Справа № 357/3211/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.06.2022 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000444 від 16.04.2022, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Біла Церква Київської області, з середньо технічною освітою, неодруженого, працюючого в ТОВ «Школа меблевого дизайну» на посаді електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого, РНОКПП: НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 16 квітня 2022 року близько 12 год. 20 хв., перебуваючи поруч із спорудою, що по вул. Партизанська в м. Біла Церква, Київської області, на землі незаконно знайшов-придбав три згортки синього кольору з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору.

В подальшому, ОСОБА_4 , переконавшись, що знайдена ним кристалоподібна речовина білого кольору є наркотичним засобом, поклав її до зовнішньої правої кишені куртки, в яку був одягнений та залишив при собі незаконно зберігати для власного вживання, без мети збуту.

Цього ж дня, близько 12 год. 35 хв. ОСОБА_4 поруч із будинком АДРЕСА_3 зупинено працівниками поліції для перевірки на предмет зберігання заборонених в обігу речей. В ході особистого обшуку в ОСОБА_4 із зовнішньої правої кишені куртки виявлено та вилучено три згортки з клейкої стрічки з полімерного матеріалу синього кольору типу «ізолента», в яких містилось по два згортки з фольги, в кожному з яких знаходився фрагмент з плівки з полімерного матеріалу блакитного кольору, що містив кристалоподібну речовину білого кольору, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон (фенадон). Загальна маса метадону (фенадону) у вилучених речових становить 0,825 г. Отже, ОСОБА_4 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону вказаний наркотичний засіб незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.309 КК України, без кваліфікуючих ознак, а саме як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме час, місце, мотив та спосіб вчинення ним інкримінованого злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності.

2.2. Обсяг доказів.

Судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав уважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідженням письмових матеріалів щодо речових доказів, процесуальних витрат та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

2.3. Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав в повному обсязі, надав показання, відповідно до яких 16.04.2022 близько 12:00 год йшов з банку по вул. Партизанська в м. Біла Церква поруч будівлі типу електробудки на землі знайшов пакунок, в якому було три згортки синього кольору типу «ізолента», в яких містились по два згортки з фольги з наркотичною речовиною. Достеменно знав, що вказана речовина є метадоном, оскільки має досвід вживання наркотичних засобів. Знайдений пакунок поклав до зовнішньої правої кишені куртки, в яку був одягнений. Приблизно через 15 хвилин, по тій же вулиці Партизанській в м. Біла Церква його зупинили працівники поліції для перевірки на предмет зберігання заборонених речей. Він добровільно видав працівникам поліції 3 пакунки з наркотичною речовиною, які були в правій кишені його куртки, щодо вчиненого щиро розкаюється.

2.4. Дослідження письмових матеріалів кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого, в тому числі щодо процесуальних витрат та речових доказів.

До матеріалів судового провадження надано документи, зокрема, копію паспорта ОСОБА_4 на підтвердження особи обвинуваченого; копію картки платника податків на ім`я ОСОБА_4 ; довідку-характеристику ОСОБА_4 за місцем проживання, згідно якої останній характеризується виключно позитивно, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.10.2016, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн; вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.04.2019, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 (три) роки та покладенням обов`язків, передбачених пп. 1,2 ч.1 ст.76 КК України; копію ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.05.2022, якою ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.04.2019 у зв`язку з закінченням іспитового строку; довідку КНП Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4» від 28.04.2022 № 319, з якої вбачається, що ОСОБА_4 медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує; довідку ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.04.2022 № ВОБР/1118/1, згідно з якою ОСОБА_4 на військовому обліку військовозобов`язаних сержантів та солдат запасу в ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебуває; довідку про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні (висновок експерта від 23.04.2022 № СЕ-19/111-22/10463-НЗПРАП) на суму 2 059,44 грн (дві тисячі п`ятдесят дев`ять гривень сорок чотири копійки); постанову про визнання речовим доказом від 27.04.2022; квитанцію про прийняття на тимчасове зберігання речей, отриманих в ході кримінального провадження № 453 від 27.04.2022; протокол затримання ОСОБА_4 в порядку ст.298-2 КПК України від 16.04.2022; постанову про звільнення ОСОБА_4 з кабінету дізнавача від 16.04.2022; довідку з місця роботи ОСОБА_4 № 2 від 20.05.2022, відповідно до якої він працює у ТОВ «Школа меблевого дизайну» з 27.05.2019 по теперішній час на посаді електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах.

3.Кваліфікація дій обвинуваченого судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі щодо речових доказів та процесуальних витрат, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 , поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України, а саме у незаконному придбанні та незаконному зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 винуватість визнав та щиро розкаявся у вчиненому.

Отже, до обставини, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.

Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст.91 КПК України підлягають доказуванню саме прокурором. В силу положень ст. 337 КПК України суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Позиції учасників провадження щодо покарання.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч.1 ст. 309 КК України у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 просили призначити покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки обвинувачений зробив належні висновки щодо своєї протиправної поведінки, має бажання виправитись та в подальшому не вчиняти кримінальні правопорушення, крім того вказав, що має можливість сплатити штраф у зв`язку із наявним в нього місцем працевлаштування.

5.2. Висновки суду щодо покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії кримінальних проступків відповідно до ст. 12 КК України та є кримінальним правопорушенням у сфері обігу наркотичних речовин, особу винного, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, його відношення до вчиненого, майновий стан, позитивну характеристику за місцем проживання, наявність офіційного місця працевлаштування, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин покарання та призначає йому покарання у межах санкції частини 1 статті 309 КК України у виді мінімального розміру штрафу.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

6. Цивільний позов не заявлено.

7. Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувались.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Враховуючи, що процесуальні витрати, які складаються з витрат на проведення судової експертизи у розмірі 2059,44 грн документально підтверджені, тому вказані витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, ст.309 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , витрати за проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів (висновок експерта № СЕ-19/111-22/10463-НЗПРАП від 23.04.2022) у розмірі 2059,44 грн (дві тисячі п`ятдесят дев`ять гривень сорок чотири копійки) на користь держави.
Речовий доказ у кримінальному провадженні №0000444:
-наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), маса якого становить 0,825 г, який знаходиться у спеціальному пакеті № 3601790, який відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 27.04.2022 та квитанції № 453 від 27.04.2022 переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП знищити.
На вирок суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_6