Ухвала

Іменем України
23 червня 2022 року

м. Київ
справа № 638/10925/21

провадження № 51- 4924 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 31 січня 2022 року,
установив:
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , датована 20 лютого 2022 року (вх. № 8505/0/170/22 від 20.06.2022) на судові рішення про відмову у задоволенні його клопотання, в якому засуджений просив суд зарахувати йому строк перебування в слідчих ізоляторах після набрання вироком законної сили з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 22 червня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 8 років. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 зараховано в строк відбуття покарання його перебування в установах попереднього ув`язнення за період із 02 лютого 2017 року до 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15 лютого 2018 року вказаний вирок залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 10 квітня 2019 року касаційна скарга з доповненнями засудженого ОСОБА_4 частково задоволена. Постановлені щодо нього вирок та ухвала змінені. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року ОСОБА_4 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 02 лютого 2017 року по 15 лютого 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В іншій частині судові рішення залишені без змін.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2021 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання у відповідності до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» в редакції від 26 листопада 2015 року відмовлено.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 31 січня 2022 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2021 року без змін.
Засуджений ОСОБА_4 , не погоджуючись із судовими рішеннями, ухваленими щодо нього, звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2021 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 31 січня 2022 року в касаційному порядку.
Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду від 16 червня 2022 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на зазначені судові рішення.
Перевіривши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Відповідно до вимог ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України складається не лише з цього Кодексу, але й з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та інших законів України.
З огляду на положення п. 8 ч. 1 cт. 129 Конституції України основними засадами судочинства є також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Як убачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, воно стосується питань, пов`язаних з виконанням вироку, і постановлене відповідно до Розділу VIII «Виконання судових рішень» КПК України.
Порядок розгляду питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, регламентується відповідно до положень статей 537, 539 КПК України.
Частиною 6 ст. 539 КПК України встановлено, що за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Однак касаційне оскарження такої ухвали не передбачено цією нормою закону.
Таким чином, з урахуванням положень п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, ухвали суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, постановлені за наслідками розгляду клопотання (подання) про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, не підлягають касаційному оскарженню, оскільки таке оскарження не передбачено ст. 539 КПК України.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам ст. 427 цього Кодексу.
Крім того, такі ухвали не є ухвалами суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, про які зазначено у ч. 2 ст. 424 КПК України, оскільки вони не охоплюються поняттям «судове провадження», визначення якого дано в п. 24 ч. 1 ст. З цього Кодексу.
Отже, системний аналіз зазначених норм КПК України вказує на те, що ухвали суду, постановлені відповідно до Розділу VIII Кодексу, касаційному оскарженню не підлягають.
Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 756/9514/15-к (провадження № 51- 115 кмо 17) за змістом п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 424, ч. 6 ст. 539 КПК ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду оскарженню у касаційному порядку не підлягають.
Таким чином, беручи до уваги те, що касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України відмовити у відкритті касаційного провадження.
Враховуючи наведене та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 31 січня 2022 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3