Справа № 551/635/22
ВИРОК
Іменем України

15 серпня 2022 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області матеріали кримінального провадження № 0000077 від 19 травня 2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого водієм ТОВ «Агрофірма імені Довженка», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Близько 11-00 год. 19 травня 2022 року, знаходячись на земельній ділянці, яка розташована поряд з домоволодінням ОСОБА_6 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в ході сварки з ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 наніс потерпілій один удар кулаком правої руки по верхній частині обличчя в ділянку правого ока.

Внаслідок умисного нанесення вищевказаного удару ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді: синця, що розташований в ділянці верхнього кута правого ока, з розповсюдженням на праву стінку носа, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Будучи допитаним судом, ОСОБА_4 свою вину не визнав та вказав, що його родина проживає в домоволодінні по АДРЕСА_1 по сусідству з будинком, який належить матері потерпілої ОСОБА_6 . Між його родиною з одного боку та родиною потерпілої, з іншого боку, зокрема її батьком та матір`ю протягом тривалого проміжку часу існують взаємні неприязні стосунки на побутовому ґрунті, зокрема й з приводу користування певними земельними ділянками.

Близько 11-00 год. 19 травня 2022 року він найняв трактор та приїхав на земельну ділянку, яка надана йому в користування та знаходиться поряд з будинком ОСОБА_6 для здійснення її засівання кукурудзою. Однак, потерпіла ОСОБА_5 почала чинити перешкоду даним роботам, кидаючи на шляху трактора гілля, яке лежала на території земельної ділянки її матері та могло вплинути на роботу сівалки. При цьому вона стверджувала, що обвинувачений не має права здійснювати земельні роботи на частині земельної ділянки. З цього приводу в них виникла словесна сварка, однак тілесних ушкоджень потерпілій він не завдавав, взагалі ближче ніж на три метри до неї не підходив. Після того як трактор виконав свою роботу та поїхав, він також залишив дану земельну ділянку.

Вказав, що не визнає пред`явлений до нього цивільний позов в зв`язку з тим, що не винен у вчинені кримінального правопорушення.

До показань обвинуваченого суд ставиться критично, вважаючи їх лінією захисту, направленою на уникнення кримінальної відповідальності.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, вона підтверджується, а надані ним пояснення, відповідно, спростовуються значною кількість належних, допустимих та достатніх доказів, досліджених та оцінених судом в їх сукупності та взаємозв`язку, у єдності та протиріччях, зокрема нижче вказаними показаннями потерпілої та свідків.

Так, допитана судом потерпіла ОСОБА_5 , підтвердила, що родина її матері та батька перебуває у тривалих неприязних стосунках з родиною обвинуваченого, яка проживає по сусідству. Дані стосунки викликані суперечками щодо земельних питань.

Між домоволодінням її матері по АДРЕСА_1 та земельною ділянкою, якою користується обвинувачений, мається ґрунтова дорога загального користування, шириною близько 3 метрів та довжиною більше 100 метрів, якою родина потерпілої возить сіно з земельної ділянки, яку вони орендують під сінокіс.

10 та 16 травня 2022 року обвинувачений ОСОБА_4 за допомогою найнятого ним трактора намагався переорати і частково переорав дану дорогу та лише дії потерпілої та її матері, які за допомогою гілля обмежили проїзд трактора через дорогу, стали йому на заваді. З даного приводу мати потерпілої зверталась до правоохоронних органів та селищної ради. Комісією селищної ради, яка виїздила на місце встановлено факт того, що ОСОБА_4 дійсно переорав частину дороги загального користування, яка належить до земель запасу селищної ради.

19 травня 2022 року її мати та чолові поїхали до м. Полтава у справах, а вона залишилась у домоволодінні матері та працювала на городі. Близько 11-00 год. на розташовану поряд земельну ділянку прибув ОСОБА_4 в супроводі трактора та трактор почав виконувати там земельні роботи. З метою недопущення остаточного знищення дороги, вона дійсно кидала на неї гілки, які до цього лежали на межі її земельної ділянки. Знаючи запальний характер обвинуваченого всі свої дії потерпіла знімала на мобільний телефон. В один з моментів, коли вона нахилилась для того щоб підібрати гілки, обвинувачений несподівано підійшов притул до неї та наніс удар рукою (вважає, що правою) їй в область правого ока та переносці. Потім він намагався нанести їй ще удари долонями рук, але вона почала відштовхувати його від себе та подряпала йому обличчя. Після першого удару запис на телефоні припинився та вона за допомогою нього викликала працівників поліції.

Від удару під оком та на спинці носу в неї з`явився синець, який вона була вимушена приховувати декілька днів, не виходячи в люди та надягаючи темні окуляри. На час отримання тілесних ушкоджень вона перебувала у щорічній відпустці та мала намір відпочити, але не змогла реалізувати його через наявні тілесні ушкодження на обличчі та необхідність участі у слідчих діях. Фактично через дії обвинуваченого вона марно витратила свою відпустку та через запроваджений воєнний стан не може продовжити її строк.

Просила суворо покарати обвинуваченого, оскільки аналогічні дії він допускає не вперше. Підтримала заявлений нею цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Вказала, що вимушена була двічі діставатись з с. Велика Бузова до Шишацького відділення поліції для написання заяви та участі в слідчих діях, а також за власний кошт діставатись з м. Полтави до смт. Шишаки для участі в судових засіданнях. Для цих цілей вона використовувала автомобіль її чоловіка, а отже включила в розмір матеріальної шкоди втрати на придбання пального. Також вона була вимушена пройти рентгенограму носу перед проходженням судово-медичної експерти та звертатись за консультацією з приводу отриманих нею тілесних ушкоджень до приватної клініки «Безега і Ко» в м. Полтава. Витрати щодо даної консультації та проїзду до лікувального закладу вона також включила в розрахунок завданої їй матеріальної шкоди.

Наявність тривалих неприязних стосунків з приводу користування земельними ділянками між родиною ОСОБА_4 , та родиною потерпілої ОСОБА_5 підтвердили допитані судом свідки ОСОБА_7 , (син обвинуваченого) ОСОБА_8 , (дружина обвинувачено), ОСОБА_6 (мати потерпілої), ОСОБА_9 (чоловік потерпілої), ОСОБА_10 (староста Великобузівського старостинського округу Шишацької селищної ради, а до цього голова Великобузівської сільської ради Шишацького району), ОСОБА_11 (сусідка обвинуваченого).

При цьому ОСОБА_10 пояснила суду, що дійсно поряд з домоволодінням ОСОБА_6 проходила ґрунтова дорога загального користування, якою вони користувались для підвозу сіна із сінокосу. 16 травня 2022 року комісією селищної ради за заявою ОСОБА_6 було здійснено виїзд на місце та з`ясовано, що по АДРЕСА_1 здійснено розорення даної дороги та наразі відсутній під`їзд до сінокосу, про що було складено відповідний акт. Наявність ґрунтової дороги поряд з домоволодінням ОСОБА_6 підтвердила також свідок ОСОБА_11 .

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_9 пояснили суду, що вранці 19 травня 2020 року вони їздили автомобілем у власних справах до м. Полтави. Після 11-00 год. вони в телефонному режимі дізнались від потерпілої, що їй спричинив тілесні ушкодження сусід ОСОБА_4 , а повернувшись додому побачили у неї синець під оком та на носі, якого зранку не було.

Для участі у слідчих діях свідок ОСОБА_9 возив дружину власним автомобілем, який витрачає 10-12 літрів скрапленого газу. Пальне він купляв у м. Полтава.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що в травні 2022 року на службовому тракторі прибув на земельну ділянку ОСОБА_4 для засівання її кукурудзою. На місці знаходилась потерпіла, яка знімала його на телефон, при цьому будь-яких пошкоджень чи синця на обличчі в неї він не бачив. Переконавшись, що має місце конфліктна ситуація, він недоробивши до кінця роботу, залишив спірну земельну ділянку та самого конфлікту між обвинуваченим та потерпілою не бачив.

Крім показань потерпілої та свідків вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами по справі:

- рапортом чергового СПД № 1 (смт Шишаки) про находження на лінію 102 від абонента о 10-47 год. 19.05.2022 інформації про спричинення тілесних ушкоджень сусідом по АДРЕСА_1 (а.с.46);

- протоколом прийняття заяви та самою заявою від потерпілої ОСОБА_5 від 19.05.2022 в яких вона просить притягнути ОСОБА_13 до відповідальності за спричинення їй тілесних ушкоджень (а.с. 47-48);

- висновком судово-медичної експертизи № 203 від 20.05.2022 року згідно якого у ОСОБА_5 виявлено тілесне ушкодження: синець, що розташований в ділянці верхнього кута правого ока, з розповсюдженням на праву стінку носа, який міг утворитись від однієї точки прикладання сили тупого твердого предмету, яким також міг бути удар кулаком в дану анатомічну ділянку, по давності утворення може відповідати строку та обставинам, вказаним в описовій частині постанови та підекспертною та по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Дане тілесне ушкодження не могло утворитись при її падінні на тверду поверхню (підлогу) (а.с.22);

- протоколом слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_5 від 21.05.2022 з додатками у вигляді фототаблиць та відеозапису. Під час даної слідчої дії потерпіла розказала та із залученням статиста показала обставини спричинення їх тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та механізм їх спричинення (а.с.57-61);

- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 206 від 23.05.2022 згідно якого враховуючи характер та локалізацію виявленого у ОСОБА_5 тілесного ушкодження воно могло утворитись при обставинах, вказаних та показаних нею під час слідчого експерименту 21.05.2022 (а.с.23);

- оптичним диском з копією відеозапису, який ОСОБА_5 зробила за допомогою мобільного телефону 19 травня 2022 року під час сварки із ОСОБА_4 та в подальшому надала дізнавачу.

Під час перегляду даного відеозапису в судовому засіданні потерпіла та обвинувачений підтвердили, що на ньому зображені події 19 травня 2022 року за їх участю. Встановлено, що під час того як потерпіла нахилилась та збирала гілки обвинувачений ОСОБА_4 впритул підійшов до неї та висловлюючи погрози, застосовуючи фізичну силу почав виганяти її з земельної ділянки. Після цього ракурс відеозйомки декілька раз суттєво змінився та відеозапис припинився. При цьому на відео дійсно видно передисковану смугу землі іншого кольору завширшки близько 3 метрів (ймовірно дорогу), яка розділяла земельні ділянки учасників сварки (а.с. 26-27).

- наданими на запит дізнавача копіями матеріалами перевірок Сектору поліцейської діяльності № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за чисельними зверненнями ОСОБА_6 на дії членів сім`ї ОСОБА_4 протягом 2020-2022 років.

При цьому вбачається, що 10 та 16 травня 2022 року ОСОБА_6 зверталась до органів поліції із заявами на дії ОСОБА_4 з приводу розорювання та засівання дороги по АДРЕСА_1 . З огляду на наявність в діях сторін конфлікту ознак цивільно-правових відносин матеріали перевірки були списані до справи (а.с. 62-93);

- копією рішення виконавчого комітету Шишацької селищної ради від 22 червня 2022 року № 4/22/06/2022 «Про відновлення під`їзної дороги (проїзду), розташованої поблизу вул. Миру в с. Велика Бузова», яким ОСОБА_4 зобов`язано відновити дану дорогу до стану придатного для використання її за призначенням, у термін до 01.07.2022 (а.с.99-101).

Таким чином, незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини та відсутність прямих свідків обставин спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення підтверджується сукупністю вищенаведених ним доказів. Так, при наявності підтверджених сталих неприязних стосунків між обвинуваченим та потерпілою основними доказами вини обвинуваченого у своїй сукупності виступають: показання потерпілої, які надані нею суду та під час слідчого експерименту, висновки судово-медичних експертиз та зроблений потерпілою відеозапис обставин сварки, яким явно спростовуються показання обвинуваченого, що сварка мала словесний характер та ближче ніж на 3 метри до потерпілої він не підходив, фізичного контакту з потерпілою не мав, показання декількох свідків про те, що до конфлікту із ОСОБА_4 у потерпілої були відсутні ушкодження на обличчі, а після нього наявні.

За вищевказаних обставин, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обвинувачений раніше не судимий, характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Таким чином, врахувавши конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, зокрема не визнання ним вини та намагання перекласти всю провину на потерпілу, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, позицію потерпілої яка наполягала на найсуворішому покаранні, суд вважає необхідним застосувати до обвинуваченого покарання у вигляді громадських робіт у максимальному розмірі.

