Справа № 299/2582/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розгянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/239/21 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.04.2021.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з неповною вищою освітою, непрацюючий, одружений, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, не судимий, засуджений:
-за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 02 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину.
На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. моральної шкоди.
Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.08.2020 скасовано накладений арешт на компресор жовтого кольору марки «Werk», бочку ємністю 60 л із залишками моторного масла та насосом до неї, гідравлічний прес з комплектуючими марки «Сеrmах», ящик для інструментів, дві міні естакади зеленого кольору марки «Rwtuv», пару рукавичок, два стенди для регулювання розвалу сходження коліс автомобіля.
Речові докази: автомобільні сканери для діагностики - пристрій Parkside з шнуром, пристрій Delphi чорного з червоним кольорів, ноутбук марки Asus, відеореєстратор FHD 1080р, шкіряну сумку, пару рукавичок, кепку червоного кольору Ferari, слот від сім картки оператора Київстар № НОМЕР_1 , ліхтарик, розкладний ніж, GPS навігатор HD, шуруповерт Макіта DDE481, шуруповерт Макіта DTW 450, серійний номер 194298, ліхтар Метасіо, флекс Метасіо серійний номер 6697000, паспорт громадянина України

-2-

для виїзду за кордон серії та номер НОМЕР_2 виданий на ім`я ОСОБА_10 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії та номер НОМЕР_3 виданий на ім`я ОСОБА_10 , автомобіль марки Opel Insignia, р/н НОМЕР_4 , передані ОСОБА_6 на відповідальне зберігання згідно розписки від 13.08.2020 (а.п.68) залишено ОСОБА_6 , як законному власнику; компресор жовтого кольору марки «Werk», бочку ємністю 60 л із залишками моторного масла та насосом до неї, гідравлічний прес з комплектуючими марки «Сеrmах», ящик для інструментів, дві міні естакади зеленого кольору марки «Rwtuv», пару рукавичок, два стенди для регулювання розвалу сходження коліс автомобіля, повернуто ОСОБА_9 , як законному власнику.
Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
ОСОБА_6 04.08.2020 близько 04 год. 30 хв., знаходячись по вул.Народна в м.Виноградів, впевнившись у відсутності власника та сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні дії, з метою скоєння крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу через вхідну хвіртку проник до дворогосподарства АДРЕСА_2 , власником якого являється ОСОБА_9 , де реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, таємно викрав компресор марки «Werk» вартістю 1752 грн., бочку ємністю 60 л з-під моторного масла марки «ARAL 10W-40» та насосом до неї вартістю 180 грн., гідравлічний прес з комплектуючими марки «Сеrmах» вартістю 4236 грн., ящик для інструментів вартістю 252 грн., дві міні естакади марки «Rwtuv» вартістю 3900 грн., два стенди для регулювання розвалу сходження коліс марки РУБІН-2 вартістю 40320 грн., що підтверджується висновком експерта від 06.08.2020, із викраденим зник на автомобілі марки Opel Insignia р/н НОМЕР_4 , чим самим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 50640 грн.
В апеляційній скарзі, захисник адвокат ОСОБА_7 просить вирок щодо ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, за недоведеністю вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує на те, що наявна в матеріалах кримінального провадження постанова про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 05.08.2020 заступником керівника Берегівської місцевої прокуратури не підписана, що було встановлено в суді першої інстанції, а тому така не могла бути прийнята судом в якості належного та допустимого доказу, при цьому покликається на висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладений у постанові від 22.02.2021 (справа №754/7061/15). Окрім того, захисник вказує на те, що показання потерпілої ОСОБА_9 не відповідають дійсності, оскільки фактично в судовому засіданні потерпіла показала, що майно було доступне для кожного, речі її чоловіка просто так стояли, що їх можна було забрати, вхідна хвіртка на територію подвір`я закривається на замок, проте у день викрадення майна, вона можливо була не закрита. Ці справжні показання потерпілої повністю узгоджуються з показаннями обвинуваченого, який зазначав, що паркан, який відноситься до домоволодіння потерпілої не був конструктивно цілим, так як хвіртки на ньому не було, принаймні у темряві він її не помітив, а потім зрозумів, що вона просто відчинена, що, на переконання захисника свідчить про те, що майно було у відритому доступі. Суд першої інстанції без достатніх підстав визнав ОСОБА_6 винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у інше приміщення, попри те, що за обставинами кримінального провадження крадіжка майна

