Справа № 461/5355/22
Провадження № 1-кс/461/4538/22
УХВАЛА
12.10.2022 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України, на незаконне тримання особи під вартою, невиконання вимог ухвали слідчого судді, інші порушення прав ОСОБА_4

встановив:

адвоката ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України, звернувся до Галицького районного суду міста Львова зі скаргою на незаконне тримання особи під вартою, невиконання вимог ухвали слідчого судді, інші порушення прав ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи скаргу, адвокат наводить наступне.

В кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000146 від 22.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, 26.08.2022 повідомлено про підозру ОСОБА_4 . Органом досудового розслідування у кримінальному провадженні є ГУ НП у Львівській області.

02.09.2022 слідчим суддею Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_5 у справі №461/2245/22 було задоволено клопотання слідчого та постановлено ухвалу про тримання під вартою ОСОБА_4 та визначено заставу у розмірі 1.500.000,00 гривень.

Скаржник вказує, що з вказаним рішенням слідчого судді сторона захисту не погоджується.

Після судового засідання працівники СБУ конвоювали з Галицького районного суду ОСОБА_4 до Державної установи "Львівська установа виконання покарань (№19)", м. Львів, вул. Городоцька, 20, яка визначена в ухвалі, як місце попереднього ув`язнення.

О 15:28 ОСОБА_6 вніс заставу за ОСОБА_4 в розмірі 1.300.000,00 грн., згідно ухвали слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 02.09.2022 по справі №461/2245/22. Гроші негайно зараховані до бюджету.

О 16:19:33 ОСОБА_7 сплачено 200.000,00 грн. залишку від визначеної слідчим суддею застави за ОСОБА_4 , згідно ухвали слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 02.09.2022 по справі №461/2245/22. Гроші негайно зараховані до бюджету.

ДСА відмовилась видати документ з підтвердженням надходження коштів до бюджету, неофіційно посилаючись на вказівки працівників УСБУ.

О 19.30 захисник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 прибув до Державної установи "Львівська установа виконання покарань (№19), вул. Городоцька, 20.

В установі черговий його повідомив про відсутність ОСОБА_4 .

О 19.49 ОСОБА_8 зателефонував за номером телефону НОМЕР_1 до Львівської Клінічної лікарні швидкої допомоги, де оператор повідомила, що ОСОБА_4 вже проходив медичний огляд.

О 19.52 ОСОБА_8 зателефонував на телефон НОМЕР_2 черговому УСБУ у Львівській області та повідомив, що двоє співробітників СБ України у Львівській області не доставили клієнта до СІЗО, надавши всі свої дані, попередив про кримінальну відповідальність за ст. 382 ККУ та про те, що буде очікувати інформацію до 22-ї години та знаходитись біля слідчого ізолятора. В іншому випадку повідомить о 22:05 ТУ ДБР у м. Львові про вчинений злочин.

Станом на 21:20 інформація була відсутня і черговий УСБУ повідомив, що у нього ніякої інформації з приводу перебування ОСОБА_4 немає, висловлював сумніви щодо подій, вимагав підтвердження про участь в подіях співробітників УСБУ.

О 21:29 до ОСОБА_8 вийшов з СІЗО оперативний черговий та повідомив, що ОСОБА_4 щойно доставили до СІЗО.

Крім того, обґрунтовуючи скаргу, захисник наводить положення ст.ст. 46, 206 КПК України, щодо повноважень захисника та загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини, а також наводить положення ст. 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Також, захисник вказує на те, що Європейський суд з прав людини вважає і неодноразово зазначав, що особи, які перебувають під вартою мають отримувати вичерпну та належну медичну допомогу, користуватися повним захистом, не зазнавати незаконних дій відносно себе, не піддаватися катуванням, перебувати під дієвим захистом закону під час тримання під вартою.

Виходячи з наведеного просить розглянути скаргу та її задовольнити, зокрема встановити порушення закону в частині конвоювання ОСОБА_4 , незаконного утримання не в місці визначеному в ухвалі слідчого судді, незаконне утримання після внесення застави, інші незаконні дії та негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав з мотивів наведених у ній, зокрема просив встановити порушення прав ОСОБА_4 .

Інші учасники провадження, зокрема захисники, слідчий та прокурор, в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

На виконання положень ст.206 КПК України, ухвалою слідчого судді від 12.10.2022 року, зобов`язано Державну установу «Львівська установа виконання покарань (№19)» невідкладно до 16 години 12.10.2022 року надати на електронну адресу Галицького районного суду міста Львова інформацію про перебування в даній установі ОСОБА_4 , в тому числі процесуальне рішення на підставі якого дана особа утримується в установі, призначено розгляд скарги в режимі відеоконференції з даною Державною установою. Також, доручено уповноваженій особі Львівської державної установи виконання покарань №19 забезпечити проведення відеоконференцзв`язку з Галицьким районним судом м. Львова за участю ОСОБА_4 . Копію ухвали скеровано до Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» для виконання.

Прокурор подав до суду клопотання про слухання справи за його відсутності, згідно якого просив відмовити у задоволенні скарги, з огляду на те, що ОСОБА_4 звільнений з під варти 05.09.2022 року, у зв`язку із внесенням застави. З долученої до даного клопотання копії повідомлення Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» встановлено, що 05.09.2022 року ОСОБА_4 звільнений з під варти, у зв`язку із внесенням застави.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на наведені обставини та положення процесуального законодавства, з огляду належне оповіщення всіх учасників процесу, тобто вжиття заходів щодо забезпечення їх участі у розгляді скарги, з врахуванням обмежених строків розгляду даної категорії справ, вважаю за можливе провести розгляд за відсутності осіб які не з`явились в судове засідання.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши доводи скаржника, оцінивши усі обставини справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.1ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Згідно ст. 20 Закону України «Про попереднє ув`язнення», підставами для звільнення з-під варти є:

-скасування запобіжного заходу;

-зміна запобіжного заходу;

-внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

-закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду, постанови прокурора, прийнятої у випадках та порядку, передбачених статтею 615 Кримінального процесуального кодексу України, про тримання під вартою або закінчення передбаченого законом строку тримання під вартою як запобіжного заходу, якщо цей строк не продовжено в установленому законом порядку;

-закінчення максимального строку тимчасового або екстрадиційного арешту, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України;

-припинення (скасування) тимчасового або екстрадиційного арешту;

-звільнення особи з-під екстрадиційного арешту судом.

Встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 02.09.2022 року (справа №461/2245/22, провадження №1-кс/461/3724/22), в межах кримінального провадження №0000146 від 22.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 2012 КК України, до ОСОБА_4 , який підозрюється у використанні безоплатної допомоги та укладанні інших правочинів щодо розпорядження таким майном, з метою отримання прибутку, вчиненому у значному розмірі за попередньою змовою групою осіб під час воєнного стану (ч.3 ст. 2012 КК України), застосовано запобіжний захід тримання під вартою. Цією ж ухвалою підозрюваному визначено заставу у сумі 1 500 000 гривень.

Також, з наданих скаржником документів встановлено наступне.

Копіями договору, свідоцтва про право на адвокатську діяльність, документа про РНОКПП, документів на підтвердження повноважень та витягу з ЄРАУ підтверджено повноваження скаржника та адвокатів на захист підозрюваного ОСОБА_4 у згаданому вище кримінальному провадженні.

З наданої скаржником копії меморіального ордеру від 02.09.2022 року встановлено, що ОСОБА_6 вніс на рахунок отримувача ТУ ДСА в Львівській області 1 300 000 грн, призначення платежу - внесення застави за ОСОБА_4 , згідно ухвали Галицького районного суду м.Львова №461/2245/22.

Згідно копії квитанції №АХ8Х-9КЕВ-МВРМ-199С від 02.09.2022 року, платник ОСОБА_7 , одержувач ДКСУ, м. Київ, призначення платежу внесення застави за ОСОБА_4 , згідно ухвали Галицького районного суду міста Львова №461/2245/22 від 02.09.2022 року. Сплачено 02.09.2022 о 16:19:33.

Крім того, з наведеного вище повідомлення Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» від 05.09.2022 року №9/5062 встановлено, що 05.09.2022 року ОСОБА_4 звільнений з під варти, у зв`язку із внесенням застави громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Підтвердження про внесення застави з ТУ ДСА у Львівській області надійшло 05.09.2022 року.