Розглядаючи заявлений потерпілою до обвинуваченої цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд вважає його таким, що підлягає частковому задоволення, як в частині матеріальної, так і моральної шкоди, виходячи з наступного.

Так, матеріалами позовної заяви підтверджується, що потерпіла ОСОБА_5 витратила 82 грн. 20 травня 2022 року на рентгенографію носу в «КНП «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» (а.с.22) та 500 грн. 03.06.2022 на консультацію в ТОВ «Приватна клініка «Безега і Ко» з приводу викривлення носової перетинки (а.с.23, 26-27). Дані витрати нерозривно пов`язані з завданими їй тілесними ушкодженнями та підлягають стягненню з обвинуваченого.

Також судом встановлено, що через необхідність участі у слідчих діях, судових засіданнях, а також для відвідування лікувальних закладів, за умови відсутності належного транспортного сполучення, потерпіла користувалась автомобілем свого чоловіка та правомірно включила витрати на придбане пальне до суми матеріальної шкоди. Разом з тим, суд вважає, що потерпіла невірно визначила загальну суму судових витрат на пальне в розмірі 2235,97 грн., надавши в якості доказів фіскальний чек на суму 770,83 грн. та дві квитанції з системи «Приват24» на суму 770,83 грн та 710,22 грн. відповідно.

Так, фіскальний чек та квитанція на суму 770,83 грн. є документами, що дублюють один одного та стосуються придбання 18,81 літра скрапленого газу на АЗС «Автотранс-1» по вул. Ковпака, 15 в м. Полтава о 13-07 год. 07 червня 2022 року. (а.с.21, 24).

Тобто обидва документи підтверджують один факт, а тому цивільний позивач безпідставно підсумувала суму відображених у них коштів в позовній заяви. За таких обставин, підтвердженими є факти придбання пального (скрапленого газу) на суму 1481,грн. (770,83 +710,22). Саме цю суму суд визнає обґрунтованою, належним чином доведеною та вважає необхідним стягнути її з відповідача.

Таким чином, сума документально підтвердженої матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням на момент ухвалення вироку становить 2063,05 грн. (82+500+770,83 +710,22).

З приводу заявленої потерпілою моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням суд виходив з наступного.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст. 23 ЦК).

Згідно ч.1, п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з досліджених судом доказів, суд вважає, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпіла пережила сильні фізичні, душевні та психологічні страждання, як безпосередньо під час її побиття, відчуваючи приниження та стрес від здійсненого нападу та безпідставної агресії обвинуваченого щодо неї, острах за стан свого здоров`я, достеменно не розуміючи, як далеко обвинувачений може зайти в своїй фізичній агресії по відношенню до неї; так і після цього, що обумовлені отриманим нею тілесним ушкодженням та супроводжуючими його болісними відчуттями, необхідністю лікування, участі в слідчих та судових діях, що примушують переживати вказані події ще не один раз. Вищевказані моральні страждання потерпілої суд оцінює в розмірі 5000 грн.

Разом з тим, заявляючи про те, що в наслідок дій потерпілого та спричинення їй тілесних ушкоджень вона марно витратила свою щорічну відпустку, в якій перебувала на момент спричинення тілесних ушкоджень, та не змогла реалізувати свій намір на оздоровлення та відпочинок у цей період, потерпіла попри обов`язок доказування своїх позовних вимог не надала суду жодних підтверджуючих документів з цього приводу (документи з приводу перебування у трудових відносинах, надання щорічної відпустки та її періоду тощо), а отже в цій частині розмір моральної шкоди є недоведеним.

За таких обставин суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню моральна шкода, завдана кримінальним правопорушенням на суму 5000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Наразі потерпілою підтверджено належними доказами наявність у неї процесуальних витрат на суму 1000 грн., що пов`язані з підготовкою цивільного позову (а.с. 28-31). Дані витрати суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого в повному обсязі.

Дані щодо речових доказів у справі відсутні та прокурором не оголошувались.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_13 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_13 на користь потерпілої ОСОБА_5 2063 (дві тисячі шістдесят три) грн 05 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 5000 (п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та 1000 (одну тисячу) грн. на відшкодування понесених судових витрат, а всього стягнути на користь потерпілої 8063 (вісім тисяч шістдесят три) грн. 05 коп.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1