Справа №345/4202/21
Провадження № 1-кп/345/263/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2022 м. Калуш

Калуський міськрайонний суду Івано-Франківської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, -
встановив:
що ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, які були підставою для обрання, а в подальшому й для продовження йому даного запобіжного заходу.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив призначити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. При цоьому просив врахувати суд, що ОСОБА_6 раніше не судимий, позитивно характерезується по місцю свого проживання, має постійне місце проживанння, також просив врахувати його стан здоров"я.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, перевіривши наявні матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.08.2022 ОСОБА_6 було продовжено термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 23.10.2022 включно.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, так як максимальне покарання згідно санкції ч. 4 ст. 152 КК України передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни оцінка обґрунтованості підозри/обвинувачення не може бути надана через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом. Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною.

Таким чином, на даний час підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому - про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України.

Суд вважає, що застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи клопотання про продовження тримання під вартою, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 , те, що обставини, за яких судом обвинуваченому було обрано та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжують існувати, зважає на те, що в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків.

Підставами вважати, що ОСОБА_6 може спробувати переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків є те, що він обвинувачується у вчиненні злочину, за який відповідно до КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі, усвідомлює неминучість покарання за нього, до арешту проживав разом з потерпілою та її матір`ю (законним представником), а тому у випадку застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, він може повернутися до свого місця проживання, а це може негативно вплинути на малолітню потерпілу.

У відповідності до п. «с» ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Продовжуючи обвинуваченому строк тримання під вартою, суд вважає, що продовження тримання під вартою в цьому випадку виправдано, оскільки в наявності конкретний суспільний інтерес у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначав Європейський Суд з прав людини у своєму Рішенні від 10 лютого 2011 року "Харченко проти України", п.79.

Оскільки зазначені обставини на даний час продовжують існувати, а термін дії запобіжного заходу тримання під вартою, застосований до обвинуваченого, закінчується 23.10.2022, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід продовжити строк тримання під вартою на 60 календарних днів.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 199, 331 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора задоволити

Продовжити ОСОБА_6 строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 16.12.2022 включно.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду Івано-Франківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий