Справа № 1-72/95
Провадження №11-кп/801/627/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
заявника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_8 про приведення вироку Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.03.1995 року у відповідність до чинного законодавства України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_8 , у якій останній просить суд привести у відповідність до вимог чинного законодавства вирок Ленінського районного суду м. Вінниця від 24.03.1995 року. В своїй заяві ОСОБА_8 вказує, що він був засуджений вищесказаним вироком суду за ч. 3 ст.117 КК України (в редакції 1960 року) до п`яти років шести місяців позбавлення волі. На даний час у нього не знята та не погашена судимість за вказаним вироком суду. У зв`язку з тим, що він прагне поліпшення свого становища у суспільстві, а тому керуючись ст. 58 Конституції України та ст. 5 КК України, ОСОБА_8 вважає, що вирок суду від 24.03.1995 року слід привести у відповідність до вимог чинного Кримінального кодексу України.
В судовому засіданні ОСОБА_8 підтримав заяву, суду повідомив, що він немає копії вироку суду, який просить привести у відповідність, а також він не може ознайомитися з кримінальною справою, в рамках якої було винесено цей вирок, оскільки в архіві Вінницького міського суду Вінницької області її немає.
Прокурор ОСОБА_9 вважав, що заява задоволенню не підлягає та просив суд відмовити у її задоволенні.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2022 року в задоволенні заяви ОСОБА_8 про приведення вироку у відповідність відмовлено.
Свої висновки суд першої інстанції мотивував тим, що підстави приводити вирок Ленінського районного суду м. Вінниця від 24.03.1995 року у відповідність з діючим законодавством відсутні, так як заява ОСОБА_8 не мотивована, до неї не долучено документів, які дають суду підстави переконатися, що заявник дійсно був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Вінниця від 24.03.1995 року, підстав для застосування до ОСОБА_8 закону, який скасовує чи пом`якшує його відповідальність немає, а тому суд дійшов висновку про те, що заява задоволенню не підлягає.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_7 просить дослідити наявність інформації в Єдиному державному реєстрі судових рішень відомості про вирок від 24.03.1995 року, скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26.05.2022 року, а заяву від 26.04.2022 року подану в порядку ст.5 КК України, ст.58 Конституції України направити на новий об`єктивний та неупереджений судовий розгляд.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала порушує гарантовані ст.58 Конституції України права громадян України на поліпшення становища в суспільстві. Вважає, що вказане судове рішення є незаконним та таким, що містить недостовірну інформацію щодо його засудження, оскільки суддя ОСОБА_1 достеменно обізнана про його судимості, відповідно до вироку колегії суддів Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.12.2007 року справа 1-53/07, де вона була головуючою в колегії суддів.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні заявник ОСОБА_7 подану ним апеляційну скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді, виступи учасників судового провадження, дослідивши матеріали судового провадження, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з вимогами поданої ОСОБА_7 заяви, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи ( в редакції із змінами, внесеними згідно із законами України від 15.04.2008 р. N 270-VI, від 22.11.2018 р. N 2617-VIII, враховуючи зміни, внесені Законом України від 03.12.2019 р. N 321-IX).

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) поданої до Вінницького міського суду Вінницької області 26.04.2022, дана заява обґрунтована тим, що вироком Ленінського районного суду м. Вінниця від 24 березня 1995 року його було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.117 КК України (в редакції 1960 року) та призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі, з відбуттям покарання в ІТК посиленого режиму.

Вважає, що судимість станом на 26.04.2022 року відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.03.1995 р. не знято та не погашено, вини в інкримінованому йому злочину за ч.3 ст.117 КК України (в редакції 1960 р.) він не визнає, та прагне переглянути вирок від 24.03.1995 р. з реабілітуючих підстав, а також прагне поліпшення становища у суспільстві.

У зв`язку з цим ОСОБА_7 , керуючись вимогами ст.5 КК України, 58 Конституції України, перехідними положеннями КК України в редакції 2001 року, а також постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 р. №16 «Про практику застосування судами України про погашення та зняття судимостей», просив привести у відповідність вирок від 24.03.1995 року до вимог чинного Кримінального кодексу України в редакції 2001 року.

Так, відповідно до положень ст.ст.537,539 КПК України, суд, який ухвалив вирок, вирішує інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Положеннями статті 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, в тому числі: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Як було встановлено в ході судового розгляду судом першої інстанції, що також знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, та не заперечувалось самим заявником ОСОБА_7 , у нього відсутні будь які відомості, які б давали суду переконатися, що заявник дійсно був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Вінниця від 24.03.1995 року, чи відбув призначене судом покарання та коли саме був звільнений з місць позбавлення волі, а також і відповідно не наведені достатні підстави для застосування до нього закону, який пом`якшує або скасовує його відповідальність у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.117 КК України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що питання, які стосуються виконання вироку, в тому числі, приведення його у відповідність із Законом, який пом`якшує або скасовує відповідальність особи у вчиненні злочину, можливо тільки під час виконання такого вироку, а початком перебігу строку погашення судимості є момент відбуття засудженим покарання, проте заявником такі відомості про це до суду не надані.

Також в своїй апеляційній скарзі заявник ставить питання щодо дослідження судом наявності інформації в Єдиному державному реєстрі судових рішень відомостей про вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.03.1995 року. Проте, вказане не представляється за можливе, оскільки Єдиний державний реєстр судових рішень було створено згідно Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 № 3262-ІV, а постійне внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень електронних копій судових рішень Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, апеляційних та місцевих адміністративних судів, апеляційних та місцевих господарських судів, апеляційних загальних судів забезпечено з 1 червня 2006 року, а внесення судових рішень місцевих загальних судів - з 1 січня 2007 року.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність апеляційних доводів заявника щодо необхідності скасування оскаржуваної ухвали та направлення на новий судовий розгляд, оскільки відсутні правові та фактичні підстави для задоволення апеляційної скарги виходячи зі змісту доводів зазначених в ній.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного судового рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2022 року - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4