Справа № 180/683/22
УХВАЛА

04 жовтня 2022 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі відеонокференції),

у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець з розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.09.2022 року до суду надійшли клопотання прокурора Томаківського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Також, 27.09.2022 року до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала свої клопотання і просила їх задовольнити з тих підстав, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились, а саме, обвинувачені можуть ухилитись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_8 підтримала позицію свого підзахисного.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти продовження тримання його під вартою і просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 заперечував проти задовлення клопотання прокурора і просив задовольнити клопотання про зміну запобіжного заходу. Зазначив, що ОСОБА_5 лише 19 років, він раніше не судимий, має постійне місце проживання, має батьків, які можуть його утримувати під час перебування під домашнім арештом; на даний час обвинувачення саме за даною кваліфікацією злочинів не доведено.

Заслухавши думки учасників процесу, суд приходить до такого.

Відповідно до абзацу 2 ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 обрано та продовжувався у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, не працює, не одружений, не має утриманців, неодноразово судимий, а тому наявні ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 обрано та продовжувався у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років позбавлення волі, не працює, не одружений, не має утриманців, тому наявні ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На даний час суду не надано доказів того, що ризики, які існували під час обрання та продовження запобіжного заходу, зменшились або відсутні.

Обвинувачені, опинившись на волі, можуть перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження, і на це вказує характер протиправних, в тому числі насильницьких дій, в яких вони обвинувачуються, відтак наявний ризик можливого впливу обвинувачених на очевидців подій, зокрема на потерпілого, свідків. Є достатньо підстав вважати, що, як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_5 з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує їм в разі визнання судом винуватими, зможуть ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). Також, обвинувачені можуть продовжити злочинну діяльність, оскільки не працюють, інших джерел доходу не мають. Крім того, ОСОБА_4 неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів.

Щодо доводів захисника ОСОБА_7 про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України для ОСОБА_5 відсутні, та є підстави для заміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд зазначає про таке.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. Слідчий суддя, вирішуючи питання про обрання ОСОБА_5 виду та міри запобіжного заходу, встановив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України, і знайшов підстави для застосування для нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд погоджується з прокурором, що ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_5 під вартою, продовжують існувати та не зменшилися: він може ухилитися від суду, зважаючи на суворість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим; не всі свідки ще допитані судом, і існує ризик незаконного впливу обвинуваченого на них.

Молодий вік ОСОБА_5 , відсутність у нього судимостей, а також те, що він має постійне місце проживання, має батьків, які можуть його утримувати під час перебування під домашнім арештом, не спростовує наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення зазначених прокурором у клопотанні ризиків та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим підстав для зміни застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт суд не вабчає.

Керуючись ст.ст.331, 350 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістьдесят) діб до 02 грудня 2022 року включно.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити на 60 (шістьдесят) діб до 02 грудня 2022 року включно.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1