Справа № 484/1730/22
Провадження № 1-КП/484/255/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000449 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченко Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , паспорт у виді ID картки № НОМЕР_1 , виданий 17.08.2016 року органом 4822, РНОКПП НОМЕР_2 , проходив військову службу за контрактом на посаді номера обслуги 1 артилерійського взводу 12 артилерійської батареї 4 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 у військовому званні солдат, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України, -

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

24.02.2021 року ОСОБА_5 уклав контракт строком на три роки про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_3 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 24.02.2021 року № 37-РС ОСОБА_5 призначено на посаду номера обслуги 1 артилерійського взводу 12 артилерійської батареї 4 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 зі званням «солдат». Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 24.02.2021 року № 42 солдата ОСОБА_5 прийнято на військову службу за контрактом, зараховано до списків особового складу вказаної частини, поставлено на всі види забезпечення та визначено таким, що з 24.02.2021 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно положень п.1,2 ч.1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з 24.02.2021 року, тобто з дня зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу за контрактом та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби за контрактом.

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону «Про оборону України» визначено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно п.п.1,3 ч.4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_5 було повідомлено і до часу самовільного залишення військової частини він дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 37, 40, 49, 127, 128, 216, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 4, 6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», солдат ОСОБА_5 як військовослужбовець був зобов`язаний свято і беззаперечно дотримуватися Конституції і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, діючи в порушення вимог зазначених нормативно-правових актів ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 23.10.2021 року о 08.00 годині, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді номера обслуги 1 артилерійського взводу 12 артилерійської батареї 4 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 , всупереч вказаних вище вимог закону, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, незаконно, без дозволу командування, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на військову службу у військову частину НОМЕР_3 в АДРЕСА_2 , не повідомляв органам військового управління та правоохоронним органам про себе як про військовослужбовця, на службу до військової частини не з`являвся, а перебував поза межами військової частини за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд до 11.10 години 16.06.2022 року, коли добровільно прибув до Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону та заявив про себе, як про дійсного військовослужбовця військової служби за контрактом та вчинений ним злочин.

Таким чином солдат ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи не оспорював і пояснив, що дійсно проходив військову службу за контрактом, але мав непорозуміння з комбатом, тому самовільно залишив службу і жив дома. Заяву про звільнення не писав. Телефоном повідомив, що не з`явиться на службу. Через деякий час з`явився і повідомив про себе, але не мав наміру більше служити. У скоєному розкаявся.

Ніхто з учасників процесу ніякі фактичні обставини справи не оспорював, тому судом не досліджувались всі докази щодо цих обставин відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України. Крім того вина ОСОБА_5 підтверджується наданими стороною обвинувачення письмовими доказами: контрактом про проходження військової служби від 24.02.2021 року, наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 24.02.2021 року № 42, згідно якого солдата ОСОБА_5 прийнято на військову службу за контрактом, зараховано до списків особового складу вказаної частини, поставлено на всі види забезпечення та визначено таким, що з 24.02.2021 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків; рапортом т.в.о. командира 4 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 про те, що солдат ОСОБА_5 був відсутнім на ранковому шикуванні 23.10.2021 року; наказом командира № 1269 від 23.10.2021 року про призначення службового розслідування з приводу самовільного залишення солдатом військової служби; актом службового розслідування; наказом № 211 від 23.01.2021 року, згідно якого ОСОБА_5 самовільно залишив військову службу, у зв`язку з чим його знято з усіх видів грошового забезпечення; наказом командира № 1359 від 08.11.2021 року про оголошення результатів службового розслідування.

Таким чином вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину доведена. Його дії правильно кваліфіковані за ст. 407 ч.4 КК України.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також данні про особу винного, який повністю визнав себе винним, розкаявся у вчиненому, має зареєстроване місце проживання, раніше не судимий, за місцем служби характеризується посередньо.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, молодий вік.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, його вік, майновий та сімейний стан, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства. Покарання йому слід призначити в мінімальних межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується, у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього деякі обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд вважає недоцільним, оскільки ОСОБА_5 не засуджується до реального відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 ч.1 п.п.1,2, ч.2 п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

СУДДЯ: