КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001984 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровське Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2021 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 та _________________________________________________________________
Справа №11-кп/824/411/2022 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Категорія: ч. 2 ст. 296 КК України Доповідач ОСОБА_1
закрито кримінальне провадження №0001984 по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.

Своє рішення суд мотивував тим, що прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 30.03.2021 року, тобто після закінчення строку досудового розслідування, що в свою чергу вказує на необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор у провадженні, вважаючи ухвалу суду незаконною через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання щодо закриття кримінального провадження стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а обвинувальний акт направити до суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 26.11.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а 25.01.2021 прокурором надано доручення слідчому на відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту, про що слідчий інформував зацікавлені сторони.
Разом з тим, сторона захисту, зловживаючи своїми правами та зволікаючи із ознайомленням, фактично так і не розпочала процес ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим за зверненням сторони обвинувачення, ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду від 23.03.2021 стороні захисту обмежено строки на ознайомлення із матеріалами кримінального провадження до 25.03.2021.
При цьому, при перевірці доводів викладених у клопотанні про обмеження строків, слідчим суддею не встановлено факту закінчення строків досудового розслідування, визначених ст. 219 КПК України.
Таким чином, фактично прокурором виконано вимоги ст.ст. 283, 290, 291, 293 КПК України в останній день строків досудового розслідування.
Крім того, зазначає, що передбачена п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України підстава для закриття кримінального провадження стосується виключно стадії досудового розслідування та відноситься до виключних повноважень прокурора на закриття кримінального провадження щодо підозрюваного. Суд на стадії судового провадження не має повноважень закривати кримінальне провадження з цієї підстави, що підтверджується змістом ч. 7 ст. 284 КПК України.
Стаття 314 КПК містить вказівку на можливість закриття судом кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України в редакції Закону №2213-VIII від 16.11.2017, тобто з абсолютно іншої підстави - існує нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження (однак нині це вже не п. 10, а п. 9-1).
Зазначене обумовлено тим, щопротягом 2017-2018 років нумерація пунктів частини 1 ст. 284 КПК України неодноразово змінювалась внаслідок чого зазначений в статті 314 п. 10 став п. 9-1, ч. 1 було доповнено новим п. 10 (в нинішній редакції), але відповідні зміни до ст. 314 КПК України внесені не були (Закон №2213-VIII від 16.11.2017, Закон №2147-VIII від 03.10.2017).
Також вказує на те, що у ході підготовчого судового засідання судом розглянуто клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження та досліджено копії матеріалів кримінального провадження, які надано адвокатом в обґрунтування вимог у своєму клопотання. Проте, надання суду інших документів до початку судового розгляду, окрім обвинувального акта, забороняється.
При цьому, суд вийшовши за межі повноважень у підготовчому судовому засіданні, в ухвалі не обґрунтував у відповідності до ч. 6 ст. 9 КПК України, чому саме застосовано норми кримінального процесуального законодавства, що не передбачені статтями, що регулюють порядок проведення підготовчого судового засідання та якою нормою керувався суд, досліджуючи у підготовчому судовому засіданні докази сторони обвинувачення, надані, зокрема, стороною захисту.
Крім того, суд у порушення ст.ст. 1, 9, 370 КПК України безпідставно відкинув доводи прокурора про те, що тільки прокурор уповноважений на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України закривати кримінальне провадження.
За викладеним вважає, що застосована судом норма п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України не підлягала застосуванню, тому судове рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і зазначені недоліки суду є істотним порушенням вимог КПК України, які перешкодили суду прийняти законне та обґрунтоване рішення, що є безумовною підставою для скасування ухвали з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
У запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_6 стверджує про законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення захисника ОСОБА_6 проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Положення ст.ст. 219, 294-295 КПК України визначають строки досудового розслідування, порядок їх обчислення та продовження.

Відповідно до ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

За приписами п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування може бути продовжений в порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.

Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про його відновлення, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею (ч. 5 ст. 219 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 283 КПК України, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно з положеннями ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику.

Таким чином, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.
Такий висновок, викладений і у постановах Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, від 15 березня 2021 року у справі № 676/6116/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 676/804/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 991/6516/20, від 15 вересня 2021 року у справі № 711/3111/19.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 26 листопада 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001984 було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 296 КК України та цього ж дня ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

З матеріалів провадження, зокрема реєстру матеріалів досудового розслідування, слідує, що у кримінальному провадженні № 0001984 рішення про продовження строку досудового розслідування чи зупинення кримінального провадження не приймались.

Отже, днем закінчення строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні є 26 січня 2021 року.
02 лютого 2021 року повідомлено про завершення досудового розслідування та надано стороні захисту доступ до матеріалів досудового розслідування, тобто поза межами строку досудового розслідування.
Крім того, ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2021 року задоволено клопотання слідчого та встановлено строк для сторони захисту в ознайомленні з матеріалами досудового розслідування № 0001984 від 26.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, які містяться в одному томі на 250 аркушах, до 25 березня 2021 року включно, і роз`яснено, що, в разі невиконання ухвали слідчого судді, підозрюваний та захисник, після спливу строку на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у відповідності до ч. 2 ст. 290 КПК України, будуть вважатися такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів досудового розслідування (т. 1 а.п.230-232).
Разом з тим, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прокурором був затверджений лише 29 березня 2021 року, а 30 березня 2021 року направлений до Бориспільського міськрайонного суду Київської області і цього ж дня ним отриманий, тобто поза межами строку досудового розслідування, визначеного у п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України.
За наведених обставин, встановивши, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був направлений до суду поза межами строку досудового розслідування суд першої інстанції дійшов висновку, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягає закриттю на підставах, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, а тому задовольнив клопотання захисника ОСОБА_6 та закрив кримінальне провадження № 0001984.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального законодавства та матеріалах кримінального провадження.
Висловлену ж в апеляційній скарзі позицію сторони обвинувачення про помилковість висновків суду, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 направлено до суду за минуванням строків досудового розслідування, оскільки фактично прокурором виконано вимоги ст.ст. 283, 290, 291, 293 КПК України в останній день строків досудового розслідування, адже 25.01.2021 прокурором надано доручення слідчому на відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту, про що слідчий інформував зацікавлені сторони, але сторона захисту, зловживаючи своїми правами та зволікаючи із ознайомленням, фактично так і не розпочала процес ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим за зверненням сторони обвинувачення, ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду від 23.03.2021 стороні захисту обмежено строки на ознайомлення із матеріалами кримінального провадження до 25.03.2021, колегія суддів вважає безпідставною, адже, як зазначалось вище, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням), а тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.
Поряд з тим, сам факт лише формального складання 25 січня 2021 року повідомлення про завершення досудового розслідування та надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування, за відсутності в матеріалах провадження даних щодо його направлення засобами поштового зв`язку або його отримання стороною захисту в будь-який інший спосіб іншою датою, ніж 02 лютого 2021 року, що жодним чином не спростовано прокурором і в апеляційній скарзі, а натомість підтверджується матеріалами кримінального провадження, і зокрема даними реєстру матеріалів досудового розслідування,не вказує на дотримання в даному випадку прокурором вимог кримінального процесуального законодавства України.
Крім того, зважаючи на означену вище позицію прокурора, слід також вказати й про те, що у разі, якщо навіть стороні захисту і було відкрито матеріали справи для ознайомлення з ними 25 січня 2021 року, тобто за один день до спливу строку досудового розслідування, і відлік якого продовжується з моменту закінчення дії ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2021 року про встановлення стороні захисту строку для ознайомлення з матеріалами досудового до 25 березня 2021 року включно, тобто з 26 березня 2021 року, що і є днем закінчення строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, то за будь-яких умов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прокурором був затверджений лише 29 березня 2021 року, а 30 березня 2021 року направлений до Бориспільського міськрайонного суду Київської області і цього ж дня ним отриманий, тобто поза межами строку досудового розслідування, визначеного у п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України.

З огляду на вищевикладене не заслуговують на увагу і твердження прокурора про те, що, при перевірці доводів викладених у клопотанні про обмеження строків, слідчим суддею не встановлено факту закінчення строків досудового розслідування, визначених ст. 219 КПК України, оскільки такі висновки рішення слідчого судді перебувають поза межами площини подальшої процесуальної діяльності прокурора по забезпеченню дотримання строків досудового розслідування.

Також слід визнати безпідставними і доводи прокурора щодо відсутності у суду на стадії судового провадження повноважень закривати кримінальне провадження з підстави, передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, а наявність такого права виключно у прокурора, оскільки таке суперечить положенням п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, якою встановлено право суду у підготовчому судовому засіданні прийняти рішення про закриття провадження, зокрема у випадку встановлення підстав, передбачених п. 10 частини першої статті 284 цього Кодексу, а наведена прокурором аргументація щодо неодноразової зміни протягом 2017-2018 років нумерації пунктів частини 1 ст. 284 КПК України і відсутністю відповідних змін до ст. 314 КПК України (Закон №2213-VIII від 16.11.2017, Закон №2147-VIII від 03.10.2017), внаслідок чого стаття 314 КПК містить вказівку на можливість закриття судом кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України в редакції Закону №2213-VIII від 16.11.2017, тобто з абсолютно іншої підстави - існує нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження (однак нині це вже не п. 10, а п. 9-1), явно взагалі виходить за межі його повноважень.

Посилання прокурора про відсутність у суду повноважень досліджувати копії матеріалів кримінального провадження, які надано захисником для розгляду його клопотання про закриття кримінального провадження, через заборону надання суду до початку судового розгляду інших документів, окрім обвинувального акта, колегія суддів вважає необгрунтованими, адже ч. 1 та ч. 2 ст. 317 КПК України визначено, що документи, інші матеріали, надані суду під час судового провадження (згідно п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами) його учасниками, судові рішення та інші документи і матеріали, що мають значення для цього кримінального провадження, долучаються до обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності і є матеріалами кримінального провадження (кримінальною справою), а після призначення справи до судового розгляду головуючий повинен забезпечити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання. А відтак, надання суду стороною захисту документів з кримінального провадження, необхідних для вирішення відповідних клопотань, і їх дослідження судом у зв`язку з цим, є необхідною передумовою для його правильного вирішення і не свідчить про таке істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства, що могло б перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення.

Отже, визнаючи твердження в апеляційній скарзі прокурора про те, що органом досудового розслідування та прокурором жодних порушень строків досудового розслідування, зазначених у ст. 219 КПК України, у кримінальному провадженні № 0001984 не допущено та всі процесуальні дії виконані у строки, передбачені законом, а також про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, необґрунтованими, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2021 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою і відсутні законні підстави для її скасування.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора у провадженні задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2021 року, якою закрито кримінальне провадження №0001984 по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3