Справа 556/730/22
Номер провадження 1-в/556/122/2022
У Х В А Л А
Іменем України

20.05.2022 року смт. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді- ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець, клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, одруженого, до арешту не працюючого, освіта загальна середня, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

Засудженого 28.03.2018 року Белгородським районним судом Белгородської області Російської Федерації за ст. 229 ч. 3; 64; 30 ч.3 228.1 ч.4 п. «г»; 69 ч.3 КК Російської Федерації до 7 років 6 місяців позбавлення волі в колонії суворого режиму. Зараховано в строк відбування покарання час тримання під вартою в порядку ст. 91-92 КПК Російської Федерації із 28.10.2017 по 27.03.2018 включно.

14.05.2019 року ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області приведено у відповідність із законодавством України вирок від 28.03.2018 р. Белгородського районного суду Белгородської області Російської Федерації. Вважати ОСОБА_4 засудженим за ст.ст. 15 ч.3-307 ч.2; 305 ч.2 КК України, із застосуванням статтей 69, 70 ч.1 КК України на строк 7 років 6 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Засуджений ОСОБА_4 , представник ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» надали заяви про розгляд клопотання у їх відсутності, клопотання підтримують.

Прокурор проти задоволення подання адміністрації колонії не заперечував.

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 вину в скоєному злочині визнає повністю. Міру призначеного судом покарання вважає справедливою.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28.03.2018 р.

Під час тримання в державній установі «Белгородський слідчий ізолятор» Російської Федерації, де знаходився з 30.10.2017 по 08.06.2018 характеризувався посередньо, заходи заохочення та стягнення не застосовувались.

Під час відбування покарання в державній установі «Валуйська установа виконання покарань (№7)» Російської Федерації, де ОСОБА_4 знаходився з 08.06.2018 по 17.11.2020 характеризувався позитивно. Заходи стягнення не застосовувались. Мав сім заохочень.

З 17.11.2020 по 09.12.2020 утримувався в державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», заходи заохочення та стягнення не застосовувались.

Під час тримання в державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)», де ОСОБА_4 знаходився з 09.12.2020 по 05.04.2022 допустив два порушення режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.

З 05.04.2022 року засуджений відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Полицька виправна колонія (№76)». За час відбування покарання характеризується позитивно. Порушень встановленого порядку відбування покарання не допускає, стягнень не має.

Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, виконує їх передбачені законодавством вимоги. Дотримується правил поведінки та обов`язків, будує позитивні плани на майбутнє.

Засуджений ОСОБА_4 не працевлаштований згідно ч.1 ст. 118 КВК України.

Позову за виконавчими листами в колонії не має.

Засуджений підвищує свій професійно-технічний рівень, читає художню літературу.

У 2019 році закінчив «Професійно образотворчий заклад №92» Російської Федерації та здобув професію швея.

Бере участь у програмі диференційно-виховного впливу на засуджених за напрямком «Фізкультура і спорт», проявляє соціально-корисну активність в її реалізації.

Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними та близькими шляхом телефонних переговорів.

За рисами характеру - спокійний, у ставленні до засуджених - не конфліктний, у ставленні до себе - самокритичний, за вольовими якостями цілеспрямований та наполегливий.

На профілактичному обліку в установі не перебуває.

Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

А як зазначено в п.3 ч.4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України є:

-ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

-участь у суспільно-корисній праці;

-участь у виховних заходах;

-участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

-участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

-участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

-поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

-прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

-визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

-підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Як зазначено в п.п.2,17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК). та фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому строку покарання (ч. 4 ст. 82 КК).
Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки; свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Враховуючи вище викладене, оцінивши в сукупності всі дані, за весь період відбування покарання, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, а саме: ОСОБА_4 позитивно характеризується, вину скоєного злочину визнає, має сім заохочень, допустив два порушення вимог встановленого порядку відбування покарання, стягнення погашені у встановленому законом порядку; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи; на профілактичних обліках в установі не перебуває; має позитивні наміри на життя та бажання чесно працювати після звільнення, суд вважає, що ОСОБА_4 став на шлях виправлення та відбув 2/3 строку покарання призначеного за вироком суду. А тому, суд приходить до висновку про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі.

Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 538, 539 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Засудженому ОСОБА_4 , замінити невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким - на обмеження волі строком на 2 роки 11 місяців 8 днів.

На ухвалу може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом 7 діб з моменту проголошення, а засудженим з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1