-3-

відбулася з території подвір`я, що не охоплюється поняттям «інше приміщення» чи «сховище» та виключає в діях ОСОБА_6 ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Також захисником вказується на те, що судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову потерпілої, за відсутності у матеріалах кримінального провадження підтверджуючих правовстановлюючих документів на викрадене майно, не мав правових підстав для визнання факту належності викраденого майна потерпілій ОСОБА_9 , а відтак і підстав для його часткового задоволення. Також захисником вказується на проведення товарознавчої експертизи неналежною особою, оскільки така призначалась слідчим суддею експертам ТОВ «Реаліті-О», натомість виконана оцінювачем ОСОБА_11 , відомості про яку відсутні в Реєстрі атестованих судових експертів, що в свою чергу свідчить про не допустимість висновку товарознавчої експертизи від 06.08.2020.
У запереченні на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_9 вказує на її необґрунтованість та безпідставність. Зазначає, що доводи апеляційної скарги про не встановлення вартості викрадення майна належним атестованим експертом, спростовується правовим висновком Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.04.2021 (справа №676/1504/18), тому вважати, що товарознавча експертиза від 06.08.2020 проведена не суб`єктами судово-експертної діяльності немає. Вказаний фахівець ОСОБА_11 відповідно до ст.384 КПК України був попереджений про кримінальну відповідальність за відмову або ухилення від дачі висновку чи дачі завідомо неправдивого висновку. Також потерпіла не погоджується з доводами сторони захисту про те, що територія, з якої було викрадено майно, не є сховищем, оскільки будинок по АДРЕСА_2 , що належить родині ОСОБА_9 огороджений та вхід закривається хвірткою з внутрішнім врізним замком, до того ж подвір`я охороняється собакою. Просить вирок Виноградівського районного суду від 12.04.2021 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Судове провадження розглядається за відсутності потерпілої та її представника, неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, промову прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши та перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином вмотивовані та ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_7 про відсутність в діях ОСОБА_6 кваліфікуючої ознаки як проникнення в інше приміщення і, як наслідок, відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки обставини вчинення обвинуваченим інкримінованого

-4-

кримінального правопорушення ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадженні доказам і запереченням на пред`явлене обвинувачення надана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів
Зокрема, допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, однак від дачі показань відмовився на підставі ст.63 Конституції України.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, на підтвердження його винуватості суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання потерпілої ОСОБА_9 , безпосередньо допитаної в судовому засіданні в установленому законом порядку, яка показала, що в травні 2020 року помер її чоловік, який працював автомайстром. Оскільки в неї були борги, то вирішила розпродати інструменти, котрі використовував чоловік для ремонту автомобілів про, що зробила оголошення в мережі Інтернет. ОСОБА_6 виявив бажання купити товар і прийшов до неї додому для його огляду. Наступного дня, 25.07.2020 він прийшов знову разом зі своїм батьком і знайомим та придбав інструменти на велику суму грошей і сказав, що хоче купити все оптом. Речі, що залишились для продажу знаходились у прибудові, а компресор знаходився на сходах. Крім ОСОБА_6 , по оголошенню більше ніхто не приходив. 04.08.2020, коли вона зранку йшла на роботу, побачила, що чогось із інструментів бракує. Вона звернулась до сусідки, у якої є камера відеоспостереження, переглянула відеозапис та зрозуміла, що речі викрав ОСОБА_6 . Крім того, додатково показала, що вхідна хвіртка до її дворогосподарства закривається на колодку. Того вечора, коли трапилася крадіжка, вона була вдома разом з дітьми, але вони нічого дивного не помітили. У дворі на прив`язі була собака. Зранку хвіртка була зачинена, оскільки обвинувачений коли приходив дивитися товар, бачив як закривається замок.
Показання потерпілої об`єктивно узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, які також повністю підтверджують факт вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин викладених у вироку суду першої інстанції, а саме: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 від 04.08.2020; протоколом огляду місця події від 04.08.2020 та фототаблицею до протоколу, з яких вбачається, що місцем вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення є територія дворогосподарства АДРЕСА_2 .
Відповідно до рапорту старшого оперуповноваженого СКР Виногрпадівського ВП від 05.08.2020 з додатками, в ході проведення першочергових заходів спрямованих на встановлення осіб причетних до крадіжки, що мала місце в ніч на 04.08 2020, за адресою АДРЕСА_2 , проведено аналіз камер зовнішнього відеоспостереження та встановлено, що крадіжку вчинено з використанням автомобіля Opel Insignia темного кольору.
З протоколу огляду місця події від 05.08.2020 та фототаблиці до нього, вбачається, що об`єктом огляду була частина вул.Мічуріна в с.Заріччя Іршавського району, де навпроти будинку №105, розміщений автомобіль Opel Insignia р/н НОМЕР_4 , власником якого є обвинувачений ОСОБА_6 , в ході огляду якого виявлено та вилучено ряд речей, в т.ч. інструментів.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 05.08.2020 та фототаблиці до нього, об`єктом огляду була новобудова за адресою АДРЕСА_1 , що належить обвинуваченому ОСОБА_6 , де в проході до кімнати виявлено та вилучено майно, викрадене 04.08.2020 у потерпілої ОСОБА_9 , зокрема: компресор жовтого кольору марки «Werk»; бочку ємністю 60 л із залишками моторного

-5-

масла та насосом до неї; гідравлічний прес з комплектуючими марки «Сеrmах»; ящик для інструментів; дві міні естакади зеленого кольору марки «Rwtuv»; два стенди для регулювання розвалу сходження коліс автомобіля.
З протоколу огляду предметів від 06.08.2020 та фототаблиці до нього, проведеного в присутності потерпілої ОСОБА_9 вбачається, що потерпіла впізнала оглянуті предмети (компресор жовтого кольору марки «Werk», бочка ємністю 60 л із залишками моторного масла та насосом до неї, гідравлічний прес з комплектуючими марки «Сеrmах», ящик для інструментів, дві міні естакади зеленого кольору марки «Rwtuv», два стенди для регулювання розвалу сходження коліс автомобіля) та повідомила, що дані речі було викрадено у неї 04.08.2020 з дворогосподарства АДРЕСА_2 .
Висновком експерта про вартість об`єкта оцінки від 06.08.2020 встановлено вартість наступного майна, а саме: компресора жовтого кольору марки «Werk»; бочки ємністю 60 л із залишками моторного масла та насосом до неї; гідравлічного пресу з комплектуючими марки «Сеrmах»; ящика для інструментів; двох міні естакад зеленого кольору марки «Rwtuv»; двох стендів для регулювання розвалу сходження коліс автомобіля марки «РУБІН-2».
Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що в ході досудового розслідування та при розгляді кримінального провадження в суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення, наведені у вироку докази зібрані у відповідності до вимог КПК України, обґрунтовано визнані належними і допустимими та такими, що доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням до іншого приміщення, отже дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України.
При цьому, як визнав суд першої інстанції, і з цим погоджується колегія суддів, вищенаведені докази є належними, допустимими, достовірними і достатніми та в повному обсязі підтверджують встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження.
Твердження ж сторони захисту про недопустимість всіх зібраних у даному провадженні доказів оскільки прокурори ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не мали повноважень прокурорів у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, передбачених ст.36 КПК України, оскільки постанова про призначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні від 05.08.2020 не містила підпису першого заступника керівника Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_14 колегія суддів вважає необґрунтованими.
З наявного в матеріалах провадження витягу із кримінального провадження №0000550 від 05.08.2020, прокурорами у кримінальному провадженні зазначені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (т.1 а.к.п.1). Зазначений витяг також зазначений в описі документів, що знаходяться в кримінальному провадженні. Прокурор ОСОБА_12 приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції й жодних сумнівів у повноваженнях даного прокурора у часників судового провадження не виникало.
За наведених обставин у колегії суддів відсутні сумніви щодо відсутності повноважень прокурора ОСОБА_12 у кримінальному провадженні на затвердження письмового повідомлення ОСОБА_6 про його підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та, відповідно, обвинувального акту відносно ОСОБА_6 .
При цьому колегія суддів вважає необхідним зауважити, що під час відкриття матеріалів кримінального провадження, у порядку ст.290 КПК України, сторона захисту не оспорювала повноваження прокурора ОСОБА_12 у кримінальному провадженні

