Справа № 755/5233/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" липня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001171 від 21.05.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, працюючого не офіційно різноробочим, зареєстрованого та проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06.12.2006 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 03.02.2009 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України, ст. 71 КК України до 5 років 10 місяців позбавлення волі, звільнений 16.08.2013 по відбуттю строку покарання;

- 25.09.2018 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 02.03.2021 по відбуттю строку покарання, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

21.05.2022 приблизно о 11 год. 20 хв. ОСОБА_3 проходив біля першого під`їзду житлового будинку АДРЕСА_2 , де побачив, що вхідні двері зазначеного під`їзду відчинені.

Після чого, зайшовши до вказаного під`їзду, ОСОБА_3 побачив незачинені двері до підвального приміщення та в останнього виник злочинний умисел на вчинення повторного таємного викрадення чужого майна, що могло знаходитись у ньому.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , шляхом вільного доступу, спустився до підвального приміщення вищевказаного під`їзду та побачив дитячі самокати належні ОСОБА_5 , які прикріплені до дерев`яного будівельного помосту велосипедним тросовим замком, при цьому, обравши об`єктом свого злочинного посягання один із самокатів.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на повторне таємне викрадення чужого майна та обернення його у свою користь, в умовах воєнного стану згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року та подальшим його продовженням згідно Закону України від 22 травня 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», ОСОБА_3 викрутив рульову верхню частину самокату марки «Best Scooter» блакитно-чорного кольору, та від`єднав її від нижньої частини даного самокату.

У подальшому, ОСОБА_3 взявши самокат марки «Best Scooter», блакитно-чорного кольору, без рульової частини, вартістю 726 гривень 67 копійок, вийшов із підвального приміщення будинку АДРЕСА_2 та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

В результаті своїх злочинних дій, які полягли у повторному таємному викраденні чужого майна, вчиненому у воєнний стан згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року та подальшим його продовженням згідно Закону України від 22 травня 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», ОСОБА_3 завдав матеріального збитку потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 726 гривень 67 копійок.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, дав покази, підтвердив вищевикладені обставини його скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що він дійсно, 21.05.2022 року за адресою пр-т Гагаріна, № 8-А в м. Києві під час сирени повітряної тривоги, зайшов до підвалу під`їзду побачив дитячий самокат, що був прикріплений тросом, який він від`єднав шляхом зняття керма самокату та одразу вийшов з під`їзду з викраденим самокатом. Пройшовши близько 10 метрів від під`їзду був затриманий невідомим чоловіком, який викликав працівників поліції. Самокат було вилучено та повернуто потерпілому.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даних злочинів, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого. Суд, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд визнає є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочину.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, з 15.09.2006 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, раніше судимий, його стан здоров`я, який згідно довідки перебуває на обліку в Київській міській медичній частині з діагнозом: ВІЛ-інфекція, IV клінічна стадія. Хронічний вірусний ОСОБА_7 , отримує ВААРТ, на даний час стан здоров`я задовільний, не є інвалідом І чи ІІ групи, не одружений, спосіб життя, повідомив, що працює не офіційно різноробочим, позицію сторони обвинувачення та потерпілого щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах мінімальної санкції частини четвертої статті 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності (за відсутності вмотивованого клопотання), звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень) як ним самим так і іншими особами.

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили, застосувавши положення ст. 72 КК України, зарахувавши в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 21.05.2022 року до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 21.05.2022 року до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/111-22/18726-ТВ від 17.06.2022 у сумі 755 грн. 12 коп.

Речові докази у кримінальному проваджені:

- дитячий самокат блакитно-чорного кольору марки "Бест Скутер", переданий під зберігальну розписку потерпілому - залишити у володінні власника.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя