ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2866/22 Справа № 311/848/21 Суддя у 1-й інстанції - Окладніков О.І. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Кононенко О.М.

суддів Мудрецького Р.В., Мазниці А.А.,

розглянув в закритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Петренка А.В. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000011 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка Запорізької області, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання Доценко Є.С.

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2022 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29 жовтня 2022 року включно.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд врахував, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останнього, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його застосування, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, визначених в ч. 1 ст. 177 КПК України, що у взаємозв`язку з обвинуваченням у вчиненні особливо тяжкого злочину також є підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляції:

- захисник просить ухвалу скасувати та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування вказує на відсутність ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_1 від суду, оскільки в ухвалі не наведено відповідних доказів.

Також вказує на відсутність посилання в ухвалі на те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Окрім цього захисника зауважує, що обвинувачений жодним чином не перешкоджає встановленню істини у кримінальному провадженні, в судовому засідання надав пояснення. Провину свою не визнає, оскільки не вчиняв інкримінованих дій, однак не визнання провини, не може бути підставою для тримання останнього під вартою.

Адвокат Петренко А.В., який в апеляційній скарзі просив провести розгляд справи за його участі в режимі відеоконференції та інші учасники кримінального провадження були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Апеляційним судом було вжито заходів для забезпечення участі захисника та обвинуваченого в судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак останні на зв`язок з апеляційним судом не вийшли, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 422-1 КПК України (в редакції Закону України № 1027-IX від 02.12.2020 р.) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді судом першої інстанції клопотання прокурора дотримані.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_1 , суд першої інстанції в достатній мірі дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Суд першої інстанції врахував наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_1 під вартою, а також існування передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України ризику переховування від суду з метою уникнення відповідальності.

З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжує існувати вказаний вище ризик.

Колегія суддів також зважає, що ОСОБА_1 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, за яке законом передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, судовий розгляд кримінального провадження триває, не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі, а тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що визначений судом ризик продовжує існувати.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_1 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник в апеляційній скарзі, не забезпечать належної його процесуальної поведінки, а тому, продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_1 не вчиняв інкримінованого йому кримінального правопорушення фактично зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини останнього в інкримінованому злочині, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, тому апеляційну скаргу захисника Петренка А.В. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Петренка А.В. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000011 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.М. Кононенко Р.В. Мудрецький А.А. Мазниця