Справа № 529/272/22
Провадження № 1-кп/529/33/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт (зі змінами) у кримінальному провадженні № 0000085 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовозобов`язаного, одруженого, працюючого охоронцем в Дібрівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступеня Диканської селищної ради Полтавської області, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 близько 07 год. 40 хв., 02.04.2022, перебував на території Дібрівської ЗОШ І-ІП ступеня, за адресою: вул. Центральна, 8 в с. Діброва Полтавського району Полтавської області, де також перебувала потерпіла ОСОБА_4 .
В цей час між вказаними особами виник раптовий конфлікт з приводу відвідування приміщення школи, в ході якого ОСОБА_6 застосовуючи фізичну силу перешкоджав потерпілій ОСОБА_4 зайти до школи, однак остання наполягала на необхідності зайти. В цей момент у обвинуваченого виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 .
У вказаний час та місці, реалізуючи свій протиправний умисел на нанесення тілесних ушкоджень, діючи умисно, ОСОБА_6 наніс потерпілій ОСОБА_4 два удари кулаком правої руки в ділянку нижньої щелепи зліва, чим заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді припухання м`яких тканин обличчя зліва, яке, згідно висновку судово-медичної експертизи кваліфікується, як легке тілесне ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України не визнав. Цивільний позов він та його захисник просили залишити без розгляду. При цьому обвинувачений зазначив, що з потерпілою знайомий давним-давно, та вони конфліктують, він їй не довіряє. Того дня, він будучи на роботі був охоронцем у школі, повинен був здавати зміну. При потерпілій закрив двері, а вона його обізвала, почавши махати ногами і пошкрябала його обличчя, він зателефонував до поліції. Тілесних ушкоджень відносно потерпілої не вчиняв.

Також, 22.06.2022 року представник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 надав до суду відзив на позовну заяву потерпілої ОСОБА_4 в обґрунтування якого вказав, що жодних належних та допустимих доказів заподіяння позивачці моральної шкоди остання суду не надала, так само як і не зазначає з яких саме мотивів вона виходить оцінюючи завдану їй моральну шкоду за завдані їй тілесні ушкодження саме в тому розмірі який зазначено.

Так, позивачка не надає суду жодних доказів того в чому саме полягають проблеми її одужання та реабілітації, які саме процедури нею здійсненні для її одужання, які саме- медичні показання були необхідні для її одужання та якими медичними документами це підтверджується, який саме час був необхідний для її одужання та чим це підтверджується, які саме медичні документи підтверджують необхідність проходження нею реабілітації, та яка саме реабілітація необхідна в її випадку.
Також, позивачка не надає суду жодних доказів того в чому саме полягає переживання нею фізичних незручностей, яких саме фізичних незручностей зазнала позивачка та якими саме медичними документами це підтверджується, в чому саме полягає її відірваність від активного соціального життя та якими саме медичними документами це підтверджується.
Позивачкою не надано жодного доказу та жодних підтверджуючих медичних документів того, що в неї має місце знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, реакції замикання, психологічний дискомфорт, зокрема позивачем не надано доказів жодних її звернень з цього приводу до психолога чи психіатра або до інших фахівців у відповідній медичній галузі, з відповідними скаргами, так само як і не надано жодних медичних висновків з приводу наявності у позивачки вищевказаних розладів здоров`я та причин таких розладів.
За таких обставин, захисник обвинуваченого вважає, що позов є безпідставним та необґрунтованим, оскільки не ґрунтується на жодних належних та допустимих доказах та просить залишити його без розгляду.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті. Також, потерпіла звернулася до суду з цивільним позовом, який вона підтримує в повному обсязі та просила його задовольнити, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь завданої моральної шкоди в сумі 50 000 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Незважаючи на невизнання своєї вини у вчиненні вищевказаного кримінального проступку обвинуваченим ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125 КК України, його вина підтверджується зібраними та перевіреними судом належними та допустимими доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка вказувала, що прийшла до школи, коли вона була закрита, а ОСОБА_6 стояв на ганку та не пускав її пройти, хоча в неї були ключі. Проте з`явився останній, почав її бити та дзвонити в поліцію. Вона казала йому відійти, стала відмикати двері, однак ОСОБА_6 спочатку замахнувся на неї ногою, а потім бив кулаками, завдав два удари в шию і щелепу. В неї було запаморочення, при цьому вона вдарилась о поруччя спиною. Очевидців інциденту не було, як впала, він взяв в неї телефон і дзвонив. Після чого бачили, що в неї був набряк обличчя, розповіла про це ОСОБА_8 , ввечері викликали швидку і були зафіксовані побої. Вона стала гірше чути, в неї боліла голова, є дуже морально подавлена;
- показаннями свідка ОСОБА_9 , який нічого не бачив, про цей випадок дізнався від колег, проте зауважив, що характер у обвинуваченого ОСОБА_6 непростий;
- показаннями свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що потерпіла ОСОБА_4 просила в нього ключі, а через деякий час прийшла вже побита та плакала, вказуючи, що ОСОБА_6 не впускав її до школи, розповідавши про побиття. Характеризуючи ОСОБА_6 , зазначив, що той є людиною із запальним характером, з працівниками в нього бувають конфлікти;
- показаннями свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що коли вона побачила потерпілу, в неї було почервоніння та припухлість щоки та їй потерпіла поскаржилася на обвинуваченого ОСОБА_6 , що побив її, знає про напруженість стосунків між ними;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка прямим свідком подій не була, тільки пізніше побачила сліди від ударів;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що коли вийшла з під`їзду побачила потерпілу, що плаче та стоїть із припухлістю на обличчі, розповіла про побиття її ОСОБА_6 . Конфлікт між ними має дуже тривалий характер, обіцяв, що вижине ОСОБА_4 з роботи, як і її чоловіка;
- показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив, проте що трапилось дізнався зі слів потерпілої, про конфлікт повідомив, що дійсно такі були між ним та ОСОБА_6 , які почалися на роботі;
- показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що це вже перейшло всі свої межі, цькування їх сім`ї відбувається на протязі багатьох років, одразу він з батьком не дізнався, що сталося. Потім побачили, щось не ладне, потерпіла показала з лівої сторони обличчя гематому, вказавши, що вдарив її ОСОБА_6 за те, що вона намагалася увійти до школи, а двері були зачинені. Про конфліктну ситуацію перші дізналися свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_12 ;
Крім того, вина ОСОБА_6 підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними письмовими доказами:
- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.04.2022 року; ( а.с.127)
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 02.04.2022 року, в якому містяться обставини, зафіксовані потерпілою ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_6 вдарив її ліву частину обличчя правою рукою, два рази; ( а.с.128)
- протоколом огляду місця події від 07.05.2022 року, та фото таблицею до нього, в ході якого потерпіла ОСОБА_4 вказала місце вчинення відносно неї кримінального правопорушення; ( а.с.129-133)
- висновком експерта №219 від 04.04.2022 року, на підставі даних наданої медичної документації, проведенням судово-медичної експертизи ОСОБА_15 виявлене тілесне ушкодження у вигляді: припухання м`яких тканин обличчя зліва, яке могло утворитись від дії тупого обмеженого предмету, яким могли бути пальці рук, стиснуті в кулак, нога людини у взутті або інші предмети з подібними характеристиками, можливо в строк та при обставинах, вказаних вище, кваліфікується, як легке тілесне ушкодження, яке не характерне для його утворення при падінні тіла на площину, як з раніше наданим прискоренням так і без нього; ( а.с.134-135)
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.04.2022 року з ілюстративним матеріалом за участю потерпілої ОСОБА_15 , в ході якого потерпілій було запропоновано розповісти та показати механізм нанесення їй тілесних ушкоджень; ( а.с136-141.)
- висновком експерта (додатковий) №235 від 27.04.2022 року з урахуванням даних наданої медичної документації, проведенням судово-медичної експертизи ОСОБА_15 виявлене тілесне ушкодження у вигляді: припухання м`яких тканин обличчя зліва, яке могло утворитись від дії тупого обмеженого предмету, яким могли бути пальці рук, стиснуті в кулак, нога людини у взутті або інші предмети з подібними характеристиками, можливо в строк та при обставинах, вказаних вище, кваліфікується, як легке тілесне ушкодження;
- покази дані потерпілою ОСОБА_4 , викладені нею у статусі потерпілої в протоколі проведення слідчого експерименту, в цілому не протирічать давності, механізму утворення та локалізації встановлених у неї тілесних ушкоджень; ( а.с.142-143)
- протоколом тимчасового доступу, з описом до речей і документів від 04.05.2022 року, а саме до аудіо запису звернення на спецлінію «102» від 02.04.2022 року ОСОБА_6 ( а.с.144-145)
- протоколом огляду від 04.05.2022 року та додатком до нього, СД Диску, який містить повідомлення про конфлікт з кумою на території місцевої школи з декодуванням аудіофайлів типу .cda, які були записані під час звернення на спецлінію «102»; ( а.с.146-148,149)
- постановою про визнання речовим доказом CD-R диску. ( а.с.150)
Зазначені показання потерпілої та свідків, письмові докази, висновки експертів узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Будь-яких доказів того, що потерпіла обмовляє обвинуваченого матеріали справи не містять, не надано таких доказів й стороною захисту.
На виконання вимог ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні встановлені та доведені належними та допустимими доказами подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані вище докази і визнає їх достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого, що повністю його викривають у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за вищенаведених обставин.
Посилання захисту на те, що не доведено вчинення злочину обвинуваченим, за відсутності свідків, що були безпосередніми очевидцями тих подій, які сталися між обвинуваченим та потерпілою суд знаходить не спроможними.
Встановлені обставини свідчать про відсутність акту суспільно небезпечного посягання зі сторони потерпілої, а в діях обвинуваченого було встановлено саме умисне завдання ним удару в обличчя потерпілої внаслідок раптово виниклої неприязні.
Доказів заподіяння обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ким- небудь суду не надано.
Надані стороною обвинувачення докази стороною захисту не спростовані, а відповідно до ст. 22 КПК України однією з основних засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Невизнання обвинуваченим вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення суперечить зібраним в ході досудового слідства та дослідженим в суді доказам та свідчить про його намагання ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення та відшкодування завданої шкоди.
Незгода обвинуваченого з оцінкою доказів має суто суб`єктивний характер.
Враховуючи викладене, показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він не причетний до вчиненого проступку відносно потерпілої ОСОБА_4 суд надає критичну оцінку, розцінює їх як позицію захисту від пред`явленого обвинувачення та спробу уникнути кримінальної відповідальності.
Поряд з цим, сторона захисту, не надала будь-якого іншого доказу на підтвердження відсутності в діях ОСОБА_6 складу кримінального проступку.
Так, під час конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_4 на місці події в безпосередній близькості нікого крім них не було, а висновки експерта та показання свідків свідчать про отримання потерпілою тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості саме у цей час, а тому суд не має сумнівів щодо того, що ці тілесні ушкодження спричинені потерпілій саме обвинуваченим ОСОБА_6 .
Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125 КК України, а саме умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального проступку, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Враховуючи вказані вище обставини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання; наявність у нього постійного доходу; ставлення обвинуваченого до вчиненого, який критично не оцінює та не засуджує своєї поведінки, та дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 , покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Суд вважає, що це відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчиненого злочину, суспільної небезпечності кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації.
Щодо подано потерпілою цивільного позову, суд зазначає наступне.

На обґрунтування позову потерпіла, як цивільний позивач вказує, що незаконними діями ОСОБА_6 їй завдано моральну шкоду, яка полягає у негативних змінах у її житті, що проявляється у щоденних думках та спогадах про наслідки психотравмуючої події, страху можливого повторення подій, негативних переживаннях та спогадах, тривогах, емоційної та тілесної реакції при спогаді, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживаннях фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасової відірваності від активного соціального життя, зниження та нестійкості настрою, порушення сну, неприємних сновидінь, емоційної напруги, нервозності, реакції замикання, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я, яку вона оцінює в 50 000 грн. Окрім того, потерпіла просить стягнути з обвинуваченого і понесені нею витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 , як цивільний відповідач та його захисник ОСОБА_7 цивільний позов не визнали та просили залишити його без розгляду. При цьому, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 подав до суду відзив на позовну заяву потерпілої в обґрунтування якого вказує, що обвинувачений не погоджується з ним та вважає його безпідставним та необґрунтованим, тому як потерпілою жодних належних та допустимих доказів заподіяння останній моральної шкоди суду не надала, та не зазначає з яких мотивів вона виходить оцінюючи завдану їй моральну шкоду за завдані їй тілесні ушкодження саме в такому розмірі.

Крім цього, було вказано, що потерпіла-позивачка не надає суду жодних доказів того в чому саме полягають проблеми її одужання та реабілітації, які саме процедури нею здійсненні для її одужання, які саме медичні показання були необхідні для її одужання та якими медичними документами це підтверджується, який саме час був необхідний для її одужання та чим це підтверджується, які саме медичні документи підтверджують необхідність проходження нею реабілітації, та яка саме реабілітація необхідна в її випадку.
Також, потерпіла-позивачка не надає суду жодних доказів того в чому саме полягає переживання нею фізичних незручностей, яких саме фізичних незручностей зазнала потерпіла та якими саме медичними документами це підтверджується, в чому саме полягає її відірваність від активного соціального життя та якими саме медичними документами це підтверджується.
Також, потерпілою не надано жодного доказу та жодних підтверджуючих медичних документів того, що в неї має місце знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, реакції замикання, психологічний дискомфорт, зокрема позивачем не надано доказів жодних її звернень з цього приводу до психолога чи психіатра або до інших фахівців у відповідній медичній галузі, з відповідними скаргами, так само як і не надано жодних медичних висновків з приводу наявності у потерпілої вищевказаних розладів здоров`я та причин таких розладів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, представником потерпілої - адвокатом ОСОБА_5 не надано суду договору, укладеного між потерпілим та адвокатом-представником, а поданий розрахунок витрат не містить детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Крім того, захисник обвинуваченого вважає, що заявлені представником потерпілої витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 гривень є неспівмірними із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, а тому заперечую проти стягнення даних витрат з обвинуваченого, як відповідача на користь позивача.
Згідно ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Статтями 22 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до вказаної Постанови ПВС з подальшими змінами і доповненнями, вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру і об`єму страждань (фізичних, душевних, психічних і тому подібне), яких отримав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення і тому подібне) і з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.
Щодо розміру моральної шкоди суд прийшов до переконання, що заявлені потерпілим вимоги є завищеними, окрім того потерпіла не надала суду достатніх даних з яких міркувань вона виходила визначаючи конкретний розмір завданої моральної шкоди, яку вона просить задовольнити.
Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесла потерпіла, їх тривалість, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення частково, а з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 слід стягнути 10000 грн. моральної шкоди, а в задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Такий розмір є обґрунтованим, відповідає вимогам законодавства, визначений з урахуванням характеру та обсягу й тривалості страждань, яких зазнала потерпіла, характеру немайнових втрат, оскільки вона зазнала тілесних ушкоджень, фізичного болю, душевних страждань, приниження, була вимушена звертатись до правоохоронних органів, проходити лікування, чим був порушений звичайний уклад її життя та є співрозмірним завданій шкоді.
Що стосується позовних вимог в частині відшкодування понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., суд зазначає наступне.
На підставі п.1 ч.1 ст.118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.
Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з матеріалів справи на підтвердження понесених витрат потерпілою надано договір від 24.05.2022 про надання правничої допомоги у кримінальному провадженні № 0000085, укладений між адвокатом ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 , згідно якого сторонами узгоджено фіксовану суму гонорару в розмірі 10 000 грн., та квитанцію №34 від 10.06.2022 про сплату зазначеної суми за вказаним договором. При цьому суд враховує, що розмір гонорару адвоката встановлений у фіксованій сумі, а тому не потребує детального опису виконаних робіт, що зазначено в постанові Верховного Суду від 28.12.20 у справі № 640/18402/19.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні повністю заперечували проти стягнення з обвинуваченого вказаних витрат, але ними не було надано доказів на доведення не співмірності витрат на правничу допомогу.

Отже, витрати потерпілої на правову допомогу склали 10 000 грн., що підтверджується зазначеними документами, а тому вони підлягають стягненню з обвинуваченого на підставі ч.1 ст.124 КПК України.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , працюючого в Дібрівській ЗОШ І-ІІІ ступеня Диканської селищної ради Полтавської області, охоронцем, на користь ОСОБА_4 10 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та 10 000 грн. у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, а всього 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Речові докази у вигляді CD-R диску з аудіо записом звернення на спецлінію 102 02.04.2022 ОСОБА_6 з повідомленням про конфлікт з кумою на території місцевої школи - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд.

Головуючий: ОСОБА_1