-6-

№0000550 від 05.08.2020, а тому, виходячи з вищевикладених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для сумніву у законності повноважень прокурора ОСОБА_12 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 .
Перевіряючи доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, колегія суддів визнає їх такими, що не відповідають дійсності та матеріалам кримінального провадження, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення та наявності відповідних доказів.
Зокрема, під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище необхідно розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном (п.22 постанови Пленуму Верховного суду України №10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності»).
Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду щодо проникнення як кваліфікуючої ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК (яке є однорідним крадіжці), проникнення передбачає, щоб особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення/сховища чи перебування в ньому під час вчинення кримінального правопорушення. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має. При вирішенні питання про застосування кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище», вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) під час вчинення правопорушення та наявність у особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном. У випадку, якщо особа формально безперешкодно увійшла (потрапила) у приміщення з обмеженим доступом (наприклад, з дозволу чи за запрошенням уповноваженої особи), при цьому способом доступу до майна обрала обман чи зловживання довірою, з метою заволодіння майном, такі дії з урахуванням фактичних обставин справи слід кваліфікувати як відповідне кримінальне правопорушення, поєднане з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище. Для правильної кримінально-правової кваліфікації дій важливим є встановлення спрямованості умислу особи. Вирішуючи питання про наявність у діях особи ознаки «проникнення» при вчиненні правопорушення, слід звертати увагу на наявність умислу на заволодіння чужим майном. Дана кваліфікуюча ознака має місце лише тоді, коли проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища здійснювалося з метою заволодіння чужим майном (постанова від 18.04.2018, справа №569/1111/16-к).
Поняття «інше приміщення» включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо).

-7-

Факт входження, потрапляння до іншого приміщення чи поява у ньому іншим способом у поєднанні із зовнішніми поведінковими проявами дають можливість визначити об`єктивну сторону суспільно небезпечного діяння. Із хронології та послідовності цих дій можна з`ясувати, зокрема, чи існували і які саме обмеження в доступі до майна.
Така позиція відповідає висновкам про застосування норми права, які містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 (справа
№ 569/1111/16-к), постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.11.2018 (справа № 205/5830/16-к) та постанові Верховного Суду України від 31.01.2013 (провадження № 5-33 кс 12).
Як встановлено судом першої інстанції, прибудова, де зберігались товарно-матеріальні цінності, не має вільного доступу, оскільки така заходиться на території дворогосподарства, яке має огорожу та хвіртку, через яку ОСОБА_6 проник для заволодіння чужим майном.
Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч.3 ст.185 КК України. При цьому всім наявним доказам, у тому числі показанням потерпілої ОСОБА_9 та дослідженим письмовим доказам суд, відповідно до вимог КПК України, дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Також колегія суддів визнає неспроможними доводи захисника ОСОБА_7 про те, що товарознавча експертиза від 06.08.2020 проведена неналежними суб`єктами судово-експертної діяльності, а тому її слід визнати недопустимим доказом, з огляду на наступне.
Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 було визначено, що особа або орган, які призначили судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, а у випадках, передбачених частиною четвертою статті 7 цього Закону, - іншим фахівцям з відповідних галузей знань.
Після змін, внесеними змінами Законом №2147-VIII від 03.10.2017, вказана норма статті Закону була викладена в такій редакції: особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином з аналізу норм законодавства випливає, що на момент проведення експертизи від 06.08.2019 незалежність судового експерта та правильність його висновків забезпечувалося процесуальним порядком призначення судового експерта в редакції Закону, чинній на час її проведення. Крім того, суб`єктами судово-експертної діяльності могли бути експерти, які не були працівниками державних спеціалізованих установ. Особа, або орган, які призначили судову експертизу могли доручити її проведення, крім судових експертів, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, і іншим фахівцям з відповідних галузей права.

