КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_9 (в режимі ВКЗ з ДУ "Київський слідчий
ізолятор",
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2021 року ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 24 год. 07 січня 2022 року.
Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_9 , перебуваючи на волі може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів, не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області і постановити ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
В апеляції зазначено, що суддя безпідставно дійшов висновку про те, що доведено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, виправдовують необхідність застосування та продовження запропонованого виду запобіжного заходу.
Прокурором не наведено жодного доказу того, що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні.
Жодний із цих ризиків не існує, оскільки у суду немає законних підстав вважати, що ОСОБА_9 буде переховуватися від суду, оскільки його паспорт знаходиться у слідчого, інших документів у ОСОБА_9 немає.
В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_10 переховувався від органів досудового слідства та суду, відсутні будь-які повістки, які б отримав ОСОБА_10 , а також відсутні докази того, що він був повідомлений про те, що його викликає слідчий чи прокурор, а тому неможливо стверджувати про те, що ОСОБА_10 переховувався від органів досудового слідства чи суду, а наявність ухвали слідчого судді про його розшук ніяк не залежить від процесуальної поведінки Зеленого 0.1.
Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, він не може, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже зібрані.
Впливати на свідків по справі ОСОБА_9 не може, оскільки жодний свідок, допитаний у судовому засідання не впізнав його, а також не вказав жодної інформації щодо можливої причетності ОСОБА_9 до злочину, який йому інкримінується.
Ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами.
Вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_9 , він також не збирається, і протилежному немає жодних доказів.
Отже, на думку апелянта, подане клопотання є необґрунтованим, а ризики не підтверджені належними та достатніми доказами, докази про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення є сумнівними, та за своїм характером є припущеннями, при цьому прокурор у своєму клопотанні навіть не зазначає про наявність доказів скоєння ОСОБА_9 кримінального правопорушення, а тому клопотання не підлягає задоволенню.
Вважає, що єдиний ризик, на який посилається прокурор є можливість ОСОБА_9 переховуватись від суду, однак, на переконання апелянта, цілодобовий домашній арешт зможе цілком забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Окрім того, на думку апелянта, поза увагою суду залишилось те, що обвинувачений має на утриманні батьків похилого віку, які мають тяжкі захворювання та потребують належного догляду, має постійне місце проживання, малолітню доньку 2006 року народження, яка повністю перебуває на його утриманні, що свідчить про міцність соціальних зв`язків ОСОБА_9 , а репутація ОСОБА_9 за місцем проживання є винятково позитивною.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, перевіривши матеріали за апеляційною скаргою захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок викладений в ухвалі Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2021 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Так суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.
Наведені в ухвалі ризики щодо можливості обвинуваченого перешкоджати правосуддю у даному кримінальному провадженні ґрунтується на досліджених у суді матеріалах кримінального провадження оскільки, як вважає суд, ризики встановлені при застосуванні та продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою є реальними та не зменшились.

Наведені в ухвалі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, щодо можливості обвинуваченого перешкоджанню завдань кримінального провадження ґрунтується на досліджених у суді матеріалах провадження оскільки, як вважає суд, застосування більш м`яких запобіжних заходів, на даному етапі судового розгляду, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, позаяк обставини, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час не відпали і рівень суспільної небезпеки обвинуваченого ОСОБА_9 є настільки високим, що на даний час унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж існуючий, а тому, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Доводи апелянта про те, що стороною обвинувачення не було надано жодних доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, те, що обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, є необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував конкретні обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому дій, те, що обвинувачений після скоєння злочинів та завдання тілесних ушкоджень, не вжив заходів для надання потерпілому необхідної допомоги, натомість, обвинувачений залишив місце події та переховувався від органів досудового розслідування.
Безпідставними апеляційний суд вважає також доводи захисника про те, що ризик переховування від суду нівельований тим, що паспорт ОСОБА_9 знаходиться у слідчого, оскільки дана обставина не спростовує ризики, на які посилається суд в ухвалі. Ризик переховування від суду також обумовлюється суворістю покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведення його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а конкретні обставини вчинення злочинів за висунутим обвинуваченням підтверджують існування такого ризику.
Також при розгляді клопотання прокурора судом вказано на наявність такого ризику, як перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки судовий розгляд по суті триває і на даний час суд здійснює допит свідків, а тому інший, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, він не може, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже зібрані, не нівелює ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що на стадії судового розгляду кримінального провадження суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості підозри, яка висувалась обвинуваченому ОСОБА_9 , оскільки ці питання можуть бути предметом розгляд лише при обранні запобіжного заходу, а при продовженні строку дії запобіжного заходу суд перевіряє лише обставини щодо наявності підстав для продовження строку дії запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України при розгляді питання про продовження строку запобіжного заходу суд повинен встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Вказані обставини щодо ОСОБА_9 були перевірені судом першої інстанції та свої висновки стосовно цього суд зазначив в ухвалі.
Доводи апелянта про те, що поза увагою суду залишилось те, що обвинувачениймає на утриманні батьків похилого віку, які мають тяжкі захворювання та потребують належного догляду, має постійне місце проживання, малолітню доньку, яка повністю перебуває на його утриманні, що свідчить про міцність соціальних зв`язків ОСОБА_9 , є неспроможними, позаяк наявність малолітньої доньки та батьків похилого віку, не може саме по собі свідчити про наявність таких соціальних зв`язків, які зможуть усунути ризики, на які посилається суд в ухвалі.
Доводи захисника про можливість застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, є необґрунтованими та не підтверджуються жодними наявними у розпорядженні суду апеляційної інстанції доказами.

Таким чином, колегія суддів, вважаючи законною і обґрунтованою ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2021 року про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою, не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 422-1 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №372/1765/19

Провадження № 11-кп/824/1289/2022 Категорія КК: ч. 1 ст. 115
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11
Доповідач ОСОБА_1