Справа № 346/2940/22
Провадження № 1-в/346/198/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 р.м. Коломия Івано- Франківської області

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
представника Державної установи «Коломийська
виправна колонія (№41)»: ОСОБА_4
засудженого: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції з Державною установою «Коломийська виправна колонія (№41)» (далі по тексту КВК №41), в залі суду м. Коломия Івано-Франківська область подання начальника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в:
Начальник КВК №41 звернувся до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_6 .
Подання мотивував тим, що ОСОБА_7 був засуджений 11.04.2019 року вироком Дзержинського міського суду Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі. Початок строку: 12.06.2019 року. Кінець строку: 12.06.2023 року. За час відбування покарання характеризується позитивно, вимог установленого порядку відбування покарання не допускає, стягнення не накладались. За активну участь у проведенні робіт по благоустрою місць позбавлення волі оголошено три заохочення. На даний час залучається до робіт по благоустрою установи, а також до допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством. До роботи відноситься з розумною ініціативою, поставлені завдання виконує вчасно та якісно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, віддає перевагу спілкуванню із засудженими позитивної спрямованості. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження». За характером спокійний, врівноважений. В індивідуальних бесідах відвертий. Виконавці листи не надходили. Зв`язок з родичами підтримує шляхом телефонних розмов. Вину у вчиненому злочині визнав повністю.
Під час судового розгляду представник КВК №41 подання підтримав, вказавши, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, а тому є підстави для його умовно-дострокового звільнення. Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання. Засуджений ОСОБА_7 просив подання задовольнити, зазначивши, що дійсно офіційно працевлаштованим не був, проте постійно залучався до робіт з благоустрою колонії.
Суд, вислухавши позиції представника КВК №41, прокурора, засудженого, вивчивши матеріали особової справи ОСОБА_5 та дослідивши матеріали подання, прийшов до таких висновків.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Тобто головною умовою для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що говориться і в п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», відповідно до якого умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Як зазначено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з?ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
З`ясовано, що станом на 07.07.2022 року ОСОБА_7 відбув 3/4 призначеного судом строку покарання, а тому щодо нього може бути розглянуто питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_5 засуджено 11.04.2019 року вироком Дзержинського міського суду Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі.
Відповідно до характеристики та матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_5 , останній відбуває покарання у КВК №41 з 16.04.2022 року. За період відбування покарання характеризується наступним чином: не допускав порушень встановленого порядку відбування покарання, стягнення не накладались. Оголошено 3 заохочення. На даний час залучається до робіт по благоустрою установи, а також до допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством. До роботи відноситься з розумною ініціативою, поставлені завдання виконує вчасно та якісно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, віддає перевагу спілкуванню із засудженими позитивної спрямованості. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження». За характером спокійний, врівноважений. В індивідуальних бесідах відвертий. Виконавці листи не надходили. Зв?язок з родичами підтримує шляхом телефонних розмов. Вину у скоєному злочині визнав повністю.
Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_5 , засудженому 05.10.2020 року, 12.07.2021 року та 01.04.2022 року оголошено подяки за активну участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі. Стягнення не накладались. З виписки з протоколу №15 від 07.07.2022 року вбачається, що ОСОБА_7 довів своє виправлення, а тому наявні підстави для направлення подання до суду.
Згідно психологічної характеристики на засудженого ОСОБА_5 , останній потребує постійної корекції та контролю поведінки, так як непокірний, запальний, дратівливий. Вимоги краще надавати обережно, делікатно тому, що тривожний, збудливий, готовий до емоційного зриву (необхідно розрізняти його нестриманість як рису характеру і як властивість температури). В екстремальній ситуації краще переконати, що справа без нього пропаде, спроможний викладатися до кінця.
Як вбачається з довідки засуджений ОСОБА_7 заборгованості за виконавчим листом не має. Відповідно до змісту довідки №162 про працевлаштування засудженого ОСОБА_5 за період квітень-травень 2022 року останній не працевлаштований. Згідно медичної довідки засуджений працездатний.
Не зважаючи на викладене та формальне існування підстав для звільнення засудженого ОСОБА_5 умовно-достроково, суд не вбачає підстав для задоволення подання КВК №41, оскільки останній за час відбування покарання працевлаштованим не був, що є прямою перешкодою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Крім того, суд звертає увагу на той факт, що відносно ОСОБА_5 за попередніми вироками чотири рази було застосовано умовно-дострокове звільнення, і кожного разу новий злочин ним вчинявся під час застосованої пільгової норми. Наведене на переконання суду свідчить про те, що останній належних висновків не зроби і продовжував вчиняти злочини, шо також ставить під сумнів досягнення головної мети покарання перевиховання.
Відбуття ж певної частини покарання, наявність заохочень за дотримання засудженим правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці та факт працевлаштування на добровільних засадах засудженого самі по собі не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування заохочувальної норми, визначеної ст. 81 КК України, оскільки дотримання правил поведінки, безпеки праці, недопущення порушення правил внутрішнього трудового розпорядку є обов`язком засудженого, мірою його необхідної поведінки, і ці обставини не доводять виправлення засудженого.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх даних про те, що до ОСОБА_5 можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
У задоволенні подання Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1