ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2022 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої сторони ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/9681/21 (пр. № 1-кп/201/402/2022), відомості про яке 19 серпня 2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000694, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, одруженого, не працевлаштованого, раніше судимого: 08 грудня 2006 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки; 31 липня 2008 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі, звільненого 07 квітня 2010 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання один рік та два дні; 29 червня 2011 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, 18 лютого 2015 року звільнений по відбуттю покарання; 18 липня 2019 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки; 02 червня 2021 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком три роки, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , 19 серпня 2021 року приблизно о 01.50 годині, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме кабелів зв`язку з колодязів кабельної каналізації, знявши металеву кришку люку колодязя, проник до підземної кабельної каналізації, розташованої біля будинку АДРЕСА_2 , де продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, за допомогою заздалегідь підготовленого предмету для розрізання кабельної продукції, саме ножиць-кусачок, перебуваючи у вказаному колодязі, перерізав кабель зв`язку типу МКСАШп 4x4x1,2, загальною довжиною 43 метри, що перебуває у власності СП «Дніпровська дистанція зв`язку» Регіональна філія «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», та покинув колодязь.

Потім, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 підійшов до колодязю кабельної каналізації, що знаходиться біля будинку № 69/2 по вул. Севастопольська у м. Дніпрі та поєднана однією кабельною магістраллю з кабельною каналізацією, що розташована біля будинку № 75 по вул. Севастопольська у м. Дніпро, де знявши металеву кришку люку колодязя, проник до підземної кабельної каналізації, знаходячись в якій шляхом ривку, розірвав контактні з`єднання з іншого краю вказаного кабелю, витягнув його на поверхню та за допомогою ножиць-кусачок порізав на частини для подальшого зручного переміщення.

У подальшому ОСОБА_5 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, взявши до рук фрагменти зазначеного кабелю зв`язку, загальною довжиною 43 метри, вартістю 8 329,82 гривень, почав переносити у визначене ним місце, проте не зміг довести кримінальне правопорушення до кінця та розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, оскільки був помічений та у подальшому зупинений працівниками Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області.

Таким чином, ОСОБА_5 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 , у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. До обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_5 обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочинів.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, його конкретним обставинам та наслідкам, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який незважаючи на те, що свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, вже притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, не працевлаштований та не має постійного доходу, при цьому вчинив інкримінований йому злочин в період іспитового строку, що вказує про небажання останнього стати на шлях виправлення, а також обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, сукупність яких з вищенаведеними даними, які враховувались при призначенні покарання, свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 іншого покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, при цьому, призначення такого покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, та принципам справедливості, достатності і співрозмірності.

Крім того, судом також встановлено, що ОСОБА_5 02 червня 2021 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська був визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України та із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України було призначено покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком три роки, при цьому, в період останнього вчинив нове кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_5 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, застосувавши в даному випадку принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду.

Також, представником потерпілої сторони регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_7 було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 в рахунок відшкодування збитків у розмірі 17 434,51 грн., який обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав у повному обсязі.

Враховуючи вимоги ст. 1166 ЦК України, а також обставини того, що в ході судового розгляду кримінального провадження частково знайшло своє підтвердження завдання обвинуваченим майнової шкоди потерпілій стороні на встановлену експертним шляхом суму та зазначену в обвинувальному акті в розмірі 8 329,82 грн., суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої сторони в рахунок відшкодування майнової шкоди 8 329,82 грн.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2021 року, у виді одного місяця позбавлення волі, остаточно визначивши ОСОБА_5 покарання у виді трьох років семи місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту затримання, після набрання цим вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 в рахунок призначеного цим вироком суду покарання, строк його попереднього ув`язнення (затримання) з 19 серпня 2021 року по 20 серпня 2021 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Позовні вимоги представника потерпілої сторони регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» в рахунок відшкодування майнової шкоди 8 329,82 грн. (вісім тисяч триста двадцять дев`ять) гривень 82 копійки.

Речові докази чотири мотки кабелю в полімерній оболонці чорного кольору загальної довжиною 38 метрів, фрагмент кабелю в полімерній оболонці чорного кольору приблизно 5 метрів, десять контрольних зрізів кабелю, переданні на зберігання власнику - залишити за належністю законному володільцю; UTP-кабель в кількості 7 одиниць, який переданий на зберігання до камери схову речових доказів Відділення поліції № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровські області повернути за належністю власнику; ножиці-кусачки помаранчевого кольору, сліди папілярних візерунків в кількості 3 на 3 л/с, опечатані до паперового конверту, 2 сліди папілярних візерунків на 2 л/с, дактилокарту ОСОБА_5 на 1 арк. знищити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертиз у вказаному кримінальному провадженні у розмірі 7 358,04 (сім тисяч триста п`ятдесят вісім) гривень 04 копійки.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1