Справа № 308/5380/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження № 0000064, відомості про яке 28.04.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження № 0000064, відомості про яке 28.04.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України.
В обґрунтування клопотання посилається на те, що до СУ ГУНП в Закарпатській області із Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері надійшла постанова прокурора про визначення підслідності подальшого проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000064 від 28 квітня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України, за фактом того, що громадянин України ОСОБА_4 за попередньою змовою з громадянином України ОСОБА_5 пропонує військовослужбовцю ДПСУ "В" неправомірну вигоду за сприяння незаконному переміщенню громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років через державний кордон України.
Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 27.04.2022 громадянин України ОСОБА_6 , розуміючи, що на території України діють нормативно-правові акти та обмеження щодо виїзду за кордон для окремої категорії громадян, а також усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вирішив організувати незаконне переправлення осіб поза пунктами пропуску через державний кордон України до Румунії на ділянці відповідальності відділу інспекторів прикордонного служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З цією метою, 27.04.2022 у вечірній час ОСОБА_6 на виконання свого злочинного умислу та бажаючи досягнути злочинного результату, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 є військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 , та в силу займаної посади, виконує обов`язки дільничного інспектора щодо охорони державного кордону, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час особистої зустрічі з останнім поблизу відділу інспекторів прикордонного служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виказав сержанту ОСОБА_7 пропозицію систематично надавати йому неправомірну вигоду за сприяння останнього в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, шляхом надання інформації про місця розташування прикордонних нарядів, а також створення умов для безперешкодного перетину державного кордону ОСОБА_6 та іншими визначеними ОСОБА_6 особами, з метою незаконного переміщення людей і тютюнових виробів через державний кордон України поза пунктами пропуску.
Разом з тим, як зазначає прокурор, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 04.05.2022, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підшукав ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_1 , та домовився з ним про спільне здійснення 04.05.2022 незаконного переправлення однієї особи через державний кордон України.
Окрім цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 04.05.2022, громадянин України ОСОБА_6 визначив, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_1 , повинен буде здійснити фактичне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України поза пунктами пропуску, а саме через лінію державного кордону, яка проходить по руслу річки Тиса на території Тячівського району Закарпатської області, пояснив його обов`язки, напрямок руху та познайомив у подальшому з ОСОБА_9 .
Таким чином, ОСОБА_6 , розуміючи, що на території України діють обмеження на виїзд з України для певної категорії громадян у зв`язку з правовим режимом воєнного стану, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцем АДРЕСА_1 , а також з іншими невстановленими на даний час органом досудового розслідування особами, організував незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_9 , який виявив бажання покинути територію України поза пунктами пропуску, оскільки, будучи громадянином України чоловічої статі, якому виповнилося 29 років, належить до категорії громадян України, яким на період дії правового режиму воєнного стану, заборонений виїзд за межі України, та сприяв такому незаконному переправленню шляхом надання вказівок і порад, як ОСОБА_8 , так і самому ОСОБА_9 , а також шляхом усуненням перешкод у такому переправленні завдяки домовленостям із військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 сержантом ОСОБА_7 про те, що останній не буде перешкоджати організованому ОСОБА_6 незаконному переміщенню осіб через державний кордон України на ділянці відповідальності відділу інспекторів прикордонного служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Прокурор вказує, що 04.05.2022 приблизно о 16 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в смт. Тересва Тячівського району, Закарпатської області, будучи пасажиром автомобіля марки «TOYOTA» моделі «COROLA VERSO», державний номерний знак НОМЕР_1 , діючи спільно з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцем АДРЕСА_1 , а також з іншими невстановленими на даний час органом досудового розслідування особами, згідно з попередньо досягнутими домовленостями та відповідно до розробленого ним плану, спрямованого на виконання злочинного умислу, посадив у вказаний автомобіль ОСОБА_9 , стосовно якого повинні були, за попередньою змовою групою осіб, вчинити дії щодо незаконного переміщення останнього через державний кордон України поза пунктами пропуску на територію Румунії. За вказівкою ОСОБА_6 , у салоні вказаного автомобіля ОСОБА_8 та ОСОБА_9 переодягнулися в гідрокостюми. Після цього, автомобіль марки «TOYOTA» моделі «COROLA VERSO», державний номерний знак НОМЕР_1 , у салоні якого перебували три зазначені пасажири, вирушив у бік лінії державного кордону, а саме в напрямку 268 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділу інспекторів прикордонного служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У подальшому, 04.05.2022 приблизно о 17 год. автомобіль марки «TOYOTA» моделі «COROLA VERSO», державний номерний знак НОМЕР_1 , зупинився на околиці смт. Тересва, Тячівського району, Закарпатської області неподалік від лінії державного кордону України поблизу 268 прикордонного знаку, а ОСОБА_6 на виконання попередньо розробленого злочинного плану вийшов із салону вказаного автомобіля та підійшов до військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_3 сержанта ОСОБА_7 , який перебував у заздалегідь обумовленому з ОСОБА_6 місці. Тоді між ОСОБА_6 та сержантом ОСОБА_7 зав`язалася розмова, під час якої ОСОБА_6 пояснив ОСОБА_7 подальші дії ОСОБА_8 , який був залучений ним разом з іншими невстановленими на даний час органом досудового розслідування особами, до незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України поза пунктами пропуску на територію Румунії, а також розповів про свої наміри безпосередньо сприяти вчиненню таких дій та про свої очікування у активному сприянні вчиненню таких дій з боку сержанта ОСОБА_7 .
Одразу після завершення вказаної розмови з сержантом ОСОБА_7 , ОСОБА_6 подав умовний знак ОСОБА_8 , після якого останній вийшов із автомобіля та сказав вийти ОСОБА_9 . Відтак, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , супроводжуючи ОСОБА_9 , втрьох попрямували в напрямку русла річки Тиса по якому проходить умовна лінія державного кордону України, де на відстані 50 метрів від лінії державного кордону, в межах 268 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділу інспекторів прикордонного служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , їх було виявлено працівниками правоохоронного органу, а ОСОБА_8 був затриманий у встановленому законодавством порядку, що завадило безпосередньому здійсненню незаконного перетну державного кордону.
Таким чином, громадянин України ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцем АДРЕСА_1 , а також з іншими невстановленими на даний час органом досудового розслідування особами, організував незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України поза пунктами пропуску та попередньо спланував проведення таких дій на 04.05.2022, визначивши місце і час незаконного переправлення, підшукавши співучасників, а 04.05.2022 сприяв незаконному переправленню через державний кордон України громадянина України ОСОБА_9 поза пунктами пропуску в межах 268 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділу інспекторів прикордонного служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом надання засобів, вказівок і порад, а також шляхом усуненням перешкод.
Прокурор вказує, що 19.05.2022 ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , було повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.
В ході проведення обшуку 19.05.2022 в будинку АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , було проведено, санкціонований судом обшук, в ході якого вилучено: військовий квиток серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 на 36 арк.; страхове посвідчення Російської Федерації № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_7 на 1 арк.; мобільний телефон марки «Nokia RM1035 ІМЕІ76726 та НОМЕР_4 .
19.05.2022 було винесено постанову про визнання, вищезазначених речей і предметів, вилучених 19.05.2022 під час обшуку домогосподарства та будинку АДРЕСА_1 , речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Прокурор зазначає, що у рамках даного кримінального провадження станом на дату звернення з клопотанням до суду ОСОБА_10 , в якого було вилучено вищевказані речі та документи, про підозру не повідомлено.

Як зазначає прокурор, вищевказані вилучені документі містять на собі ознаки вчинення кримінального правопорушення та докази вчинення даного кримінального правопорушення, у зв`язку із чим необхідно провести судові експертизи.
На підставі наведеного, прокурор просить накласти арешт на майно, тимчасово вилучене в ході проведення обшуку 19.05.2022 будинку АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме: військовий квиток серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 на 36 арк.; страхове посвідчення Російської Федерації № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_7 на 1 арк.; мобільний телефон марки «Nokia RM1035 ІМЕІ76726 та НОМЕР_4 .
Разом з тим, у прохальній частині клопотання прокурор просить проводити розгляд без виклику особи у володінні якої перебуває вищевказане майно, оскільки існує загроза зміни чи знищення слідів вчинення злочину.
Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, при цьому через канцелярію суду подала заяву, згідно з якою просить розглянути клопотання без її участі, зазначивши, що клопотання підтримує в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши клопотанням про накладення арешту на майно, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0000064, сформованим станом на 20.05.2022 року, підтверджено, що органом досудового розслідування Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 332 КК України.
У рамках даного кримінального провадження 19 травня 2022 року повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332, КК України.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.05.2022 клопотання слідчого задоволено та надано стороні кримінального провадження дозвіл на проведення обшуку будинку АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення речей та обладнання, за допомогою якого здійснюється переправлення осіб через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, а саме: засобів зв`язку: рацій, гідрокостюмів, водолазних костюмів, теплові зорів, біноклів, квадрокоптерів, а також чорнових записів та грошових коштів, здобутих внаслідок вчинення такої діяльності.
Із протоколу обшуку від 19.05.2022, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , слідчим було виявлено та вилучено: військовий квиток серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 на 36 арк.; страхове посвідчення Російської Федерації № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_7 на 1 арк.; мобільний телефон марки «Nokia RM1035 ІМЕІ76726 та НОМЕР_4 .
Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів в сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_13 від 19.05.2022 вищевказані вилучені речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).
За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Слідчим суддею встановлено, що матеріали клопотання не містять доказів, які б свідчили, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає ознакам речового доказу, а саме, що воно є об`єктом злочинних посягань, предметом злочину, знаряддям вчинення злочину, здобуто злочинним шляхом, тощо.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильно їх дотримуватися. Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Вказана норма також узгоджується з статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Посилання прокурора на те, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, є помилковим, так як не містить за своїм змістом жодних доказів того, що майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Іншої мети накладення арешту на майно прокурором не доведено та слідчим суддею не встановлено.
Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Подане прокурором клопотання не дає достатніх підстав вважати, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна.
На підставі викладеного, аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно слід відмовити.
Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження № 0000064, відомості про яке 28.04.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1