Справа № 175/1601/22
Провадження № 1-кп/175/73/22
Ухвала

Іменем України

01 вересня 2022 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у смт. Слобожанське обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001168 відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.190, ч.1 ст.209 КК України,

встановив:

05.07.2022 року на розгляд Дніпропетровського районного суду зі Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт від 30.06.2022 року (з додатками) у кримінальному провадженні, внесеному 30.08.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001168 відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.190, ч.1 ст.209 КК України.

19.07.2022 року ухвалою судді обвинувальний акт призначений у підготовче засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав можливим призначити судовий розгляд за участю сторін. Підстав для повернення обвинувального акта по клопотанню адвоката ОСОБА_7 не вбачає, а тому просить залишити клопотання без задоволення. Також підтримав подане до канцелярії клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби. Інших клопотань не мав.

Захисник заперечувала проти позиції прокурора та підтримала клопотання адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акта як такого що не відповідає вимогам ст.291 КПК України. Також просила відмовити в застосуванні запобіжного заходу, оскільки її підзахисний не порушував умов аналогічного запобіжного заходу, дія якого сплинула, та прокурор не довів наявність ризиків, на які послався у клопотанні.

Обвинувачений підтримав позицію захисника, просив розглядати справу одноособово суддею.

Представник потерпілого ОСОБА_8 просила проводити підготовче засідання та судовий розгляд без її участі.

Дослідивши обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування, обсудивши клопотання сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, п.3 ч.3 ст.314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

За приписом пункту 5 частини 2 статті 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з ч.1 ст.7 КПК України, до загальних засад кримінального провадження, зокрема відносяться 1) верховенство права; 2) законність; 13) забезпечення права на захист.

Право на захист забезпечується, зокрема, тим, що обвинувачений має право знати у вчиненні якого злочину його обвинувачують (п.1 ч.3 ст.42 КПК України), а право на справедливий суд забезпечується і тим, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має, щонайменше, право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього (підпункт «а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, далі Конвенція).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні по справі «Абрамян проти Росії» зазначив, що у контексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції наголошується на необхідності приділення особливої уваги роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення у справі «Камасінскі проти Австрії»). У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»).

Виходячи з наведеного, у відповідності до вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, окрім викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, в обвинувальному акті підлягає виклад також й формулювання обвинувачення, оскільки формулювання обвинувачення - це юридичний висновок, заснований на фактичних обставинах справи, зміст якого складають правові ознаки злочину, викладені мовою диспозиції застосовуваної норми кримінального Кодексу, тому що саме формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг і межі судового розгляду і надає можливість обвинуваченому у повній мірі реалізувати своє право на захист, оскільки дозволяє точно визначити обсяг і межі свого захисту в рамках конкретного кримінального провадження.

З матеріалів судового провадження убачається, що обвинувальний акт складено без додержання зазначених вимог, оскільки в ньому викладені лише фактичні обставини кримінальних правопорушень, встановлені під час досудового розслідування та правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, але взагалі не містить формулювання обвинувачення.

Таким чином, пред`явлене обвинувачення не відповідає вимогам ст.20 КПК України щодо забезпечення права обвинуваченого на захист, оскільки слідчим при складанні обвинувального акту та прокурором при його затвердженні не дотримано вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, що на думку захисника, з чим в цій частині погоджується суд, виключає можливість здійснення обвинуваченим свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акта в цій частині вимогам ст.291 КПК України і про необхідність його повернення прокурору для усунення перелічених недоліків, які є суттєвими та перешкоджають призначенню судового розгляду по кримінальному провадженню.

З цих підстав судом залишаються поза увагою доводи прокурора щодо необґрунтованості клопотання сторони захисту.

Питання з приводу невідповідності обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України в іншій частині, які на думку захисника ОСОБА_7 свідчать на користь повернення обвинувального акта, судом не розглядаються, оскільки знаходяться поза межами ст.314 КПК України, а тому клопотання підлягає частковому задоволенню.

Під час досудового розслідування ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого сплинув 28.08.2022 року.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право своєю ухвалою обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

За приписом ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів дізнання та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному проваджені; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з частиною другої цієї статті підставою запобіжного заходу є… наявність ризиків, які дають достатні підстави… суду вважати, що… обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, …суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання… винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він… обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я… обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків… обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; 5) наявність у …обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію …обвинуваченого; 7) майновий стан …обвинуваченого; 8) наявність судимостей у …обвинуваченого; 9) дотримання …обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції та практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Часиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про… наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.2 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

З огляду на вищенаведені вимоги закону і приймаючи до уваги, що прокурором не надані докази на доведення обставин про наявність достатніх підстав вважати, що на даний час існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зазначених у клопотанні, суд не вбачає правових підстав для обрання запропонованого прокурором запобіжного заходу, а тому у клопотанні слід відмовити.

При прийнятті такого судового рішення суд також враховує, що після надходження до суду обвинувального акта ОСОБА_10 належним чином виконував процесуальні обов`язки, покладені законом на обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.314-316, 369 КПК України, суд
ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001168 відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.190, ч.1 ст.209 КК України, повернути прокурору Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області для усунення недоліків у розумний строк.
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1