Згідно ч.1 ст.242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

-8-

Відповідно до ч.1 ст.243 КПК України експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження. Сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової. Експерт може бути залучений слідчим суддею за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу.
З матеріалів кримінально провадження вбачається, що слідчим СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_15 винесено постанову про призначення товарознавчої експертизи, проведення якої доручено експертам ТОВ «Ріалті - О» м.Хуст вул.Карпатської Січі,28 та яка проведена спеціалістом ОСОБА_11 , яка є фахівцем в галузі оцінки майна та майнових прав.

Вказаний фахівець відповідно до ст.384 КПК України був попереджений про кримінальну відповідальність за відмову або ухилення від дачі висновку чи дачі завідомо неправдивого висновку про, що свідчить його підпис ( а.к.п. 84-92). Крім того повноваження спеціаліста ОСОБА_11 , підтверджуються і сертифікатом №40/20 від 31.01.2020 (а.к.п.92).
Таким чином підстав вважати, що товарознавча експертиза від 06.08.20020 проведена не суб`єктами судово-експертної діяльності, та з порушенням порядку призначення експертизи у колегії суддів немає. Отже вказаний висновок експерта повністю відповідає критеріям, встановленим ст.ст.85,86 КПК України, і обґрунтовано визнаний належним та допустимим доказом у даному кримінальному провадженні.
Як вбачається з матеріалів провадження та вироку суду, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено у відповідності до ст.ст.50,65-67 КК України в межах санкції ч.3 ст.185 КК України.
При його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання не встановлено.

Крім того, судом першої інстанції взято до уваги, що ОСОБА_6 на обліку у лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває, раніше не судимий, згідно досудової доповіді, наданої суду органом пробації, обвинувачений ОСОБА_6 може виправитися без ізоляції від суспільства та не становить високої небезпеки для суспільства.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції в повній мірі встановив та належним чином оцінив і врахував всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання та прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_6 можливо шляхом обрання покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі та у відповідності до ст.ст.75,76 цього Кодексу вважав за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з покладенням на нього відповідних обов`язків.
Доводи захисника про те, що суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову потерпілої, за відсутності у матеріалах кримінального провадження підтверджуючих правовстановлюючих документів на викрадене майно, не мав правових підстав для визнання факту належності викраденого майна потерпілій ОСОБА_9 , а відтак і підстав для його часткового задоволення, колегія суддів відхиляє з таких підстав. Згідно ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити

-9-

цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Пунктом 3 частини 1 статті 91 КПК України передбачено, що вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Статтями 22 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Розглядаючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди судом першої інстанції встановлено, що злочинними діями ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_9 спричинено збитки в розмірі 50640 грн. Окрім того, встановлено, що під час досудового розслідування обвинувачений заподіяну ним шкоду потерпілій повністю відшкодував, оскільки майно, викрадене у потерпілої ОСОБА_9 було їй повернуто, як законному власнику, а тому відмовив в задоволенні цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про те, що у вироку суду не мотивований висновок щодо стягнення матеріальної шкоди, підтвердження не знайшли, оскільки спростовуються змістом вироку суду, у якому належним чином, мотивоване рішення про відсутність підстав для стягнення матеріальної шкоди а користь потерпілої ОСОБА_9 .
Разом з тим, згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадів, встановлених частиною другою цієї статті.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості ( ч.3 ст.23 ЦК України).
Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 , враховано характер та обсяг понесених нею душевних страждань, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, ґрунтуючись на засадах розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов вірного висновку про необхідність часткового задоволення цивільного позову шляхом стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 15000 грн. моральної шкоди.

-10-

Також колегія суддів при апеляційному розгляді не виявила допущених істотних порушень КПК України чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну даного вироку суду.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.04.2021 щодо ОСОБА_16 ,-без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: