У Х В А Л А

15 липня 2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001153 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, судимого

02 серпня 2012 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 18, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільненого 02 квітня 2015 року від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 23 дні;

10 листопада 2016 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 с. 185, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільненого 03 січня 2018 року відповідно до постанови Харківського районного суду Харківської області на підставі ст. 4 Закону України «Про амністію» від 22 грудня 2016 року;

13 червня 2018 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебувають матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважала за можливе призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засідання суддею одноособово.

Крім того, заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , мотивуючи його тим, що ризики, зазначені в ст. 177 КПК України, які існували як під час досудового розслідування, так і на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу на цей час не зникли та не зменшилися. Крім того, зазначила, що підозра останнього у вчиненні інкримінованих йому правопорушення є обґрунтованою. Посилалася на характер вчиненого злочинного діяння, спосіб його скоєння, особу обвинуваченого, його поведінку як до, так і під час скоєння злочинів та вважав, що в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу є всі підстави, що він може переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинене, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення матеріалів кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово. Від потерпілих до суду надійшли заяви про проведення розгляду справи за їх відсутності.
Щодо клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу захисник обвинуваченого заперечував, вважаючи його необґрунтованим, а ризики ним не доведеними, у зв`язку з чим просив змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з ізоляцією останнього від суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_5 у вирішенні цього питання підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Октябрському районному суду м. Полтави. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Підстави для закриття провадження чи його зупинення відсутні. Відсутні також інші перешкоди для призначення судового розгляду, а відтак, наявні достатні підстави для призначення матеріалів кримінального провадження до судового розгляду.

Строк дії тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою закінчується 17 липня 2022 року, тому на цей час виникла необхідність у вирішенні питання про продовження строку дії цього запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені вище дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в ст. 178 КПК України.

Зокрема, необхідно провести оцінку в сукупності всіх обставин, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Виходячи з положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України» та «Лабіта проти Італії», обмеження права особи на свободу і особисту недорканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обгрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися у кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою можу бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої поваги.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, на теперішній час судовий розгляд в даному кримінальному провадженні триває, свідки в цьому кримінальному провадженні не допитані, у зв`язку з чим суд погоджується з доводами прокурора про можливість впливу обвинуваченого на цих осіб, у зв`язку з чим вони можуть змінити свої показання або відмовитися від давання показань, а також щодо наявності ризику ухилення обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання за вчинене.

Крім того, суд приймає до уваги доводи прокурора про наявність ризику вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, з огляду на той факт, що він не працевлаштований, тому не має офіційних джерел доходу та неодноразово був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності.

Таким чином, судом досліджувалася можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до клопотання захисника, однак в судовому засіданні не встановлено достітніх стримуючих факторів, які б забезпечили належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі наведеного, суд вважає, що наявні достатні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 з мотивів, наведених прокурором, зважаючи при цьому, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу щодо останнього, не зникли та продовжують існувати й на цей час, так як сам факт перебування обвинуваченого в умовах ізоляції, на думку суду, не міг відмінити або змінити його настільки, що зникла суспільна небезпечність вчиненого діяння і особи обвинуваченого або змінились обставини, які б виключали можливість повторення вчинення ним аналогічних дій.

Будь-яких даних про зменшення вищезазначених ризиків до суду не надано, а відтак, судом не встановлено підстав для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

При цьому, суд враховує положення ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до якого, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави, суд враховує практику ЄСПЛ, яка є джерелом права в Україні, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі Мангурас проти Іспанії Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, враховуючи характеристику особи обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому заставу у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (із розрахунку 2 481,00 гривень), вважаючи, що внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 з визначенням розміру застави.

Крім того, суд вважає за необхідне призначити матеріали кримінального провадження до судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 314, 331, 372 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Призначити судовий розгляд матеріалів кримінального провадження № 0001153 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,в приміщенні Октябрського районного суду м. Полтави одноособово у відкритому судовому засіданні 06 вересня 2022 року о 09 год 30 хв.

В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілих та свідків.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 13 вересня 2022 року.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в сумі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 74 430,00 грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, обвинуваченого з-під варти - звільнити.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на обвинуваченого наступні обовязки: прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися за межі України без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до вимог ст. 182 КПК України, в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде внесена в дохід держави та зарахована до Державного бюджету України.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити уповноваженій службовій особі Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 09 годині 18 липня 2022 року.

Суддя ОСОБА_7