Справа № 309/3207/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

22.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового провадження: власника майна - ОСОБА_5
та його представника - адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/435/22, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2022 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 (далі слідчий) за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000175, внесеному 08 серпня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358 та ч. 2 ст. 246 КК України, та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: 38 метрів кубічних деревини, яка завантажена на автомобілі марки «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «ГКБ» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_9 , мешканець АДРЕСА_1 , до його скасування у встановленому законом порядку та накладено арешт на автомобіль марки «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «ГКБ» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_9 , передавши їх на відповідальне зберігання користувачу ОСОБА_5 , мешканцю АДРЕСА_2 , заборонивши йому вчиняти будь які дії, які спрямовані на відчуження, пошкодження, та втрату цього майна до його скасування у встановленому законом порядку.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 09 серпня 2022 року до слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000175, внесеному 08 серпня 2022 року до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358 та ч. 2 ст. 246 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно із забороною розпоряджатися та користуватися автомобілем марки «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «ГКБ» д.н.з. НОМЕР_2 , з наявною деревиною на ньому. В обґрунтування клопотання слідчий вказує на те, що у невстановлений період часу, невідомі особи здійснили незаконну вирубку деревини, а саме: породи ялина, яку 08 серпня 2022 року, перевозили на автомобілях марки «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом ГКБ д.н.з. НОМЕР_3 та MAN, д.н.з. НОМЕР_4 з наявним причепом KOEGEL, д.н.з. НОМЕР_5 . Водії вказаних транспортних засобів надали товарно-транспортні накладні на перевезення деревини з імовірними ознаками підробки. 08 серпня 2022 року, проведено огляд місця події між населеними пунктами с. Горінчево та с. Березово Хустського району Закарпатської області, в ході якого з місця події був вилучений автомобіль марки КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом ГКБ д.н.з. НОМЕР_3 з наявною деревиною на ньому та автомобіль марки MAN, д.н.з. НОМЕР_4 з наявним причепом KOEGEL, д.н.з. НОМЕР_5 з наявною деревиною на ньому. Під час відібрання пояснень від водія ОСОБА_5 , встановлено, що 06.08.2022, приблизно о 08 год 00 хв, до нього зателефонували громадяни ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є приватними підприємцями та здійснюють свою діяльність у сфері лісогосподарства в смт Міжгір`я Хустського району Закарпатської області. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повідомили його, що їм потрібно перевезти деревину, 08.08.2022, о 03:00 у с. Фанчиково, Берегівського району Закарпатської області та с. Шаланки Берегівського району Закарпатської області. Звернулися, до нього ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , оскільки у нього у наявності є два вантажні автомобілі, а саме автомобіль марки MAN, д.н.з. НОМЕР_4 з наявним причепом KOEGEL, д.н.з. НОМЕР_5 та автомобіль марки КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_6 з причепом ГКБ, д.н.з. НОМЕР_3 . За перевезення товару він повинен був отримати заробіток у сумі 5000 гривень. 08.08.2022, о 03:00 із території підприємств він виїхав у напрямку маршруту, а знаходячись у с. Горінчево Хустського району Закарпатської області по вул. Центральна, був зупинений працівниками поліції, які під час перевірки документів встановили, що деревина не в повному обсязі відповідає зазначеній деревині, що була на причепі. У клопотанні слідчий вказує і на те, що є достатні підстави вважати, що вказане майно має значення речових доказів у цьому кримінальному провадженні, тому наразі існує необхідність у накладенні арешту на транспортний засіб та деревину, оскільки під час досудового розслідування необхідно встановити, де саме і ким була зрізана деревина, провести додатковий огляд деревини та призначити відповідну експертизу. Відтак, прокурор просить накласти на них арешт.

В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що клопотання про накладення арешту на майно відповідає вимогам ст. 171 КПК України. У судовому засіданні доведено, що зазначене у клопотанні майно: автомобіль, причеп та деревина, на які слідчий клопоче накласти арешт, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, відтак доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України та необхідність арешту вказаного у клопотанні майна. Тому, з метою запобігання можливості приховування вказаного майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для накладення арешту на деревину та транспортні засоби. При цьому, у судовому засіданні встановлено та підтверджено відповідними доказами, що ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи та має на утриманні дитину інваліда, іншого заробітку ніж перевезення різного виду матеріалів та речей автомобілями в нього немає. Враховуючи те, що автомобіль марки «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «ГКБ» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_9 , мешканець АДРЕСА_1 , відповідають критеріям, які визначені в ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами у справі, слідчий суддя вважає за необхідне накласти на них арешт та передати їх користувачу на відповідальне зберігання з забороною відчуження, пошкодження, та втрату цього майна до його скасування у встановленому законом порядку, а також накласти арешт на деревину.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що слідчий суддя лише частково задовольнив клопотання органу досудового розслідування, наклавши арешт на майно із забороною розпоряджатися ним, однак у частині заборони користуватися вказаним майном (автомобілем та причепом) слідчим суддею було відмовлено. Крім того, оскаржуваною ухвалою зазначене у клопотанні слідчого майно передано на зберігання його фактичному користувачу. Апелянт вважає, що слідчим суддею не взято до уваги те, що тимчасово вилучене майно імовірно використовувалося для перевезення незаконно зрубаної деревини, у подальшому до такого майна може бути застосована спеціальна конфіскація у порядку ч. 9 ст. 100 КПК України, а передача майна його користувачу, без заборони користуватися ним створює ризик його приховування, пошкодження, псування, знищення, що значно ускладнить хід досудового розслідування. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою частину арештованого майна, а саме автомобіль марки «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «ГКБ» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_9 , передати на зберігання до Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області із забороною власникам та користувачам розпоряджатися та користуватися ним.

У запереченні на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_6 , посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу слідчого судді залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді про зміст ухвали, вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення володільця майна ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_6 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, неявка якого, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що: прокурор належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги; клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги та підтверджених відомостей, які б свідчили про поважність причин неможливості явки у судове засідання від прокурора не надходило.
Оскільки висновки, викладені у судовому рішенні у частині накладення арешту на деревину 38 куб. м., а також автомобіль марки ««КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «ГКБ» д.н.з. НОМЕР_2 із забороною вчиняти будь-які дії, які спрямовані на відчуження, пошкодження та втрату цього майна до його скасування у встановленому законом порядку, не оспорюються, тому з огляду на приписи ст. 404 КПК України не перевіряються, вважаються належним чином вмотивованими.
Тому, ухвала слідчого судді переглядається у межах доводів апеляційної скарги, тобто у частині передачі автомобіля марки «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «ГКБ» д.н.з. НОМЕР_2 на зберігання користувачу ОСОБА_5 та незастосування такого обтяження як заборона розпорядження та користування цим майном.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з огляду на таке.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів із метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації в Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону відчуження, розпорядження або користування та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Так, апеляційний суд вважає, що при розгляді клопотання слідчий суддя дотримався вищенаведених норм, у тому числі взяв до уваги приписи ст. 173 КПК України про розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також положення передбачені п. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до яких заборона або обмеження користування та розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
При цьому, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя дав належну оцінку тим фактам, що автомобіль марки «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «ГКБ» д.н.з. НОМЕР_2 , відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами у кримінальному провадженні, а особа, яка ними користується, ОСОБА_5 має інвалідність третьої групи та на утриманні дитину з інвалідністю й іншого виду заробітку, ніж перевезення на автомобілі різного роду матеріалів та речей, у нього немає.
Тому, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на автомобіль із причепом шляхом заборони відчуження, пошкодження та втрати цього майна до його скасування у встановленому законом порядку, передавши вказане майно користувачу на відповідальне зберігання, попередивши про відповідальність, передбачену ст. 388 КК України.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя належним чином обґрунтував висновки в цій частині, взявши до уваги і відсутність обставин, які б свідчили про те, що незастосування заборони або обмеження користування та розпорядження транспортним засобом із причепом, можуть призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що у клопотанні слідчий також не посилався на наявність вищевказаних обставин, що передбачені п. 11 ст. 170 КПК України.
Колегія суддів також вважає, що слідчим та прокурором, відповідно до ст. 173 КПК України, не наведено переконливих доводів щодо настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у разі незастосування арешту транспортного засобу та причепа шляхом заборони користуватися та розпоряджатися ними.
Не вказується слідчим та прокурором і на те, які саме слідчі дії необхідно провести із вищевказаним транспортним засобом та причепом, що мають значення для повного та об`єктивного проведення досудового розслідування, проведенню яких може перешкодити незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт транспортного засобу та причепу шляхом заборони користування та розпоряджатися ним.
Тому, колегія суддів, беручи до уваги наведене вище, вважає, що встановлені органом досудового розслідування обставини не викликають необхідність накладення арешту на автомобіль марки «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «ГКБ» д.н.з. НОМЕР_2 , шляхом застосування таких обтяжень як заборона власникам та користувачам розпоряджатися та користуватися цим майном, і у свою чергу не дають підстав для передачі цього майна на зберігання до Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, які не перешкоджатимуть завданням кримінального провадження, і не порушуватимуть право особи мирно володіти майном.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що застосування найменш обтяжливого способу арешту заборони відчуження, пошкодження та втрати майна, не перешкоджатиме повному і всебічному проведенню досудового розслідування, буде достатнім для забезпечення основної мети арешту майна збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також не буде порушувати право власника чи володільців на мирне володіння своїм майном.
Із урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що тимчасово вилучене майно імовірно використовувалося для перевезення незаконно зрубаної деревини, у подальшому до такого майна може бути застосована спеціальна конфіскація у порядку ч. 9 ст. 100 КПК України, - апеляційний суд визнає такими, що не спростовують висновків слідчого судді і не дають підстав для накладення арешту на автомобіль марки «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «ГКБ» д.н.з. НОМЕР_2 , шляхом заборони розпоряджатися та користуватися ними.
Доводи апеляційної скарги про те, що передача майна його користувачу, без заборони користуватися ним створює ризик його приховування, пошкодження, псування, знищення, що значно ускладнить хід досудового розслідування, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище, визнає такими, що не знайшли свого підтвердження та ґрунтуються виключно на припущеннях.
З огляду на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а тому, з огляду на положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована, залишається без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторін кримінального провадження апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що стороною обвинувачення до апеляційної скарги не приєднані будь-які докази (документи), які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, а не з`явившись на розгляд апеляційної скарги, прокурор позбавив себе можливості надати докази та вказати на обставини, які б підтверджували наведені ним в апеляційній скарзі доводи та впливали на висновки слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2022 року, якою частково задоволено погоджене з прокурором клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000175, внесеному 08 серпня 2022 року до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358 та ч. 2 ст. 246 КК України, та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме : на 38 метрів кубічних деревини, яка була завантажена на автомобілі марки «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «ГКБ» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_9 , мешканець АДРЕСА_1 , а також накладено арешт на автомобіль та причіп, передавши їх на відповідальне зберігання користувачу ОСОБА_5 , мешканцю АДРЕСА_2 , заборонивши йому вчиняти будь які дії, які спрямовані на відчуження, пошкодження, та втрату цього майна, до його скасування у встановленому законом порядку, - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: