Справа № 369/493/19
Провадження № 1-кп/369/209/22
В И Р О К
іменем України
26.07.22 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5
за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_11 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження№ 0004786 від 09.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта вища, розлученого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
У відповідності до обвинувального акту, 05 серпня 2018 року близько 15 год. 05 хв. ОСОБА_11 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, направлений на спричинення потерпілому ОСОБА_9 побоїв з метою залякування останнього, а саме з метою примусити потерпілого утриматися від спілкування з колишньою дружиною ОСОБА_11 ОСОБА_12 , в ході сварки на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс ОСОБА_9 не менше шести ударів кулаками рук по грудній клітці останнього, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 фізичний біль, не спричинивши при цьому тілесних ушкоджень.
Згідно висновку судово-медичного експерта № 280/Д від 03.10.2018, у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень не виявлено.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні злочину не визнав. Пояснив, що напередодні 05 серпня 2018 року йому зателефонував потерпілий ОСОБА_9 та погрожував що зробить так, що у нього заберуть доньку. До суду було подано позов про визнання місця проживання дитини. Він спілкувався з колишньою дружиною, але їх відносини не були приязними. 05.08.2018 року він їхав на велосипеді біля будинку колишньої дружини, побачив, як потерпілий стоїть біля під`їзду. Він підійшов, щоб спитати про розмову, яка сталась напередодні стосовно дочки. ОСОБА_9 почав лаятись, наносити йому удари по тілу. Після цього, вискочила колишня дружина та почала знімати на відео. Коли ОСОБА_11 підійшов до колишньої дружини, ОСОБА_9 стрибнув на нього та почав душити, цього уривку немає на відео, його обрізали. Потім розійшлись. Пояснив, що він не забирав мобільний телефон. В той же день звернувся до лікарні з приводу нанесених побоїв. Через деякий час його госпіталізували у лікарню.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 пояснив суду, що з вересня 2017 року перебуває у відносинах з ОСОБА_12 , на даний час ОСОБА_13 . Остання повідомила, що раніше була одружена, проте шлюб розірвала. Обвинувачений оскаржував рішення про розірвання шлюбу, не міг змиритись із розлученням. Потім ОСОБА_11 дізнався про їх відносини, говорив, що зробить все, щоб у них нічого не склалося. 05.08.2018 року ОСОБА_9 повертався на своєму автомобілі з м. Черкаси в м. Київ та домовився з ОСОБА_12 що заїде до її місця проживання. В цей час спільна донька ОСОБА_14 перебувала у ОСОБА_11 . Коли ОСОБА_9 приїхав о 15 год., зателефонував ОСОБА_15 , він тоді вперше побачив обвинуваченого, який швидко підійшов до ОСОБА_9 та почав виражатись нецензурною лайкою, проганяв його, казав, що він не дозволить зустрічатися з ОСОБА_15 та наніс ОСОБА_9 удари в грудну клітку та удар ногою в нижню частину. Наніс близько 6-8 ударів. В цей час підійшла ОСОБА_15 , якій він вигукнув, щоб вона викликала поліцію. Після цього, ОСОБА_11 почав йти у напрямку ОСОБА_15 , ОСОБА_9 намагався його зупинити та схопити його за руки, але він вирвався та правою рукою наніс ще удар в грудну клітку. Побачивши, що вона знімає на телефон, ОСОБА_11 вихопив телефон та втік, проте хтось з перехожих забрав телефон та повернув ОСОБА_15 . Потім ОСОБА_9 звернувся до поліції та до лікарні. Після цих подій, ОСОБА_11 продовжував тиск на ОСОБА_16 та на ОСОБА_9 .

Аналогічні показання потерпілий дав під час проведення з ним слідчого експерименту 19.09.2019 року (а.с.87-91 т.1)

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що з 2011 по 2016 перебувала в шлюбі з ОСОБА_11 , від якого має дитину. У 2016 році подала на розлучення, проте ОСОБА_11 заперечував та сказав, що так цього не залишить. Почав за нею стежити, зламував її сторінки в соціальних мережах та говорив, що не допустить інших стосунків. Коли вона познайомилась з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 дуже розлютився, зателефонував йому, погрожував. Потім її побив. Вона з ОСОБА_9 запланували поїзджу, побачила ОСОБА_17 , він вирвав її сумку, сказав, що вона нікуди не поїде та втік. 05 серпня 2018 року вона домовилась про зустріч з ОСОБА_9 , донька була у ОСОБА_11 . Коли ОСОБА_9 приїхав до будинку вона вийшла до нього, побачила ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , який наближався до ОСОБА_9 , виражаючись при цьому нецензурною лайкою та наніс ОСОБА_9 декілька ударів в область голови та грудної клітки. ОСОБА_14 намагалась це зняти на відео, проте ОСОБА_11 забрав її телефон, та втік на велосипеді. В подальшому викликали працівників поліції.

Аналогічні показання свідок дала під час проведення з нею слідчого експерименту 19.09.2019 року (а.с.92-96 т.1).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що точно не пам`ятає яким чином встановила ОСОБА_19 як свідка. Сумнівів щодо свідка не було.

Судом також досліджені письмові докази, а саме:

- витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004786 від 09.08.2018 року (а.с. 30 т. 1);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) відповідно до якорго 05.08.2018 року до правоохоронних органів звернувся ОСОБА_9 із заявою, що 05.08.2018 року близько 15 год. 05 хв. по АДРЕСА_3 ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс йому тілесні ушкодження (а.с. 33-34 т. 1);

- листок непрацездатності ОСОБА_9 з 06.08.2018 року по 10.08.2018 року з причини контакту з хворим на інфекційне захворювання (а.с.35 т.1);

- висновок експерта № 280/Д від 17.09.2018 року, згідно якого дані отриманої медичної документації на ім`я ОСОБА_9 свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою до приймального відділення ЦРЛ Києво-Святошинського району, відділення політравми Київської міської лікарні № 17, лікарями поліклініки йому були встановлені такі діагнози: «ЗЧМТ. Струс головного мозку? Забій м`яких тканин голови. ЗТГК, забій грудної клітки зліва. Забій лівої половини грудної клітини? ЗТЖ, забій передньої черевної стінки». Проте, жоден із них не підтверджується об`єктивними даними (відсутнє описання стану м`яких тканин голови, грудей, передньої черевної стінки, відсутня об`єктивна неврологічна симптоматика, яка характерна для такої форми черепно-мозкової травми, як струс головного мозку), тому перераховані діагнози не можуть враховуватись при складанні даних підсумків, згідно п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 від 17.01.95 МОЗ України. (а.с. 41-42 т. 1);

- копія журналу амбулаторних хворих ЦРЛ Києво-Святошинського району відповідно до якого 05.08.2018 року до даної установи звертався ОСОБА_9 , був оглянутий хірургом: ЗЧМТ ? забій грудної клітки зліва, тверезий (а.с. 44-48 т. 1);

- копія рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.08.2016 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (а.с. 58-59 т.1);

- копія висновку про результати розгляду звернення ОСОБА_12 від 28.12.2017 року з приводу (а.с. 60-61 т. 1);

- копія висновку про результати розгляду звернення ОСОБА_12 від 02.05.2018 року (а.с. 62-63 т. 1);

- виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 60734 ОСОБА_11 КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» відповідно до якої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був госпіталізований і знаходився на лікуванні з 21.08. по 25.08.2018 року з діагнозом: ЗЧМТ (від 05.08.18 р), струс головного мозку МКХ-10:S 06.0 (а.с. 78 т. 1);

- виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 2254 ОСОБА_11 Вишнівська міська лікарня відповідно до якої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на стаціонарному лікуванні з 17.08. по 21.08.2018 року з діагнозом: ЗЧМТ (від 05.08.18 р), струс головного мозку, забій грудної клітини (а.с. 79 т. 1);

- відеозапис за 05.08.2018 року та протокол його огляду від 20.12.2018 року, якими встановлено, що між обвинуваченим та потерпілим відбулася бійка в процесі якої обвинувачений наніс потерпілому удари по тулубу та грудній клітці, при цьому погроз обвинувачений ніяких не висловлює (а.с. 99-103 т. 1);

- протокол проведення слідчого експерименту та диск з відеозаписом від 25.12.2018 року з свідком ОСОБА_19 , який проведений з метою перевірки показів останнього (а.с.214-220 т.1);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.12.2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_19 заявив, що він впізнає чоловіка, який зображений на фото № 4. Цей чоловік 05.08.2018 року наносив удари руками по тілу іншого чоловіка, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 . Цього чоловіка, який зображений на фото № 4 звати ОСОБА_20 і удари він наносив ОСОБА_21 (а.с. 221-223 т. 1);

- довідка до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.12.2018 року, згідно якого на фотознімку під номером 4 зображений ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 224 т. 1).

Суд визнає, що потерпілий, свідок ОСОБА_14 , обвинувачений дали суду частково правдиві показання, які узгоджуються між собою та іншими доказами , дослідженими судом, в їх сукупності.

Оцінюючи показання потерпілого та свідка ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_11 наносив побої ОСОБА_9 з метою залякування його, щоб він утримався від спілкування із ОСОБА_14 , суд визнає їх неправдивими, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в процесі судового розгляду, спрямованими на погіршення становища обвинуваченого та кваліфікації його дій за більш тяжким обвинуваченням.

Оцінюючи показання обвинуваченого про те, що в процесі бійки потерпілий його душив, суд визнає неправдивими, розцінює, як лінію захисту,спрямовану на уникнення відповідальності за скоєні дії, оскільки досліджені судом матеріали не містять доказів, вчинення потерпілим вказаної дії.

Оцінюючи протокол та відеозапис проведення слідчого експерименту від 25.12.2018 року з свідком ОСОБА_19 , який проведений з метою перевірки показів останнього (а.с.214-220 т.1), суд визнає дані докази недопустимими, оскільки свідок ОСОБА_19 під час судового розгляду до суду не з`явився, тому суд у відповідності до ч.4 ст.95 КПК України був позбавлений можливості сприймати показання свідка безпосередньо під час судового засідання, тому не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них. Зазначена слідча дія була проведена саме з метою перевірки показань свідка.

Оцінюючи інші, досліджені судом документи, суд визнає їх належними, такими, що прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, зокрема час, місце спосіб нанесення обвинуваченим побоїв потерпілому, механізм та обставини їх нанесення, та допустимими, так як досліджені судом докази отримані в порядку встановленому КПК України, при їх отриманні не було допущено істотних порушень прав та свобод людини гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналізуючи досліджені та оцінені судом документи, показання потерпілого, свідка та обвинуваченого в їх сукупності, суд приходить до переконання, що органом досудового розслідування невірно кваліфіковані дії обвинуваченого за ч.2 ст. 126 КК України, як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, що вчинені з метою залякування потерпілого, оскільки суду не надано доказів наявності у ОСОБА_11 умислу на залякування потерпілого.

Судом встановлено, що 05 серпня 2018 року близько 15 год. 05 хв. ОСОБА_11 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, направлений на спричинення потерпілому ОСОБА_9 побоїв, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході сварки на ґрунті неприязних відносин, наніс ОСОБА_9 не менше шести ударів кулаками рук по грудній клітці останнього, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 фізичний біль, не спричинивши при цьому тілесних ушкоджень.
Згідно висновку судово-медичного експерта № 280/Д від 03.10.2018, у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень не виявлено.
Судом дії обвинуваченого кваліфікуються за ч.1 ст. 126 КК України, як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ним вчинений кримінальний проступок, як особа ОСОБА_11 за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено, та призначає покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Однак, враховуючи, що обвинуваченим вчинений кримінальний проступок 05.08.2018 року, санкція ч.1 ст. 126 КК України не передбачає обмеження волі, з моменту його скоєння пройшло більше 2 (двох) років, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_11 від призначеного покарання на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-374,376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

На підставі ст.49 КК України звільнити ОСОБА_11 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, скасувати.

Речовий доказ по справі: DVD-R диск, який зберігається в матеріалах провадження, залишити при матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору; інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суді; копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1