КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3111/22
Провадження № 1-кс/552/1323/22
У Х В А Л А

04.07.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представників власника майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , власника майна ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП № 1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП № 1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням погодженим з прокурором Полтавської окружної прокуратури про арешт майна посилаючись на те, що в провадженні СВ ВП № 1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000492 від 28.06.2022 за ч. 4 ст. 185 КК України .
В ході досудового розслідування встановлено, що о 16 год. 30 хв. 27.06.2022 року ОСОБА_8 керуючи автомобілем марки Фольксваген Гольф днз НОМЕР_1 перевозив вісім мішків зеленого кольору, в яких знаходилися 240 (двісті сорок) штук штанів костюму літнього польового із написом на бирці «Власність Збройних сил України * Не для продажу».
У ході проведення подальшого досудового розслідування планується проведення слідчих дій, спрямованих на визначення походження та вартості вилучених штанів, які згідно із написом на бирці є власністю ЗСУ, а також встановлення інших обставин, необхідних для з`ясування об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Щодо вилученого в ході місця події автомобіля, то щодо нього існують обґрунтовані підозри вважати, що вказаний транспортний засіб використовувався під час вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки у даному випадку є всі підстави вважати, що виявлені та вилучені вищевказані речі є речовими доказами по даному кримінальному провадженню, та є підтвердженнями факту вчинення кримінального правопорушення, орган досудового розслідування вважає за необхідне вжити заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки не застосування арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та слідів злочину.

У судовому засіданні слідча клопотання підтримала та пояснила, що після звернення до суду надано ряд документів щодо походження речей, підстав їх перевезення.

Представники ПП ОСОБА_9 заперечують щодо накладення арешту на штани зеленого кольору посилаючись на те, що всі необхідні документи щодо їх пошиття та транспортування надані органу досудового розслідування. Просили відмовити в задоволенні клопотання.

ОСОБА_6 власник автомобіля марки Фольксваген Гольф днз НОМЕР_1 заперечила щодо накладення арешту.
ОСОБА_10 суду пояснив, що перевозив зазначену продукцію автомобілем марки Фольксваген Гольф днз НОМЕР_1 .
Слідчий суддя, заслухавши пояснення осіб, що з`явились в судове засідання , дослідивши матеріали клопотання, дійшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.
Відділенням поліції №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області 27 червня 2022 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000492 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст. 185 КК України.
28 червня 2022 року постановою слідчого визнано речовими доказами: автомобіль марки Фольксваген Гольф днз НОМЕР_1 ; 240 (двісті сорок) штук штанів зеленого кольору ( малюнок «пік сель») костюму літнього польового із написом на бирці «Власність Збройних сил України * Не для продажу».
Вирішуючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна чи відмови в задоволенні такого клопотання про арешт майна.
Згідно з ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, враховує норми ст.173 КПК України.
У ході розгляду клопотання про накладення арешту встановлено, що відповідно договору № 35/22 про виконання робіт від 13 травня 2021 року, що укладений між ТОВ «Текстиль-Контакт» та ФОП « ОСОБА_9 , остання прийняла на себе обов`язок виконання робіт по пошиттю швейних виробів згідно із замовленнями, що оформлюються як додаток до даного договору і є невід`ємною частиною та відповідно до затвердженого замовником зразка.
Відповідно до замовлення № 1 Додатку до Договору № 35/22 від 13.05.2022 року замовлено ФОП ОСОБА_9 пошив виробу «Штани костюма літнього польового
Згідно договору про закупівлю № 139/2210.021 Р від 18 травня 2022 року, що укладений між військовою частиною НОМЕР_2 та ТОВ «Текстиль-Контакт» , предметом якого є закупівля штанів костюма літнього польового код згідно ДК 021:2015 - 35810000-5 індивідуальне обмундирування , 35811300-5 військова уніформа. Строк дії договору до 23 серпня 2018 року.
Відповідно договору № 1711/1 про виконання робіт від 27 червня 2022 орокку ПП ОСОБА_9 та ОСОБА_8 уклали договір предметом якого є виконання робіт: «перевезення напів-фабрикатів та готової продукції швейного виробництва». Термін дії договору з 27 червня 2022 року по 20 липня 2022 року.
З товарно-транспортної накладної № 111 від 27 червня 2022 року вбачається, що водій перевізник ОСОБА_8 автомобіль Фольксваген гольф НОМЕР_1 , замовник ФОП ОСОБА_9 , вантажоодержувач ФОП АДРЕСА_1 . Кількість місць 244 : брюки військові, вид пакування мішок 4 одиниці.
Згідно договору оренди нежитлового приміщення № 2 від 19 вересня 2018 року СПДФ ОСОБА_9 орендує частину нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно зі ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації.

Метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

В судовому засіданні не доведено , що існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту до зазначених предметів призведе до наслідків визначених ч.11 ст. 170 ЦПК України.

Крім того, суд приймає до уваги, що 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому продовжений.

Товар, а саме штани зеленого кольору ( малюнок «пік сель») костюму літнього польового із написом на бирці «Власність Збройних сил України * Не для продажу» потребує якомога швидшої передачі для військової частини НОМЕР_2 згіднор договору № 139/2210.021Р від 18 травня 2022 року.
Як свідчить аналіз практики ЄСПЛ, найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійснено на підставі закону. При цьому під «законом» Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути «доступним» (accessible) та «передбачуваним» (forseable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. «Доступність закону» означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та у осіб. «Передбачуваність» означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля ( рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар ( серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти ( наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
При здійсненні оцінки правомірності та виправданості допустимих обмежень прав і свобод ЄСПЛ послідовно вирішує чотири групи питань: 1) чи було оскаржуване обмеження (втручання) передбачене законом; 2) чи переслідувало воно одну з легітимних цілей, зазначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини; 3) чи було воно «необхідним у демократичному суспільстві»; 4) чи було воно пропорційним до тієї правомірної мети, якої намагалися досягти.
Ні в клопотання, ні в ході судового розгляду, слідчим не зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Вказана норма також узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення клопотання про накладення арешту відсутні.
Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України ,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів до Полтавського апеляційного суду з моменту її проголошення.
Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 05 липня 2022 року о 9 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1