Справа № 545/3426/22
Провадження № 1-в/545/834/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.09.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області подання державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Харкова. До арешту мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, за національністю українця, освіта вища, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 09.01.2001 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ст.141 ч.2, 45 КК України до 1 року позбавлення волі, умовно з іспитовим строком 1 рік; 2) 26.09.201 року Орджонікідзевським районним судом. Харкова за ст.141 ч.2, 43 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; Звільнений 17.12.2002 року за відбуттям строку покарання з Холодногірської виправної колонія (№18)»; 3) 01.09.2009 року Київським районним судом м. Харкова за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2, 297, 309 ч.1, 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 02.02.2013 року умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 18 днів з Харківської виправної колонії (№43); 4) 14.01.2014 року Комінтернівським районним судом м.Харкова за ст.ст.185 ч.3, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки; 5) 28.01.2015 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ст.ст.186 ч.2, 71 ч.1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 6) 14.05.2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст.ст.186 ч.2, 185 ч.2, 309 ч.1, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі. Звільнений 30.10.2017 року умовно-достроково на 11 місяців 27днів з державної установи «Харківська виправна колонія (№43);
Засуджений: 20.06.2019 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст.ст.185 ч.2, 186 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання призначеного Дзержинським районним судом м. Харкова від 14.05.2015 року та за даним вироком до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання у вигляді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24.12.2020 року керуючись ст. 74 КК України в редакції ЗУ від 22.11.2018 року вирок 14.05.2015 року приведено у відповідність до чинного законодавства та вважати засудженим за ст. 309ч.1 КК України до відбуття 4 роки обмеження волі. За вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.06.2019 року, відповідно до ст..71ч.1 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від. 14.05.2015 року та за даним вироком, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання у вигляді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначати покарання за сукупністю вироків у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі, остаточно до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі, -

встановив:

Адміністрація державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» звернулась до суду із поданням про застосування щодо засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув встановлені законом строку покарання і сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений направив до суду заяву, відповідно до якої подання підтримав та просив задовольнити, розгляд клопотання прохав провести без його участі.

Представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» подав заяву до суду, в якій прохав подання розглядати без його участі.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив.

Суд, врахувавши думки прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, проходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як встановлено судом ОСОБА_4 засуджений 20.06.2019 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст.ст.185 ч.2, 186 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання призначеного Дзержинським районним судом м. Харкова від 14.05.2015 року та за даним вироком до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання у вигляді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24.12.2020 року керуючись ст. 74 КК України в редакції ЗУ від 22.11.2018 року вирок 14.05.2015 року приведено у відповідність до чинного законодавства та вважати засудженим за ст. 309ч.1 КК України до відбуття 4 роки обмеження волі. За вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.06.2019 року, відповідно до ст..71ч.1 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від. 14.05.2015 року та за даним вироком, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання у вигляді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначати покарання за сукупністю вироків у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі, остаточно до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 11.10.2018 року, кінець строку відбування покарання 11.11.2022 року.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волізнаходиться з 11.10.2018 року.
З 12.10.2018 року тримався в державній установі «Харківський слідчий ізолятор», характеризувався негативно, за допущене порушення вимог режиму тримання притягувався до дисциплінарної відповідальності один раз, шляхом поміщення до карцеру, заохочень не мав. До праці не залучався.
З 11.02.2020 року відбуває строк покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».
За період відбування покарання характеризується позитивно. Порушеньрежиму тримання не допускає. За виконання покладених обов`язків та правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався адміністрацією установи дев`ять разів.
Був працевлаштований до промислової зони установи в ремонтно- інструментальній майстерні. До виконання робіт ставився відповідально, проявляв розумну ініціативу. Крім того відповідно до ст.. 118 КВК України залучається до робіт з благоустрою території установи. До виконання робіт ставиться сумлінно.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Аналізуючи встановлені обставини, суд вважає, що засуджений відбув 3/4 строку основного покарання, але не довів своє виправлення, поведінка засудженого не була стабільно позитивною протягом всього строку відбування покарання, враховуючи, що він мав 1 стягнення, а тому ОСОБА_4 не заслуговує на умовно-дострокового звільнення від відбуття невідбутої частини покарання.
Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України, а відтак в задоволенні подання державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» про умовно-дострокове звільнення слід відмовити.

Керуючись ст. 537 КПК України, суд:

ухвалив:

У задоволенні подання державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1