадженні не мають статусу підозрюваних.
Захисник звертав увагу на те, що особи, в приміщенні яких проведено обшук, на розгляд клопотання прокурора не викликалися, а також на те, що слідчим суддею не взято до уваги клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_10 про перенесення судового засідання, у тому числі з метою надання документів на підтвердження законності походження вилучених грошових коштів.
Апелянт вважав, що слідчим суддю не враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_12 на вилучені грошові кошти завданням кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена лише в частині накладення арешту на майно, вилучене 30.08.2022 під час проведення обшуку у житловому приміщенні (домоволодінні) за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти в іноземній валюті номіналом 100 доларів США в кількості 51 купюра на загальну суму 5 100 доларів США, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо накладення арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на інше майно колегією суддів не перевіряється.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління СБ України в АР Крим здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000397 від 29.03.2022, за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 6 ст. 111-1 КК України.
Як зазначено у клопотанні слідчого, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_13 , розділяючи та підтримуючи протиправні дії військовослужбовців російської федерації у березні 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, прийняв добровільне рішення надати невстановленому представнику російської федерації допомогу у проведенні підривної діяльності проти України, яка направлена на спробу зміни конституційного ладу, втручанням у внутрішню політику України, організацію розпалювання сепаратистських настроїв серед населення шляхом поширення в суспільстві тверджень, фактів, аргументів, інших відомостей для виправдання широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України, зниження боєздатності Збройних Сил України.
Так, 27.03.2022 зазначений невстановлений представник російської федерації поставив ОСОБА_13 завдання розробити інформаційні текстові повідомлення, які повинні змінити думку громадян України щодо виправдання повномасштабної збройної агресії проти України, та розповсюджувати їх через соціальні мережі по всій території України, пообіцявши за цю діяльність грошову винагороду, забезпечення необхідним технічним обладнанням та приміщеннями на тимчасово окупованій території України.
На виконання цього завдання ОСОБА_13 вирішив залучити до своєї злочинної діяльності раніше знайомого громадянина України ОСОБА_10 , який має досвід у здійсненні відповідної інформаційної діяльності.
За здійснення зазначеної протиправної діяльності ОСОБА_13 запропонував ОСОБА_10 грошову винагороду.
ОСОБА_10 , розуміючи протиправність дій ОСОБА_13 , дав добровільну згоду у здійсненні інформаційної діяльності проти України у співпраці з державою агресором, яка спрямована на підтримку держави агресора шляхом організації розпалювання сепаратистських настроїв серед населення України, поширення в суспільстві тверджень, фактів, аргументів, інших відомостей для виправдання повномасштабної збройної агресії, зниження боєздатності Збройних Сил України.
За наявною інформацією, ОСОБА_10 , діючи умисно, перебуваючи за місцем свого проживання, розуміючи суспільно-небезпечні наслідки своєї протиправної діяльності, виконуючи відведену йому ОСОБА_13 роль почав розробляти проект концепції здійснення інформаційної діяльності в України.
З цією метою ОСОБА_10 було розроблені текстові матеріали для поширення на території України, які повинні виправдовувати повномасштабну збройну агресію російської федерації, впливати на суспільну думку громадян України.
Крім того, ОСОБА_10 , діючи умисно, продовжуючи свої протиправні дії, направлені на здійснення інформаційної діяльності проти України, на виконання завдання ОСОБА_13 , розробив стратегію здійснення інформаційної діяльності щодо поширення в суспільстві тверджень, фактів, аргументів, інших відомостей для виправдання широкомасштабної збройної агресії російської федерації, зниження боєготовності Збройних Сил України,
Продовжуючи виконання завдання ОСОБА_13 , ОСОБА_10 також розробив детальний план протиправної діяльності, давши йому назву « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Відповідно до вказаного плану метою цієї діяльності є формування на півдні України «дружнього» до російської федерації радіо та телебачення, формування прийнятного та стійкого обґрунтування так званої спеціальної військової операції російської федерації. Для цього у південних областях України створюється радіо та телебачення з ефірним покриттям південних регіонів України, а саме території Одеської, Миколаївської, Херсонської, Запорізької, Кіровоградської Дніпропетровської областей та Автономної Республіки Крим.
Крім того, у цьому плані ОСОБА_10 розрахував матеріальні та технічні потреби на здійснення вказаної протиправної діяльності, а саме апаратні та виробничі приміщення, які повинні розташовуватися на території тимчасового окупованого міста Херсон або АР Крим, розмір грошової винагороди, яка по його задуму повинна складати 25-30 тис доларів США на місяць із розрахунку на 16-18 працівників медіа центру, кількість необхідно автотранспорту тощо.
30.08.2022 о 15 год. 54 хв. ОСОБА_10 вручено повідомлення про підозру у здійсненні інформаційної діяльності у співпраці з державою агресором, спрямованої на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації, збройних формувань та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 28 ч. 6 ст. 111-1 КК України.

Згідно матеріалів судового провадження, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04.08.2022 надано дозвіл на проведення обшуку житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , яким фактично користується ОСОБА_10 та яке належить ОСОБА_12 на праві приватної власності, з метою вилучення речей та документів, що мають значення для розкриття зазначених кримінальних правопорушень, а саме: інформації яка міститься на комп`ютерній техніці, магнітних та інших носіях інформації, мобільних телефонах, які належать ОСОБА_10 , записників, блокнотів, копій та оригіналів документів в паперовому та електронному вигляді на яких міститься відображення співпраці з рф чи надання будь-яких послуг, коректувань, допомоги та вказівок.
Відповідно до даних протоколу обшуку від 30.08.2022, складеного слідчим-криміналістом 2 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_14 , цього дня проведено обшук у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , яким користується ОСОБА_10 та який належить ОСОБА_12 , у ході якого виявлено та вилучено майно, серед якого грошові кошти в іноземній валюті номіналом 100 доларів США в кількості 51 купюра на загальну суму 5 100 доларів США.

Постановою старшого слідчого-криміналіста 2 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_8 від 30.08.2022 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000397 майно, у тому числі грошові кошти в іноземній валюті номіналом 100 доларів США в кількості 51 купюра на загальну суму 5 100 доларів США.
01.09.2022 старший слідчий-криміналіст 2 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням від 30.08.2022, погодженим прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , в якому просив накласти арешт на майно, вилучене 30.08.2022 під час проведення обшуку у житловому приміщенні (домоволодінні) за місцем проживання підозрюваного громадянина України ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі на грошові кошти в іноземній валюті номіналом 100 доларів США в кількості 51 купюра на загальну суму 5 100 доларів США.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05.09.2022 задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, вилучене 30.08.2022 під час проведення обшуку у житловому приміщенні (домоволодінні) за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: Мобільний телефон марки «Xiaomi» модель Redmi 6А, серійний номер IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ; Ноутбук марки «НР» серії: 5CD2523QGK, productD2G68EA#ACB; Ноутбук марки «ASUS» серійний номер: K56CM XX169H; Флеш носій інформації TOSHIBA 16GB: 1207BB1481L2NMK; Сім карта мобільного оператора «Lifecell», сім карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 , сім карта мобільного оператора НОМЕР_4 , сім карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_5 ; Блокнот з чорновими записами 2 одиниці; Лист А4 з чорновими записами 1 шт; Сім карта мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_6 ; Банківська карта «Ощадбанк» НОМЕР_7 ; Банківська карта «Укрсиббанк» НОМЕР_8 ; Банківська карта «Приватбанк» НОМЕР_9 ; Грошові кошти в іноземній валюті номіналом 100 доларів США в кількості 51 купюра на загальну суму 5 100 доларів США.

Постановляючи ухвалу про арешт майна, слідчий суддя виходив з необхідності збереження речових доказів та обгрунтовуючи підстави для арешту вилучених грошових коштів, послався також на можлиість конфіскації майна як виду покарання.
З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги слідчим суддею дотриманіналежним чином.
Дослідивши доводи клопотання слідчого та матеріали судового провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 6 ст. 111-1 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Санкція ч. 6 ст. 111-1 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_10 , передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Як убачається із доданих до клопотання слідчого матеріалів, грошові кошти в іноземній валюті номіналом 100 доларів США в кількості 51 купюра на загальну суму 5 100 доларів США, вилучено 30.08.2022 під час проведення обшуку у житловому приміщенні (домоволодінні) за місцем проживання підозрюваного громадянина України ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема у кімнаті підозрюваного, що дає підстави вважати, що зазначені грошові кошти належать саме підозрюваному ОСОБА_10 .

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказані грошові кошти з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути передане чи відчужене.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, вилучене 30.08.2022 під час проведення обшуку у житловому приміщенні (домоволодінні) за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема грошові кошти на загальну суму 5 100 доларів США, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, у випадку визнання ОСОБА_10 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 6 ст. 111-1 КК України та призначення йому покарання у виді конфіскації майна, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Крім того, постановою старшого слідчого-криміналіста 2 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_8 від 30.08.2022 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000397 грошові кошти в іноземній валюті номіналом 100 доларів США в кількості 51 купюра на загальну суму 5 100 доларів США.

Доводи апеляційної скарги про те, що вилучені грошові кошти на загальну суму 5 100 доларів США належать для ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_12 , які були зняті готівкою 24.03.2022, 15.04.2022 та 19.04.2022 із банківських рахунків та у подальшому обміняні з гривні на долари США, не спростовують висновків слідчого судді, викладених у оскарженій ухвалі.

Як убачається із даних протоколу обшуку від 30.08.2022, грошові кошти в сумі 5 100 доларів США вилучені безпосередньо в кімнаті підозрюваного ОСОБА_10 за місцем його проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що не заперечується і апелянтом в апеляційній скарзі.
Додані до апеляційної скарги копії банківських виписок АТ "КБ "Приватбанк" містять лише відомості про по рух коштів на двох рахунках ОСОБА_7 , про проведення готівкових та безготівкових операційпо вказаних рахунках в період з 01.03.2022 по 27.08.2022. Банківські операції з призначенням платежу купівля валюти, у цих виписках відсутні.

При цьому, долучені апелянтом документи спростовують посилання на те, що 24.03.2022, 15.04.2022 та 19.04.2022 ОСОБА_7 з належних йому рахунків було знято грошові кошти на загальну суму 266 059 гривень, оскільки, як убачається з доданих банківських виписок, у них містяться дані про зняття 24.03.2022, 15.04.2022 та 19.04.2022 готівки у відділеннях та банкоматах лише на загальну суму 156 000 грн.
Крім того, вказані банківські виписки не підтверджують доводи про те, що саме за зняті ОСОБА_7 з банківських рахунків грошові кошти у подальшому було придбано 5 100 доларів США, які зберігались у кімнаті ОСОБА_10 .
Інших доводів на підтвердження вказаних обставин, окрім виписок з банківських рахунків, апелянтом не надано.
За наведених обставин, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про відсутність доказів на спростування належності вилучених грошових коштів для підозрюваного ОСОБА_10 , з чим погоджується і колегія суддів.
Доводи апелянта про те, що у клопотанні прокурора не зазначено, яким саме ознакам речових доказів відповідають вилучені грошові кошти, не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки арешт грошових коштів у даному судовому провадженні накладено саме з метою можливості конфіскації майна як виду покарання, яка є самостійною підставою для арешту майна згідно п. 3 ч. 2, ч. 5 ст. 170 КПК України.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.
Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 вересня 2022 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3