Отже, наведені вище матеріали справи свідчать про те, що до ОСОБА_4 02.09.2022 року було застосовано запобіжний захід тримання під вартою, застава щодо нього була внесена 02.09.2022 року. В подальшому, після надходження 05.09.2022 року підтвердження про внесення застави з ТУ ДСА у Львівській області до Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» в цей же день підозрюваного було звільнено з під варти.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення, під вартою в якому знаходиться підозрюваний, обвинувачений, негайно здійснює розпорядження про його звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю, а якщо застава внесена під час судового провадження, - прокурора та суд. Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Відповідно до п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Як наведено вище, згідно абзацу 2 ч. 4 ст. 202 КПК України, після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення, під вартою в якому знаходиться підозрюваний, обвинувачений, негайно здійснює розпорядження про його звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю, а якщо застава внесена під час судового провадження, - прокурора та суд. Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня.

Як встановлено в ході розгляду скарги, до установи до ОСОБА_4 утримувався під вартою - Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» підтвердження про внесення застави з ТУ ДСА у Львівській області надійшло 05.09.2022 року і в цей же день підозрюваного було звільнено з під варти.

Водночас, ухвала слідчого судді якою по відношенню до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід тримання під вартою була чинною, а строк її дії визначено до 31.10.2022 року включно.

Таким чином, підозрюваний законно, на підставі відповідного судового рішення (ухвали слідчого судді), утримувався в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19».

В свою чергу, звільнення особи з під варти за відсутності належного документа про внесення застави (підтвердження та перевірки документа), суперечить вищенаведеним положенням ст.202 КПК України.

В цьому контексті неможливо не відзначити, що під час перевірки факту внесення застави були об`єктивні складнощі, зокрема внесення суми застави двома різними заставодавцями та в різних фінансових установах, тобто двома платежами.

Доказів на підтвердження доводів скаржника щодо свідомих зволікань з боку представників Державної судової адміністрації України, які неофіційно посилались на вказівки працівників УСБУ, слідчому судді в процесі розгляду скарги на надано.

Крім того, в ході розгляду справи не встановлено і не здобуто жодних доказів, які свідчать про допущення прав підозрюваного під час його конвоювання до установи тимчасового тримання під вартою.

Також, не встановлено те, що підозрюваний був позбавлений можливості отримувати вичерпну та належну медичну допомогу, користуватися повним захистом, не зазнавати незаконних дій відносно себе, не піддаватися катуванням, перебувати під дієвим захистом закону під час тримання під вартою.

В свою чергу, твердження скаржника щодо прогалини у чинному законодавстві в частині забезпечення можливості отримання «справедливої сатисфакції» за допущені порушення прав затриманого, який одночасно є підозрюваним, в даному провадженні не відноситься до компетенції слідчого судді, з огляду на наведене нижче.

Згідно ч. 3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Разом з тим, положення ст. 206 КПК України встановлюють, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:

1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;

3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Таким чином, аналіз наведених положень КПК України визначає, що адекватною реакцією слідчого судді на незаконне тримання особи під вартою за відсутності правових підстав, за умови встановлення даного факту, є процесуальне рішення про звільнення особи з під варти.

В даному випадку встановлено, що підозрюваний звільнений з під варти ще 05.09.2022 року, тобто понад місяць до подачі даної скарги, а отже вимога скаржника про ухвалення рішення щодо негайного звільнення ОСОБА_4 з-під варти, наведена в прохальній частині скарги, очевидно є безпідставною.

Водночас, відсутність підстав для задоволення скарги, в порядку ст. 206 КПК України, не позбавляє підозрюваного та його захисників права ініціювати питання щодо правомірності дій осіб уповноважених на оповіщення установи попереднього ув`язнення про внесення застави або осіб які залучались до відповідних фінансових операцій.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи вищевказані норми закону, доводи та мотиви наведені в даній ухвалі, оцінивши надані слідчому судді матеріали (докази) та встановлені в ході розгляду скарги обставини, зазначає, що в ході розгляду скарги не встановлено факту незаконного утримання ОСОБА_4 у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», а тому відсутні законні підстави для негайного звільнення підозрюваного з під варти та задоволення поданої скарги в решті заявлених вимог.

Керуючись ст. 206 КПК України, -

постановив:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України, на незаконне тримання особи під вартою, невиконання вимог ухвали слідчого судді, інші порушення прав ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1