Справа № 615/782/22
Провадження № 1-кп/631/87/22
У Х В А Л А

п р о п р и з н а ч е н н я с п р а в и до с у д о в о г о р о з г л я д у
в п о р я д к у д и с т а н ц і й н о г о с у д о в о г о п р о в а д ж е н н я
т а
п р о з а с т о с у в а н н я з а п о б і ж н о г о з а х о д у
у в и г л я д і т р и м а н н я п і д в а р т о ю

23 серпня 2022 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Мащенко С. В.

за участю

з боку сторони обвинувачення:

прокурора Шури О. Л.

з боку сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_1

захисника Ніколаєва В. І.

а також:

секретаря судового засідання Дядик С. В.

розглянувши і перевіривши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 1 Нововодолазького районного суду Харківської області справу за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2022 року під № 0000087, щодо вчинення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем міста Валки Харківської області, громадянином України
(паспорт з електронним носієм № НОМЕР_1 ,),
номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,
який має середню освіту, холостий, не працює,
утримує двох малолітніх дітей:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,-
зареєстрований та проживав до моменту затримання за адресом:

АДРЕСА_1 ;

раніше судимий, зокрема:

-21.03.2003 року Валківським районним судом Харківської області за частиною 1 статті 185 і частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України на який строк та до якої міри покарання у довідці про судимість не зазначено, стороною обвинувачення не доведено, проте з`ясовано, що із встановленням іспитового строку на 3 роки, щодо відбуття якого відповідної ухвали суду не додано, хоча наявне кримінальне провадження, що дає змогу сумніватись у його відбутті та подальшому погашенні;

-04.08.2011 року Валківським районним судом Харківської області за частиною 1 статті 164 Кримінального кодексу України Кримінального кодексу України до 120 годин громадських робіт. Відомостей щодо відбуття покарання суду не надано;

кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 152 і частиною 3 статті 153 Кримінального кодексу України, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника,-

в с т а н о в и в:

На виконання приписів пункту 3 частини 2 статті 283 Кримінального процесуального кодексу України 09 серпня 2022 року начальник Валківського відділу Богодухівської окружної прокуратури Шура О. Л., який на підставі приписів статей 36 і 37 зазначеного кодифікованого процесуального закону України має відповідні повноваження, в порядку, передбаченому статтями 291 та 293 Кримінального процесуального кодексу України, звернувся до Валківського районного суду Харківської області із обвинувальним актом та доданими до нього документами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2022 року під № 0000087, щодо вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 152 і частиною 3 статті 153 Кримінального кодексу України (а. с. 1, 2 24).

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 15.08.2022 року матеріали цього кримінального провадження передано на розгляд Нововодолазькому районному суду Харківської області (а. с. 31).

Зазначений обвинувальний акт зареєстровано за вхідним № 2111/22-вх від 19.08.2022 року із наданням єдиного унікального № 615/782/22 (провадження № 1-кп/631/87/22) та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, в день надходження передано на розгляд головуючого судді Мащенко С. В. (а. с. 32, 33).

На виконання приписів частини 1 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України ухвалою, постановленою 22.08.2022 року Нововодолазьким районним судом Харківської області у складі головуючого судді Мащенко С. В., визначеної відповідно до частини 11 статті 31 й частини 3 статті 35 Кримінального процесуального кодексу України, з урахуванням приписів статей 75 та 76 цього ж кодифікованого процесуального закону України, розпочато підготовче провадження у цій справі та призначене відкрите підготовче судове засідання, яке слід провести професійним суддею одноособово за участю прокурора, потерпілої, її законного представника, обвинуваченого та його захисника (а. с. 34 38).

Потерпіла ОСОБА_4 та її законний представник начальник служби у справах дітей Валківської міської ради Харківської області - Степанова О. С. у підготовче судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце його проведення були повідомлені своєчасно та належним чином згідно із вимогами кримінального процесуального кодифікованого закону України, про причини своєї неявки не сповістили, проте надали суду заяви, зареєстровані за вхідним № ЕП-733/22-вх та вхідним № ЕП-734/22-вх від 22.08.2022 року, з проханням підготовче провадження провести за їх відсутності, зазначивши, що повністю підтримують позицію прокурора (а. с. 42, 54, 43, 55).

Абзац 2 пункту 2 Листа вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» роз`яснює, що неприбуття для участі у підготовчому судовому засіданні учасників судового провадження (крім прокурора, за винятком випадків, коли кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення в порядку частини 4 статті 26 Кримінального процесуального кодексу України), які належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення такого засідання (при цьому суд повинен переконатися, що таке повідомлення мало місце), не перешкоджає його проведенню, крім випадків, визначених законом, зокрема:

1) якщо обвинувачений, потерпілий звернувся з клопотанням (виявив бажання) бути присутнім під час підготовчого судового засідання, але з невідомих причин не з`явився до суду у визначений час, суд вправі відкласти судове засідання;

2) якщо відсутність учасника підготовчого судового засідання зумовлена поважними причинами, суд може прийняти рішення про відкладення судового засідання;

3) у разі відсутності обвинуваченого у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, для можливості реалізації останнім права, передбаченого статті 384 кримінального процесуального кодифікованого закону України, щодо розгляду кримінального провадження судом присяжних, суд зобов`язаний відкласти судове засідання;

4) якщо обвинувальний акт надійшов до суду з підписаною між сторонами угодою, участь сторін такої угоди відповідно до частини 2 статті 474 цього ж кодексу є обов`язковою, то відкладення судового засідання також є обов`язковим;

5) якщо одна зі сторін заперечує проти проведення підготовчого судового засідання за відсутності учасника судового провадження, який не з`явився, суд вправі відкласти судове засідання;

6) якщо до суду надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, участь сторін кримінального провадження та потерпілого згідно з частиною 1 статті 288 зазначеного вище процесуального кодексу України обов`язково, а тому суд зобов`язаний відкласти судове засідання.

Керуючись наведеними приписами, беручи до уваги, що Верховний Суд до сих пір не відійшов від цієї позиції, ураховуючи, що потерпіла та її законний представник особисто отримали судові виклики у визначений кримінальним процесуальним кодифікованим законом строк, звернулись до суду із клопотанням здійснити підготовче провадження за їх відсутності, за умови, що жоден з учасників цього кримінального провадження (ані з боку сторони обвинувачення, ані з боку сторони захисту) не заперечував проти проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності, суд, порадившись на місці, прийшов до висновку про можливість здійснити підготовче провадження за їх відсутності.

Під час підготовчого судового засідання начальник Валківського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області Шура О. Л., який згідно з приписами статей 36 і 37 Кримінального процесуального кодексу України має відповідні повноваження та діє на підставі постанови про створення групи прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, прийнятої заступником керівника Богодуховської окружної прокуратури Харківської області Пономаренком А. О. 09.05.2022 року, вважав, що зазначене кримінальне провадження підсудне Нововодолазькому районному суду Харківської області з огляду на зміст частин 5 і 6 статті 34 Кримінального процесуального кодексу України, підстав для його закриття чи повернення обвинувального акту не вбачається, так як той складений у повній відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства України. Судовий розгляд справи з єдиним унікальним № 615/782/22 (провадження № 1-кп/631/87/22) слід здійснювати у закритому судовому засіданні за участю прокурора, потерпілої, її законного представника, обвинуваченого та його захисника, й просив призначити судовий розгляд справи за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2022 року під № 0000087, щодо вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 152 і частиною 3 статті 153 Кримінального кодексу України, у закритому судовому засіданні суддею одноособово. Заяв та клопотань щодо витребування певних речей чи документів не мав, прохав здійснити виклик до суду для допиту певних осіб, зазначених у клопотанні, зареєстрованому за вхідним № 2144/22-вх від 23.08.2022 року, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 . Також із дотриманням приписів частини 2 статті 35 Кримінального процесуального кодексу України звернувся в суд із клопотанням про застосування запобіжного заходу, зареєстрованим за вхідним № ЕП-732/22-вх від 22.08.2022 року та № 2141/22-вх від 23.08.2022 року, щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без застосування застави, подане у повній відповідності до строків та порядку, визначених чинним кримінальним процесуальним законодавством України, яке просив задовольнити (а. с. 58, 68, 69, 71 - 76).

Захисник Ніколаєв В. І., який діє за договором про надання правової допомоги, укладеним 01.03.2022 року між ним та ОСОБА_1 на строк до 01.03.2023 року, а також та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1083, виданого 15.11.1996 року на підставі рішення Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № 5, у підготовчому судовому засіданні зазначив, що вказане кримінальне провадження може бути призначене до судового розгляду. Заяв та клопотань щодо здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту, витребування певних речей чи документів та здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні не мав, хоча й не заперечував проти цього. Натомість вважав, що у задоволенні клопотання прокурора щодо застосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без застосування застави слід відмовити, обравши обвинуваченому ОСОБА_1 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту. Одночасно звернув увагу суду на те, що стороною обвинувачення жодним чином не доведено існування ризиків, обумовлених чинним кримінальним процесуальним кодифікованим законом (а. с. 61, 62).

Обґрунтовуючи свою позицію із вказаного питання, захисник надав із дотриманням вимог частини 2 статті 35 Кримінального процесуального кодифікованого закону України пояснення, викладені письмово, й зареєстровані за вхідним № ЕП-731/22-вх від 22.08.2022 року та № 2140/22-вх від 23.08.2022 в яких зазначив, що суду слід взяти до уваги наявність у його підзахисного на утриманні двох неповнолітніх дітей, які мешкають з ним за одним адресом, а також факт його приватного працевлаштування у себе в гаражі за місцем мешкання. Крім того, врахувати ту обставину, що досудовим розслідуванням не надано належної оцінки поведінки працівників служби захисту дітей та матері потерпілої, яким нібито було відомо про вчинення інкримінованих ОСОБА_1 злочинів (а. с. 49 - 50, 95 - 97).

До вказаних пояснень впродовж підготовчого провадження ним додано такі докази:

-копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 98);

-копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 99);

-характеристику Валківської міської ради з місця проживання ОСОБА_1 без гербової печатки (а. с. 103);

-довідку КНП «ВАЛКІВСЬКА ЦЕНТРАЛЬНА РАЙОННА ЛІКАРНЯ» про перебування на лікуванні ОСОБА_11 (а. с. 104).

Обвинувачений ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні повністю підтримав думку свого захисника та їх сумісну позицію з заявленого прокурором клопотання, й вказав, що інших клопотань до суду не має, просить кримінальне провадження призначити до розгляду професійним суддею одноособово, а застосовуючи запобіжний захід у виді домашнього арешту не заперечує проти його цілодобового тривання.

Прокурор у кримінальному провадженні під час обговорення заявленого прохання захисника щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту будь-яких інших доказів, не надав, хоча й посилався на безпідставність такого прохання й просив у його задоволенні відмовити.

За наслідками підготовчого провадження, здійснивши його із заслуховуванням думок учасників підготовчого судового засідання, зокрема: з боку сторони обвинувачення та з боку сторони захисту щодо можливості призначення судового розгляду цього кримінального провадження у закритому судовому засіданні,- всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо дослідивши обвинувальний акт разом із доданими до нього документами (зокрема, реєстром матеріалів досудового розслідування та відповідних розписок сторони захисту), перевіривши їх на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України, в тому числі й згідно з доказами, наданими сторонами під час підготовчого провадження на підтвердження заявлених клопотань відповідно до принципу змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими у підготовчому судовому засіданні у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд приходить до обґрунтованого висновку про необхідність зазначити таке.

Порядок кримінального провадження на території України як обумовлено змістом статті 1 Кримінального процесуального кодексу України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, що складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Одним із завдань кримінального провадження, визначеним у статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, є забезпечення швидкого, повного й неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, підготовче провадження в суді першої інстанції здійснюється відповідно до приписів глави 27 розділу ІV кримінального процесуального кодифікованого закону України, якою визначено, що завданням стадії підготовчого судового провадження є, зокрема, перевірка матеріалів досудового розслідування, оцінка змісту і форми обвинувального акту з метою успішного проведення судового розгляду.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, обвинувальний акт, як встановлено частиною 4 статті 110 кримінального процесуального кодифікованого закону України, є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом

У формулюванні обвинувачення повинні бути відображені обставини, які згідно із приписом статті 91 вказаного кодексу підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме про подію кримінального правопорушення (час, місце спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інші.

При цьому правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі й об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Вищенаведене свідчить про те, що обвинувальний акт повинен містити як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так і формулювання обвинувачення.

Одночасно й частина 2 статті 42 Кримінального процесуального кодексу України визначає обвинуваченого (підсудного) як особу, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

Відтак, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2022 року під № 0000087, яким прокурор висунув обвинувачення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 152 і частиною 3 статті 153 Кримінального кодексу України, переданий до суду в порядку статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, із дотриманням правил підсудності та з огляду на зміст статі 33 та частин 5 і 6 статті 34 цього Кодексу підсудний Нововодолазькому районному суду Харківської області.

Розв`язуючи питання, визначені у частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України, та оцінюючи зміст і форму зазначеного обвинувального акта, суд вважає, що підстав для прийняття рішення за пунктами 1 4 вказаної частини, як і для закриття провадження у справі за пунктами 4 - 8 частини 1 або частини 2 статті 284 зазначеного кодифікованого закону не має, а тому слід призначити судовий розгляд на його підставі.

Частина 1 статті 337 кримінального процесуального кодифікованого закону України обумовлює, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

При цьому, частиною 2 статті 27 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальне провадження в судах усіх інстанцій здійснюється відкрито. Слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у разі:

1)якщо обвинуваченим є неповнолітній;

2)розгляду справи про кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканності особи;

3)необхідності запобігти розголошенню відомостей про особисте та сімейне життя чи обставини, які принижують гідність особи;

4)якщо здійснення провадження у відкритому судовому засіданні може привести до розголошення таємниці, що охороняється законом;

5)необхідності забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Також, як констатовано у частинах 4 і 7 зазначеної вище статті, кримінальне провадження у закритому судовому засіданні суд здійснює додержанням правил судочинства, передбачених цим кодексом. На судовому розгляді в закритому судовому засіданні можуть бути присутні лише сторони та інші учасники кримінального провадження. Якщо судовий розгляд відбувався у закритому судовому засіданні, судове рішення проголошується прилюдно з пропуском інформації, для дослідження якої проводилось закрите судове засідання та яка на момент проголошення судового рішення підлягає подальшому захисту від розголошення.

Отже, відповідно до загальних засад кримінального провадження рішення про необхідність проведення судового розгляду у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини ухвалюється за клопотанням учасників судового провадження, заявленим під час підготовчого судового засідання, та на підставі чітко обумовлених кримінальним процесуальним законом виняткових випадках, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Зазначене клопотання надане стороною обвинувачення в особі прокурора, яке зареєстроване відповідно до вимог частини 2 статті 35 Кримінального процесуального кодексу України за вхідним № 2143/22-вх від 23.08.2022 року, та підтримане стороною захисту, яке з огляду на зміст пункту 4 частини 2 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України підлягає задоволенню, а тому судовий розгляд цієї справи слід здійснювати у закритих судових засіданнях впродовж усього судового провадження з огляду на таке.

Кримінальний процесуальний кодифікований закон України у пунктах 11і 12 частині 1 статті 3 надає визначення терміну малолітня особа та неповнолітня особа, що вжиті у кодексі, а саме: малолітня особа це дитина до досягнення нею чотирнадцяти років і неповнолітня особа це малолітня особа, а також дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Оскільки потерпілою у цьому кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , то на час здійснення цього судового провадження вона вважається неповнолітньою.

Окрім того, згідно із обвинувальним актом, що слід розглядати суду, ОСОБА_1 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 152 і частиною 3 статті 153 Кримінального кодексу України, які матеріальним законом відносяться до тих, що вважаються вчиненими проти статевої свободи та статевої недоторканості особи й містяться у розділі ІV кримінального кодифікованого закону України.

У Законі України «Про доступ до судових рішень» № 3262-ІV від 22.12.2005 року (зі змінами та доповненнями) визначена загальна норма щодо забезпечення відкритості судових рішень, яка передбачає обов`язковість їх оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Обмеження доступу до судових рішень (заборона їх оприлюднення) в цьому реєстрі допустиме лише в окремо визначених Законом випадках.

Таким випадком, з огляду на припис частини 2 вказаного Закону, є судовий розгляд у закритому судовому засіданні. В такому разі судове рішення оприлюднюється з виключенням інформації, яка за рішенням суду щодо розгляду справи у закритому судовому засіданні підлягає захисту від розголошення.

Таким чином, суд вважає за можливе та необхідне застосувати положення пункту 2 частини 2 статті 27 Кримінального процесуального кодексу України й здійснювати судовий розгляд справи з єдиним унікальним № 615/782/22 (провадження № 1-кп/631/87/22) за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2022 року під № 0000087, щодо обвинувачення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 152 і частиною 3 статті 153 Кримінального кодексу України, у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження.

Під час роз`яснення у відповідності до приписів частини 4 статті 315 кримінального процесуального кодифікованого закону України обвинуваченому ОСОБА_1 його право на розгляд кримінального провадження відносно нього колегіально судом у складі трьох суддів, той своїм правом не скористався та відповідного клопотання не заявив, а тому розгляд справи з єдиним унікальним № 615/782/22 (провадження № 1-кп/631/87/22) слід здійснювати професійним суддею одноособово, обраним відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, тобто під голуванням судді Мащенко С. В. (а. с. 69).

На підставі приписів статті 26 Кримінального процесуального кодексу України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим кодексом.

Зокрема, вони мають право визначитись із переліком осіб, щодо яких суду слід здійснити виклик для допиту, що чітко визначено абзацом 1 пункту 4 частини 2 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України.

Натомість у підготовчому провадження сторона захисту із таким клопотанням до суду не звернулась, а клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню, й до суду слід викликати задля здійснення допиту під час судового розгляду цього кримінального провадження осіб, перелічених прокурором та зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2022 року під № 0000087, а саме:

- ОСОБА_5 , що проживає за адресом: АДРЕСА_2 , мобільний телефон НОМЕР_3 ;

- ОСОБА_6 , що проживає за адресом: АДРЕСА_3 , мобільний телефон НОМЕР_4 ;

- ОСОБА_7 , що проживає за адресом:, АДРЕСА_4 , мобільний телефон НОМЕР_5 ;

- ОСОБА_8 , що проживає за адресом: АДРЕСА_5 , мобільний телефон НОМЕР_6 ;

- ОСОБА_9 , що проживає за адресом: АДРЕСА_6 , мобільний телефон НОМЕР_7 ;

- ОСОБА_10 , що проживає за адресом: АДРЕСА_7 , мобільний телефон НОМЕР_8 ;

- ОСОБА_11 , що проживає за адресом: АДРЕСА_1 , мобільний телефон НОМЕР_9 ;

- ОСОБА_12 , що проживає за адресом: АДРЕСА_2 , мобільний телефон НОМЕР_10 ;

- ОСОБА_13 , що проживає за адресом: АДРЕСА_2 , мобільний телефон НОМЕР_11 ;

- ОСОБА_14 , що проживає за адресом: АДРЕСА_8 , мобільний телефон НОМЕР_12 ;

- ОСОБА_15 , що проживає за адресом: АДРЕСА_2 , мобільний телефон НОМЕР_13 ;

- ОСОБА_16 , що проживає за адресом: АДРЕСА_2 , мобільний телефон НОМЕР_14 ;

- ОСОБА_17 , що проживає за адресом: АДРЕСА_2 ,

- ОСОБА_18 , що проживає за адресом: АДРЕСА_6 ;

- ОСОБА_19 , що проживає за адресом: АДРЕСА_9 , мобільний телефон НОМЕР_15 ;

- ОСОБА_20 , що проживає за адресом: АДРЕСА_10 , мобільний телефон НОМЕР_16 ;

- ОСОБА_21 , що проживає за адресом: АДРЕСА_11 , мобільний телефон НОМЕР_17 .

Також, відповідно до змісту частини 1 статті 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

В рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2022 року під № 0000087, як на стадії його досудового розслідування, так і під час підготовчого судового провадження цивільний позов ані потерпілою, ані її законним представником поданий не був й суд рахується із такою позицією.

Окрім того, положення статті 59 Кримінального процесуального кодексу України обумовлюють, що якщо потерпілим є неповнолітня особа, до участі в процесуальній дії разом із нею залучається її законний представник. Питання участі законного представника потерпілого у кримінальному провадженні регулюється згідно з положеннями статті 44 цього кодексу.

Зазначена норма процесуального права у своїй частині 2 роз`яснює, що як законні представники можуть бути залучені батьки (усиновлювачі), а в разі їх відсутності опікуни чи піклувальники, інші повнолітні близькі родичи чи члени сім`ї, а також представники органів опіки і піклування, установ і організацій, під опікою чи піклуванням яких перебуває неповнолітній.

З обвинувального акта, яким висунуто обвинувачення ОСОБА_1 , убачається, що як законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 залучена ОСОБА_23 яка є начальником служби у справах дітей Валківської міської ради Харківської області, що за своєї правовою суттю є органом опіки і піклування.

Відтак, до участі у справі в якості законного представника залучена належна особа й підстав для її заміни на підготовчому провадженні з урахуванням відсутності потерпілої та законного представника суд не вбачає, хоча бере до уваги, що частиною 2 статті 59 разом із частиною 2 статті 44 Кримінального процесуального кодексу України обумовлено, що як законні представники можуть бути залучені батьки (усиновлювачи), а в разу їх відсутності інші повнолітні близькі родичі чи члени сім`ї, а також органи опіки та піклування, під опікою чи піклуванням яких перебуває неповнолітній, а тому до цього питання слід повернуть під час судового розгляду справи.

Як визначає частина 3 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.

Із таким клопотанням стосовно запобіжного заходу ОСОБА_1 звернувся прокурор, який обґрунтував своє прохання обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави строком тридцять днів тим, що наголошує на наявності ризиків під час судового розгляду справи за особливо тяжким та тяжким злочинами, передбаченими частиною 3 статті 152 і частиною 3 статті 153 Кримінального кодексу України, з урахуванням вагомих доказів вчиненого, тяжкості можливого покарання, віку обвинуваченого, соціальних зв`язків того, його репутації й майнового стану, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на неповнолітню потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення. Запобіжні заходи, пов`язані із перебуванням ОСОБА_1 на волі не зможуть забезпечити виконання цілій, на які вони направлені (а. с. 70 - 75).

Також, згідно з правилом, визначеним у пункті 16 частини 1 статті 7, частини 2 статті 314 та частини 1 статті 317 Кримінального процесуального кодексу України, щодо безпосередності дослідження показань, речей і документів судом, щодо здійснення підготовчого провадження за правилом, передбаченим цим кодексом для судового розгляду та щодо долучення до обвинувального акта документів, наданих суду як такі, що мають значення для цього кримінального провадження, прокурором у підготовчому судовому засіданні у порядку, обумовленому статтею 350 цього ж кодексу, надані такі письмові докази:

-Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінальним провадженням № 0000087, зареєстрованим 09.05.2022 року о 10 годині 07 хвилин 39 секунд, за заявою ОСОБА_4 (а. с. 76 78);

-вимога про судимість відносно ОСОБА_1 та відповідна довідка ОСК МВС України станом на 11.05.2022 року (а. с. 79 81);

-довідка КНП «ВАЛКІВСЬКА ЦЕНТРАЛЬНА РАЙОННА ЛІКАРНЯ» про те, що ОСОБА_1 на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а. с. 82);

-інформація щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 та надходження на нього усних скарг до служби у справах дітей (а. с. 83);

-довідка Начальника першого відділу Богодухівського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області полковника Обихвоста В. про не перебування ОСОБА_1 на всіх видах військового обліку (а. с. 84);

-вирок Валківського районного суду Харківської області, постановлений 04.08.2011 року відносно ОСОБА_1 (а. с. 92 93);

-довідка Нововодолазького районного суду Харківської області щодо направленням матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 149 і частиною 2 статті 189 Кримінального кодексу України на додаткове розслідування (а. с. 94).

Отже, судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», який на підставі ухвали слідчого судді Валківського районного суду Харківської області Токмакової А. П., постановленої 26 липня 2022 року, продовжено строком до 24 серпня 2022 року (включно) без визначення застави (а. с. 86 - 88).

Частиною 3 статті 315 Кримінального процесуального кодифікованого закону України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього кодексу.

Отже, запобіжні заходи у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирішуючи питання щодо застосування чи продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд щоразу зобов`язаний враховувати відповідну практику Європейського суду з прав людини, в тому числі й правову позицію, викладену у пункті 80 Рішення від 10.02.2011 року у справі Харченко проти України щодо можливості застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Частина 1 статті 176 Кримінального процесуального кодексу України передбачає види запобіжних заходів, які можуть застосовуватись у кримінальному провадженні, що наведені в порядку зростання ступеню суворості. При цьому такий вид як тримання під вартою є найбільш суворим з них.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставами ж застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність хоча б одного ризику, переліченого у пунктах 1 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Задовольняючи клопотання прокурора щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії підготовчого судового провадження, суд, враховуючи існування ризиків (переховування від суду, незаконного впливу на неповнолітню потерпілу та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень), оцінюючи наявні в нього на цей час матеріали кримінального провадження та всі обставини у їх сукупності, а саме: вагомість висунутого обвинувачення у вчиненні одного особливо тяжкого та одного тяжкого злочинів; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим; його вік; стан здоров`я; характер соціальних зав`язків у місці його проживання; вчинення кримінальних правопорушень як за місцем реєстрації та мешкання обвинуваченого, так і за місцем реєстрації та мешкання неповнолітньої потерпілої; недоведеність відсутності у процесуальний спосіб судимості згідно із приписами статті 89 Кримінального кодексу України судимості,- приходить до обґрунтованого висновку про те, що раніше застосований на стадії досудового розслідування до ОСОБА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, строк якого спливає 24.08.2022 року, виявився вкрай дієвим та таким, завдяки якому досягнуто виключної та єдиної мети такого застосування - забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, з огляду на таке, а також беручі до уваги обґрунтованість підозри (на цей час висунутого обвинувачення) у вчиненні особою кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 152 та частиною 3 статті 153 Кримінального кодексу України, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, які ще не змінились, а тому враховуючи вимоги дотримання розумного строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, викладені у пункті 79 Рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі Харченко проти України, а також сукупний строк триманні обвинуваченого ОСОБА_1 під вартою, вважає за необхідне, можливе та доцільне застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створити необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог частини 3 статті 5 Конвенції з прав людини та усталеної практики Європейського суду з прав людини «обґрунтованість підозри» розуміється так, що існують факти та/або інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити інкриміновані їй правопорушення. За таке, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, з огляду на те, що судовий розгляд цього кримінального провадження не розпочатий й справа перебуває на стадії підготовчого судового провадження, дослідивши наявні матеріали справи на обґрунтування питання, що обговорюється, як то: вік обвинуваченого (48 повних років), стан його здоров`я (довідок про наявність будь-яких хворіб сторонами захисту або обвинувачення не надано, усно не заявлено), сімейний стан (холостий, хоча мешкає із жінкою, яка є матір`ю його двох неповнолітніх дітей), відсутність постійного роду занять (офіційно не працевлаштований, суб`єктом господарської діяльності не є), матеріальне положення (постійний дохід відсутній внаслідок відсутності офіційного працевлаштування та заняття господарською діяльністю), місце мешкання (мешкає та зареєстрований за адресою, що є місцем вчинення злочинів, які йому обвинуваченням закидаються у провину),- ураховуючи достатність даних задля формування висновку щодо обґрунтованості підозри відносно ОСОБА_1 з огляду на наявність висунутого йому обвинуваченого, беручи до уваги, що на суд, який здійснює судове провадження, покладено контроль за обґрунтованістю обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доцільність його збереження, дотримуючись принципу розумності строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також сукупний строк триманні обвинуваченого під вартою, суд вважає за необхідне та можливе застосувати (обрати) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строків, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України, і вважає що саме такий запобіжний захід може запобігти ризикам, передбаченим у статті 177 вказаного кодифікованого акту, а також забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_1 та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог, передбачених частиною 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (пункт 1 цієї норми процесуального права).

Враховуючи зазначене та передбачені статтями 177 і 178 кримінального процесуального кодифікованого закону України обставини, а також те, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочину вчинених проти статевої свободи та статевої недоторканості неповнолітньої особи, зокрема, зґвалтування та сексуальне насильство, суд не визначає йому розмір застави, застосовуючи під час підготовчого судового провадження запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, на якому наполягала сторона захисту. Однак, враховуючи наявність зазначених ризиків, оцінюючи сукупність всіх обставин, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, факт вчинення інкримінованих йому стороною обвинувачення злочинів як за своїм, та і за місцем мешкання неповнолітньої потерпілої; фактичні обставини особливо тяжкого та тяжкого злочину, викладені у обвинувальному акті та у вчинені яких він обвинувачується, - вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, цілодобового домашнього арешту, на цей час є неможливим, та передчасним, а тому суд застосовує відносно нього запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Приходячи до такого, суд критично ставиться до доводів захисту щодо:

а) перебування неповнолітніх дітей на утримання обвинуваченого, оскільки згідно з нормами Сімейного кодексу України, утриманням є вид правовідносин, у межах яких одна фізична особа зобов`язана надавати іншій фізичній особі матеріальну підтримку в грошовій (як правило) або в натуральній формі у випадках та за дотримання умов, визначених законом або договором про надання утримання, а інша фізична особа має право вимагати від першої фізичної особи виконання обов`язку щодо надання утримання. Факт проживання дитини з батьком, сам по собі, не є тотожнім з поняттям перебування дитини на повному його утриманні;

б) мешкання дітей разом із обвинуваченим, оскільки механізм здійснення реєстрації місця проживання та перебування осіб в Україні визначений Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 року (із змінами та доповненнями), пункти 3, 7 та 9 яких мовлять про те, що реєстрація місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради й підтверджується довідкою із проставленням відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування;

в) факт проживання чоловіка та жінки без реєстрації однією сім`єю з огляду на припис пункту 5 частини 2 статті 293 та частини 1 статі 315 Цивільного процесуального кодексу України є юридичним фактом, що має юридичне значення, який встановлюється рішенням суду, ухваленим за наслідками розгляду відповідної заяви.

Формуючи вказані висновки, суд покладається на положення частини 1 статті 6 зазначеної вище Конвенції, що вимагають від суду, який підпадає під її дію, бути безпристраснім, що включає у себе відсутність упередження або упередженості.

У рішеннях «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» від 30.09.2010 року та у справі «Пантелеєнко проти України» від 29.06.2006 року Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що словосполучення «згідно із законом» по суті стосується національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм. Фраза «відповідно до закону» вимагає, щоб захід мав певне підґрунтя в національному праві.

Тобто відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, що відображує принцип, пов`язаний із належним відправленням правосуддя, в кожному рішенні судів та трибуналів повинні бути належним чином викладені аргументі, на яких вони базуються.

Постановляючи ухвалу, здебільшого, суд застосовує приписи пункту 42 остаточного Рішення Європейського суду з прав людини, ухваленого 15.11.2007 року за заявою № 22750/02 у справі «Бендерський проти України», де суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають достатньою мірою висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитись залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994 року). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії» від 13.05.1980 року). Право може вважатись ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (пункт 33 рішення «Дюлоранс проти Франції» від 21.03.2000 року та пункти 32 і 35 рішення «Донадзе проти Грузії» від 07.03.2006 року).

Відтак, позиція сторони захисту почута, їх зауваження заслухані та вивчені судом, проте вони не знайшли в певній мірі належного юридичного підґрунтя задля їх задоволення.

Постановляючи ухвалу щодо обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ ««Харківський слідчий ізолятор», суд ураховує приписи частини 1 статті 197 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до яких строк дії ухвали про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, а тому аналізуючи складність справи, її суб`єктний склад та об`єм доказової бази, обумовлений реєстром, доданим до обвинувального акту, вважає, що строк дії ухвали в тридцять днів є замалим й вважає за необхідне встановити строк дії цієї ухвали в частині тримання обвинуваченого ОСОБА_1 під вартою в 60 днів.

Також, з огляду на імперативний припис частини 2 статті 314-1 кримінального процесуального кодифікованого закону України суд не знаходить підстав задля доручення представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого.

Інших клопотань від учасників кримінального провадження не надійшло.

Обговорюючи питання щодо дистанційного судового провадження, керуючись приписами частин 1 та 4 статті 336 Кримінального процесуального кодексу України щодо можливості здійснення судового розгляду справи у режимі відео конференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), зокрема, у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження у судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин та для забезпечення оперативності судового провадження, ураховуючи факт застосування до обвинуваченого ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 22.10.2022 року включно, а також з метою забезпечення оперативності судового розгляду справи, суд вважає за можливе та доцільне проведення судових засідань із розгляду цього кримінального провадження в режимі відеоконференції з приміщення Державної установи «Харківській слідчий ізолятор».

У цьому випадку суд ураховує позицію сторони захисту, яка заперечує проти дистанційного судового провадження, проте наголошує, що чинною редакцією частини 2 статті 336 Кримінального процесуального кодексу України обумовлено, що суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Однак, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Також, Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 259/2022 від 18.04.2022 року та № 341/2022 від 17.05.2022, що затверджені Законами України № 2119-ІХ від 15.03.2022 року, № 2212-ІХ від 21.04.2022 року та № 2263-ІХ від 22.05.2022 року, у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року та з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року відповідно строком перших два рази на 30 діб й останній - на 90 діб.

Зараз, відповідно до Указу Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 року, що затверджений Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Відтак, на цей час в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введений й продовжений, зокрема, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, воєнний стан, а тому наявні всі підстави задля розгляду цього кримінального провадження в порядку відеоконференцзв`язку.

Постановляючи ухвалу, суд ураховує, що відповідно до пункту 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади, та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому справа перебуває в провадженні суду із належними юрисдикційними повноваженнями по відправленню правосуддя.

Також суд вважає за необхідне врахувати, що у відповідності до частини 1 статті 317 Кримінального процесуального кодексу України усі письмові документи, надані суду учасниками підготовчого судового засідання під час його проведення, долучаються до матеріалів кримінального провадження (кримінальної справи) та залишаються в суді.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, забезпечуючи право на свободу та особисту недоторканість, керуючись статтею 5 Конвенції з прав людини, статтею 29, 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Харченко проти України» від 10.02.2011 року та «Єлоєв проти України» від 06.11.2008 року, частиною 3 статті 152 та частиною 3 статті 153 Кримінального кодексу України № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями), статтею 17, пунктом 6 частини 2 статті 36 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року, пунктом 5 частини 1 статті 7, статтею 12, частинами 1 та 11 статтями 27, 31, 33, 34, частиною 2 статті 35, частиною 2 статті 110, частиною 5 статті 115, статтями 131, 132, 134 138, 176 178, 194, 196, частиною 4 статті 291, частиною 1 статті 293, статтями 314 - 317, частиною 1 статті 320, частиною 3 статті 331, статтею 336, частиною 2 статті 369, частиною 3 статті 371, статтею 372, частиною 2 статті 392, частиною 5 статті 532 та статтею 533 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями), -

у х в а л и в:

Призначити судовий розгляд справи з єдиним унікальним № 615/782/22 (провадження № 1-кп/631/87/22) за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2022 року під № 0000087, щодо обвинувачення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 152 і частиною 3 статті 153 Кримінального кодексу України, професійним суддею одноособово у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження в приміщенні залу судових засідань № 1 Нововодолазького районного суду Харківської області в режимі відео конференції 02 вересня 2022 року о 10 годині 15 хвилин за участю: з боку сторони обвинувачення - прокурора Шури О. Л., потерпілої ОСОБА_4 та її законного представника ОСОБА_23 ; з боку сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_1 та його захисника Ніколаєва В. І.

Доручити відповідній службовій особі ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР»перебувати із обвинуваченим ОСОБА_1 поряд до закінчення дистанційного судового засідання.

Застосовані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження.

Учасникам кримінального провадження забезпечити можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України.

Викликати в судове засідання для допиту в якості свідків:

1)ОСОБА_5 , що проживає за адресом: АДРЕСА_2 , мобільний телефон НОМЕР_3 ;

2)ОСОБА_6 , що проживає за адресом: АДРЕСА_3 , мобільний телефон НОМЕР_4 ;

3)ОСОБА_7 , що проживає за адресом:, АДРЕСА_4 , мобільний телефон НОМЕР_5 ;

4)ОСОБА_8 , що проживає за адресом: АДРЕСА_5 , мобільний телефон НОМЕР_6 ;

5)ОСОБА_9 , що проживає за адресом: АДРЕСА_6 , мобільний телефон НОМЕР_7 ;

6)ОСОБА_10 , що проживає за адресом: АДРЕСА_7 , мобільний телефон НОМЕР_8 ;

7)ОСОБА_11 , що проживає за адресом: АДРЕСА_1 , мобільний телефон НОМЕР_9 ;

8)ОСОБА_12 , що проживає за адресом: АДРЕСА_2 , мобільний телефон НОМЕР_10 ;

9)ОСОБА_13 , що проживає за адресом: АДРЕСА_2 , мобільний телефон НОМЕР_11 ;

10)ОСОБА_14 , що проживає за адресом: АДРЕСА_8 , мобільний телефон НОМЕР_12 ;

11)ОСОБА_15 , що проживає за адресом: АДРЕСА_2 , мобільний телефон НОМЕР_13 ;

12)ОСОБА_16 , що проживає за адресом: АДРЕСА_2 , мобільний телефон НОМЕР_14 ;

13)ОСОБА_17 , що проживає за адресом:

АДРЕСА_12 )ОСОБА_18 , що проживає за адресом: АДРЕСА_6 ;

15)ОСОБА_19 , що проживає за адресом: АДРЕСА_9 , мобільний телефон НОМЕР_15 ;

16)ОСОБА_20 , що проживає за адресом: АДРЕСА_10 , мобільний телефон НОМЕР_16 ;

17)ОСОБА_21 , що проживає за адресом: АДРЕСА_11 , мобільний телефон НОМЕР_17 ;

18)ОСОБА_22 , що проживає за адресом: АДРЕСА_13 , мобільний телефон НОМЕР_18 ;

Клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 152 і частиною 3 статті 153 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДЕРЖАВНІЙ УСТАНОВІ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» на 60 днів, тобто до 22 жовтня 2022 року включно.

Зобов`язати прокурора негайно повідомити близьких родичів ОСОБА_1 про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДЕРЖАВНІЙ УСТАНОВІ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» на 60 днів, тобто до 22 жовтня 2022 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_1 , його захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» - для відома та виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині обрання (застосування) обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй її копії.

В іншій частині ухвала окремому оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її постановлення. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачені частиною 1 статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала, що набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Ухвалу постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко