у х в а л а
іменем україни

26 вересня 2022 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого ОСОБА_1

за участі :

секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Підволочиську Тернопільської області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру від 29 липня 2022 року відносно :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньою освітою, не працюючої та не навчається, незаміжньої, не депутата, раніше не судимої, являється інвалідом ІІІ групи,

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України,

В С Т А Н О В И В :

01 серпня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 .

В обґрунтування вказаного клопотання посилаються на те, що в один із днів грудня 2021 року, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи по місцю свого проживання, що в АДРЕСА_1 , з допомогою свого мобільного телефону здійснила кілька фотознімків та відео файлів окремих оголених частин свого тіла, які в подальшому зберегла на своєму телефоні, чим вчинила виготовлення порнографічних предметів, а саме зображень та відео файлів порнографічного характеру, не усвідомлюючи своїх дій та не керуючи ними.

Надалі, продовжуючи свої протиправні дії, 8, 9, 13, 14, 15 та 16 грудня 2021 року, ОСОБА_6 , не усвідомлюючи своїх дій та не керуючи ними, внаслідок психічного захворювання, через додаток «Messenger», встановлений на її мобільному телефоні, здійснила пересилання фотозображень та відео файлів окремих оголених частин свого тіла, попередньо відзнятих нею на свій мобільний телефон, які містять ознаки порнографії, на мобільний телефон свого знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця с. Нове Село Скориківської ТГ Тернопільського району, тим самим вчинивши розповсюдження порнографічних предметів, а саме зображень та відео файлів порнографічного характеру.

Таким чином, вчиненням умисних дій, ОСОБА_6 , вчинила суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину передбаченого ч.1 ст.301 КК України, тобто виготовлення і розповсюдження порнографічних предметів, а саме зображень та відео файлів порнографічного характеру.

Разом із тим, в ході досудового розслідування ОСОБА_6 проведено судово-психіатричну експертизу, згідно висновку якої встановлено, що в період інкримінованих їй дій, ОСОБА_6 страждала психічним захворюванням у вигляді легкої розумової відсталості (глибока дебільність), що позбавляло її здатності усвідомлювати свої дії, тому вона не могла давати звіт своїм діям та керувати ними в момент вчинення даного інкримінованого їй злочину. На даний час ОСОБА_6 також страждає вказаним психічним захворюванням, пов`язаним із вродженою патологією інтелектуального недорозвитку у вигляді легкої розумової відсталості, тому вона не може давати звіт своїм діям та керувати ними, у зв`язку з чим просить прийняти рішення про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 , законний представник ОСОБА_5 , а також ОСОБА_6 проти задоволення клопотання не заперечили та просять його задовольнити.

Суд, заслухавши клопотання сторони обвинувачення, доводи захисника та законного представника, вивчивши надані сторонами докази вважає, що клопотання про застосуванні примусових заходів медичного характеру є підставним та підлягає до задоволення, виходячи із наступних міркувань :

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно зі ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Виходячи з вимог цих статей та роз`яснень, наведених у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 р. №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», у справах про застосування примусових заходів медичного характеру при обранні судом виду таких заходів основним критерієм має бути об`єктивна оцінка ступеня небезпеки хворого для себе або інших осіб з урахуванням думки експертів-психіатрів, викладеної у висновках експертиз.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.
Як убачається із висновку судово-психіатричної експертизи від 30.06.2022 року №246 ОСОБА_6 , на період часу до якого відносяться інкриміновані їй діяння, страждає на вроджену патологію інтелектуального недорозвитку у вигляді легкої розумової відсталості (глибока дебільність), с-м емоційно-вольової нестійкості, що досягає рівня вираженого недоумства, тому вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 в даний час страждає на вроджену паталогії інтелектуального недорозвитку у вигляді легкої розумової відсталості (глибока дебільність), с-м емоційно-вольової нестійкості, що досягає рівня вираженого недоумства, тому вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Наявність зазначеного психічного захворювання є підставою застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги.
За вказаних обставин судом встановлено, що ОСОБА_6 на час вчинення інкримінованого їй діяння та на даний час страждає на вроджену патологію, і не могла розуміти значення своїх дій, керувати ними та потребує амбулаторної психіатричної допомоги.
Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України якщо суд визнає доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження.
Таким чином, суд вважає, що клопотання прокурора є підставним та підлягає до задоволення, шляхом застосування до ОСОБА_6 , примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

На підставі наведеного та керуючись ч.4 ст. 513 КПК України, 19, 93, 94 КК України суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задоволити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги, за вчинення нею суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.301 КК України виготовлення і розповсюдження порнографічних предметів, а саме зображень та відео файлів порнографічного характеру.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя-підпис
згідно з оригіналом:
Суддя Підволочиського районного суду
Тернопільської області ОСОБА_1