Провадження №1-кп/369/707/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.08.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, та кримінальних проступків передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, та кримінальних проступків, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні з ініціативи суду відповідно до вимог ст. 331 КПК України поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , оскільки закінчується двомісячний термін застосування даного запобіжного заходу.

Прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, зокрема існує необхідність запобігти спробам обвинуваченого ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, переховуватися від суду та впливати на свідків, які ще не допитані у справі, а також зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним, вказувала на те, що обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, у тому числі родини та утриманців, які б забезпечили належну процесуальну поведінку, не працює, що місце реєстрації обвинуваченого відноситься до тимчасово окупованої території. Крім того, прокурор вказувала на необхідність запобігання спробам обвинуваченого вчинити інші кримінальні правопорушення.

Представник потерпілого просила суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому.
Обвинувачений ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_8 проти продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 заперечили, вказували на безпідставність доводів прокурора, відсутність доказів, що підтверджують ризики, на які посилається прокурор, та просили суд змінити обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема домашній арешт, а також просили зменшити розмір застави обвинуваченому. Обвинувачений ОСОБА_9 щодо питання доцільності продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 поклався на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_11 заперечив проти продовження тримання його під вартою та просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а також просив зменшити розмір застави, вказуючи на непомірність встановленого розміру застави, визначений попередньою ухвалою суду, зазначив також про наявність у нього міцних соціальних зв`язків (дружини, з якою не перебуває у зареєстрованому шлюбі та неповнолітньої дитини, яка офіційно не зареєстрована на його ім`я як батька дитини) та орендованого житла, а також можливість влаштуватися на роботу через мережу Інтернет, про що наявні докази в матеріалах справи.
Захисник ОСОБА_7 проти продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому заперечив та зазначив, що ризики, на які посилається прокурор не підтверджуються належними доказами, вказував, що тримання під вартою обвинуваченого не виправдовується ризиками, про які зазначив прокурор, а також те, що обґрунтування позиції прокурора не може бути лише на посиланні на тяжкість майбутнього покарання, яке загрожує обвинуваченому. Враховуючи вказане, просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Вислухавши думку учасників процесу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника, вивчивши матеріали, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
В обґрунтування наявності підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив про необхідність уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та з урахуванням ступеня тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів та відсутності сталих соціальних зв`язків у обвинуваченого. Крім того, мотивуючи наявність у цій справі обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та з урахуванням клопотання обвинуваченого та захисника ОСОБА_8 про дослідження доказів, якими прокурор обґрунтовує вказані ризики, прокурор зазначила, що обвинувачений ОСОБА_11 не має місця роботи та офіційного джерела доходу, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не одружений, тобто не має сталих соціальних зв`язків за місцем проживання, обвинувачується у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, що сукупність вказаних обставин може вказувати на існування ризиків можливого переховування від суду, впливу на свідків, які ще не допитані у справі та може вчинити інші кримінальні правопорушення.
З урахуванням зазначеного колегія суддів дійшла висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, оскільки об`єктивно доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують на даний момент та не зменшились. Так, враховуючи обставини, встановлені в судовому засіданні, існує необхідність запобігти спробам обвинуваченого ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжких, проти життя і здоров`я особи, та характеризуються підвищеним рівнем суспільної небезпеки, зокрема й особливо тяжкого злочину з мірою можливого покарання у виді довічного позбавлення волі, переховуватися від суду та впливати на свідків у справі, допит, яких ще не проведено, з огляду на стадію розгляду справи, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, характер дій, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_11 .
Крім того, колегія суддів, зважаючи на вимоги статті 178 КПК України бере до уваги дані про обвинуваченого, а саме: відсутність у обвинуваченого, який не одружений,на утриманні неповнолітніх дітей, доказів наявності у обвинуваченого до затримання офіційного місця роботи та доказів активної трудової діяльності, а також відсутність стійких соціальних зв`язків за місцем проживання. Отже, колегія суддів дійшла висновку, що вказані обставини виправдовують обмеження права ОСОБА_11 перебувати на волі, не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.
При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_11 щодо наявності підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, оскільки повторно оцінивши наявні в провадженні докази на підтвердження доводів обвинуваченого та його захисника про наявність у обвинуваченого ОСОБА_11 сталих соціальних зв`язків (зокрема дитини та цивільної дружини), гарантованого місця роботи та орендованого житла в місті Києві, з урахуванням пояснень, наданих в цьому судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновків, що у цій конкретній справі застосування такого запобіжного заходу не може бути достатнім та таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_11 процесуальних обов`язків, які випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України. Крім того, колегія суддів при повторній оцінці договору оренди квартири від 13.07.2021 року (за адресою: АДРЕСА_1 ), наданого обвинуваченим в попередніх судових засіданнях, виходила із того, що до вказаного правочину не надано правовстановлюючі документи на квартиру з метою підтвердження права на укладення орендовавцем ОСОБА_12 договору оренди. Таким чином, доводи обвинуваченого про наявність у нього гарантованого місця проживання не підтверджені належними доказами.
При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_11 не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України.
Крім того, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишити як альтернативу даному запобіжному заходу обвинуваченому ОСОБА_11 заставу. При цьому, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, а також доводи обвинуваченого ОСОБА_11 щодо зменшення розміру застави до помірного, суд дійшов висновку про залишення як альтернативу запобіжному заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 застави у розмірі, визначеному ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.06.2022 року, а саме у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1189500 грн з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
При цьому, колегія суддів, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатись, дійшла висновку, що застава саме у вищевказаному розмірі буде належною гарантією того, що у разі сплати визначеного розміру застави, обвинувачений вирішить не зникати через побоювання втратити заставу. Суд, дійшов висновку, що такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, з урахуванням тяжкості інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не порушує прав обвинуваченого, а тому підстави вважати його завідомо непомірним відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України, на 60 днів до 06 жовтня 2022 року включно.
Залишити як альтернативу даному запобіжному заходу обвинуваченому ОСОБА_11 заставу в розмірі 500 (п`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1189500 (один мільйон сто вісімдесят дев`ять тисяч п`ятсот) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:
- з`являтися до прокурора або суду за кожною вимогою;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на банківські реквізити:
Отримувач:
Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області.
Код отримувача ( код ЄДРПОУ): 26268119
Банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ
Рахунок отримувача UA0018661.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на банківські реквізити, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого ОСОБА_11 з-під варти та повідомити усно і письмово Києво-Святошинський районний суд Київської області.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається такими, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Повний текст ухвали оголошено 10.08.2022 року о 08 год. 30 хв.
Головуюча суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3