Справа № 357/7377/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2022 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження за № 0001109, внесеному до ЄРДР 27.05.2022 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
- 25.05.2011 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 20.03.2012 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. 26.06.2014 року звільнений від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію»;
- 04.02.2016 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 17.02.2016 року вироком Білоцерківського міського суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Вироком Апеляційного суду Київської області від 26.05.2016 року вирок в частині призначення покарання скасовано. Ухвалено рахувати засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення вол.і На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.02.2016 року приєднано 1 рік 6 місяців позбавлення волі та призначено остаточне покарання строком 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 19.10.2016 року вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 72 КК України, на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання вироку та вироку Апеляційного суду Київської області від 26.05.2016 року, на підставі ст. 72 К України зараховано в строк покарання строк тримання під вартою з 20.03.2015 року до вступу вироку в законну силу. 04.04.2017 року Апеляційним судом Чернівецької області вирок змінено, призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. 06.04.2017 року звільнений по відбуттю покарання;
- 21.12.2017 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, із застосування ч. 1 ст. 70 КК України, на 4 роки позбавлення волі. 24.09.2021 року звільнений з Райківецької ВК №73 Житомирської області по відбуттю строку покарання;
- 05.10.2022 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ст. 395 КК України до 6 (шести) місяців арешту,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3
У С Т А Н О В И В:
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України за №64/2022 від 24.02.2022, о 05 годині 30 хвилин на території України введено воєнний стан строком на 30 діб.
Крім цього, відповідно до Указу Президента України за №259/2022 від 18.04.2022, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ» - продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 строком на 30 діб.
Із 7 березня 2022 року Законом № 2117-IX внесено зміни до КК щодо посилення відповідальності за злочини за ст. 185 вчинені в умовах воєнного стану. Нині ж крадіжка, учинена в умовах воєнного або надзвичайного стану є особливо кваліфікованим складом злочину. Вчинення крадіжки в умовах воєнного стану одразу кваліфікується за ч. 4 ст. 185 КК України.
14.05.2022 року в період часу з 10 год. 00 хв. по 12 год. 00 хв. (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_3 , перебував за адресою: АДРЕСА_2 , помітив припаркований легковий автомобіль марки «Skoda Felicia» синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 .
Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, ОСОБА_3 , впевнившись в тому, що водій вказаного легкового автомобіля відсутній за місцем його розташування, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, через відчинені двері автомобіля проник всередину салону та діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, таємно викрав шкіряну сумку чорного кольору в якій перебували грошові кошти у сумі 9 тисяч гривень, телефон марки «Xiаomi Redmi 9», вартістю 4139 гривень 60 копійок, які належать потерпілому ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив майнової шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 13139 гривень 60 копійок.
06 червня 2022 року приблизно о 14 годині 10 хвилин, ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні торгового залу магазину «Єва №397» ТОВ «РУШ», що розташований за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського, 47/1, побачив на полиці товар, а саме крем для укладання бороди та волосся марки «Лореаль Мен Експерт Барбер Клаб», об`ємом 75 мл., та очищуючий гель для шкіри обличчя марки «Лореаль Мен Експерт Пюр Пауер 5 дій», об`ємом 100 мл., після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_3 підійшов до стелажу з продукцією магазину, переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, зі стелажу вчинив крадіжку товару, а саме: крем для укладання бороди та волосся марки «Лореаль Мен Експерт Барбер Клаб», об`ємом 75 мл., вартістю 170 гривень 67 копійок та очищуючий гель для шкіри обличчя марки «Лореаль Мен Експерт Пюр Пауер 5 дій», об`ємом 100 мл., вартістю 182 гривні 33 копійки, що належить ТОВ «РУШ», які поклав в зовнішні кишені куртки, в яку був одягнутий та пройшов повз касові зони, не розрахувавшись за вказаний товар.
ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «РУШ» майнової шкоди на загальну суму 353 гривні 00 копійок.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні двох епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся. Не заперечував обставини, викладені в обвинувальному акті щодо часу, місця, способу крадіжок та суми викраденого майна. Пояснив, що 14.05.2022 року, після 10 години, перебував по вул. Митрофанова, 9, в м. Біла Церква, де за будинком помітив автомобіль «Skoda» синього кольору, побачив, що він відкритий і в ньому нікого немає, відкрив пасажирську дверку та забрав сумку чорного кольору в якій перебували грошові кошти у сумі 9 тисяч гривень, телефон. Кошти витратив на власні потреби, а телефон залишив собі. 06 червня 2022 року приблизно о 14 годині 10 хвилин, в приміщенні магазину «Єва», що по вул. Леваневського, 47/1 м. Біла Церква, побачив на полиці крем для укладання бороди та волосся та очищуючий гель для шкіри, поклавв їх до кишені та вийшов, а в подальшому продав за 180 та 170 гривень незнайомій особі. Телефон потерпілому повернули працівники поліції через декілька днів після крадіжки. Шкоду він не відшкодував, однак цивідльні позови потерпілі не заявляють. Зазначив, що на даний час зробив для себе належні висновки, щиро кається, більше вчиняти злочини не буде, просить суворо не карати.
Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
З`ясувавши думки учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненні обох епізодів інкримінованого йому кримінального правопорушення, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальних актах, вірно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують його особу й стосуються речових доказів у провадженні. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п. 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).
Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.
Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, з проникненням до сховища та таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.
Слід зазначити, що оскільки ОСОБА_3 вчинив 2 тотожних злочини, правильною є кваліфікація його дій за ч. 4 ст. 185 КК України за обома епізодами крадіжок, оскільки вони підпадають під дію однієї і тієї ж частини статті закону України про кримінальну відповідальність і повторної кваліфікації не потребують.
При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Європейський Суд вказує, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».
Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення проти власності, дані про особу ОСОБА_3 , який на утримання неповнолітніх дітей не має, під наглядом у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, продовжує вчиняти умисні корисливі злочини проти власності.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочинів.
Враховуючи вказані обставини справи, дані про особу обвинуваченого, суспільну небезпеку посягань на чуже майно, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті обвинувачення.
Підстав для застосування ст. 69 КК України, а також для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, суд не вбачає, оскільки звільнення від відбування покарання у даному конкретному випадку, не сприятиме меті покарання та не буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На думку суду, призначене покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті обвинувачення, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів, воно буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого правопорушення і особою винного та не буде становити особистий надмірний тягар для особи.
Також, судом враховується, що епізоди злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив до постановлення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.10.2022 року, яким його було засуджено за ст. 395 КК України на 6 (шість) місяців арешту.
Враховуючи зазначене, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, а саме до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.10.2022 року, враховуючи при цьому вимоги ч. 1 ст. 72 КК України, відповідно до яких, одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.
Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченої немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Цивільні позови у справі не заявлено.
Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 7, 100, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, враховуючи вимоги ст. 72 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.10.2022 року та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання 5 років 3 місяці позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його фактичного затримання, після вступу вироку в законну силу.
Цивільні позови не заявлено.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Речові докази:
- DVD-R диск з відеозаписом із камер відеоспостереження магазину «ЄВА» РУШ ООО «ЄВА 397 маг», який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження;
- крем для укладання бороди та волосся марки «Лореаль Мен Експерт Барбер Клаб», об`ємом 75 мл., які передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого, залишити в у ТОВ «РУШ», як у власника майна;
- телефон марки «Xiаomi Redmi 9, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишитити у останнього, як у власника майна.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1