Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/5577/21
У Х В А Л А

"11" жовтня 2022 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0003779, яке внесене до ЄРДР 16.12.2020 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, з середньою освітою, не одруженому, не працюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимому,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В :

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 серпня 2022 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 22.10.2022 року.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про відкладення судового розгляду кримінального провадження для надання часу для отримання матеріалів, які характеризують особу його підзахисного.
Враховуючи, що строк тримання під вартою ОСОБА_3 закінчується 22 жовтня 2022 року, беручи до уваги, що до закінчення строків тримання під вартою обвинуваченого неможливо розглянути обвинувальний акт в кримінальному провадженні з об`єктивних причин, тому враховуючи вимоги ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор зазначив про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому не зменшились та продовжують існувати. Зокрема, ризик передбачений пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначив, що ОСОБА_3 ухилявся від явки до суду у зв`язку з чим, відносно нього було оголошено розшук. Також вказує, що знаходячись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, останній зможе переховуватися від суду та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаному ризику, з метою забезпечення вказаного кримінального провадження, за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні просив надати йому ще один шанс, не продовжувати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою. Зазначив, що до суду не зявлявся, однак не переховувався.
Захисник підтримав позицію свого підзахисного, заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши наявні в розпорядженні суду матеріали, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України суд, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, крім ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, зазначені у ст. 178 КПК України.
Враховуючи характер інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, дані про його особу, суд дійшов висновку, що ризики та обставини відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, які враховував суд при обранні відносно ньогозапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.

Так, ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлений про розгляд обвинувального акті відносно останнього в суді, в призначені судові засідання не з`явилявся, про причини невки суду не повідомляв. Наведене вище є достатньо вагомими підставами для прийняття обвинуваченим спроб уникнути відповідальності шляхом переховування від суду.
Також, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі і домашнього арешту, в даному випадку, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного (обвинуваченого) не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення ризику можливості обвинуваченого переховуватися від суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.
Будь-яких обставин, які є перешкодою для продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризику, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, суд на теперішній час не встановив.
Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_3 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.
Керуючись статтями 131-132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 199, 318, 331 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, відкласти на 14 год. 00 хв. 7 листопада 2022 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України продовжити на 60 днів, тобто до 9 грудня 2022 року включно.
Ухвала про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_1