У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/398/21

18 серпня 2022 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі : головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Богородчанського районного суду Івано-Франківської області, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 надав письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 діб без визначення розміру застави. Клопотання обґрунтовує тим, що до закінчення строку тримання під вартою завершити розгляд кримінального провадження не можливо. Зважаючи на те, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, просить продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_4 просив суд врахувати ті обставини, що апеляційний суд скасовуючи вирок суду по цій справі, фактично визнав відсутність доказів, щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення вказаного злочину. Його підзахисний майже 1 рік та 9 місяців перебуває під вартою. Вважає, що стороною обвинувачення не доведено існування будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а прокурор лише перераховує уявні ризики, які не підтверджуються певними доказами. Просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

За клопотанням захисника було допитано ОСОБА_6 , яка дала показання, що обвинувачений є її племінником. За місцем реєстрації обвинуваченого в с. Гороховина, є будинок де проживає брат обвинуваченого. Вказаний будинок належить рідній сестрі обвинуваченого, яка на цей час перебуває за кордоном. У випадку обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту вона бере на себе зобов`язання забезпечувати ОСОБА_5 продуктами харчування, оскільки хоча вона та її чоловік ніде офіційно не працюють, але мають власне господарство. Вона із сім`єю проживає у с. Росільна за 12-14 км. від с. Гороховина.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав доводи свого захисника. Вважає, що його належну поведінку здатен забезпечити запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Пояснив, що він може постійно проживати у будинку його сестри у с. Горохолина, де на цей час проживає його брат.

Вислухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Положеннями глави 18, зокрема ч.1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону, тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоб запобігти їхньому настанню.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2020 року ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З того часу ухвалами (слідчого судді) суду вказаний строк продовжувався та в останнє ухвалою суду від 21 липня 2022 року, продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 серпня 2022 року.

Завершити розгляд вказаного кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою суд вважає не можливим.

Враховуючи зміст ст. ст. 177, 178, 183, 199, 331 КПК України, суд при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою повинен належним чином дослідити обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, оцінити в сукупності всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження дії запобіжного заходу та застосувати такий запобіжний захід, який буде відповідним тим ризикам, які суд вважатиме доведеними на момент розгляду клопотання про продовження строків тримання під вартою.

У цьому контексті необхідно зазначити, що підхід Європейського суду з прав людини до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою як впродовж досудового розслідування, так і судового розгляду ґрунтується на презумпції, що з перебігом розслідування чи судового слідства справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії. Відповідно, кожне наступне клопотання про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.

Разом з тим при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, слід враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років.

Так, у відповідності до Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Іліє в проти Болгарії" передбачено, що "суворість, передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Не зважаючи на ті обставини, що у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту було допитано тітку обвинуваченого ОСОБА_6 , яка зобов`язувалась у випадку обрання запобіжного заходу забезпечувати обвинуваченого продуктами харчування, суд вважає, що стороною захисту не доведено можливість застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Так, згідно ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд має з`ясувати місце проживання обвинуваченого. При цьому слід звертати увагу, що вжите законодавцем у вказаній статті словосполучення "житло цієї особи" охоплює випадки, коли підозрюваний, обвинувачений є: власником (співвласником) такого житла; зареєстрований у такому житлі; постійно або тимчасово проживає у такому житлі без реєстрації тощо. Відповідно, на думку суду при застосуванні такого запобіжного заходу є правильним з`ясувати думку власника житла та оцінивши усі обставини в сукупності, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання; наявність у нього родини й утриманців (місце їх фактичного проживання); достатність застосування такого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у статті 177 КПК, зокрема спробам підозрюваного, обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду тощо.

Так, слід зазначити, що на цей час відсутні належні докази (довідка сільської ради, інформаційна довідка з реєстру речових прав на нерухоме майно, дозвіл власника майна тощо) на обгрунтування позиції сторони захисту про наявність у обвинуваченого придатного для проживання житла та можливість ОСОБА_5 проживати у ньому на обгрутування доводів сторони захисту, щодо можливості застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

При цьому суд враховує доводи сторони обвинувачення, що ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, до вчинення злочину за місцем реєстрації не проживав та не мав постійного місця проживання.

За таких обставин, враховуючи, що судове провадження в цьому кримінальному провадженні не завершено, строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою спливає, проте ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема про можливість переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжують існувати, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, суд вважає, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого слід продовжити.

Разом з цим, суд вважає, що прокурором не обгрунтовано, доцільність продовження строку тримання під вартою на максимальний строк передбачений нормами КПК України, а тому клопотання прокурора в цій частині слід задовольнити частково.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, що спричинив загибель людини, суд не визначає заставу у цьому кримінальному провадженні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 369, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під варто щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 30 днів по 17 вересня 2022 року включно, з утриманням його в Державній установі "Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)" (м. Івано-Франківськ, вул. Коновальця, 70 "а").

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: