УХВАЛА
Іменем України
06 вересня 2022 року
м. Київ
справа № 317/3803/15-к
провадження № 51-2026ск19

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 24 січня 2018 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 14 лютого 2019 року стосовно нього з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження,

встановила:
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вищевказаних судових рішень у касаційному порядку. В доданому до касаційної скарги клопотанні засуджений просить поновити йому строк на касаційне оскарження, посилаючись як на причину пропуску останнього на відсутність кваліфікованої правової допомоги з боку обраного захисника та необізнаність із судовими рішеннями Запорізького апеляційного суду і Верховного Суду стосовно нього.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою та обґоворивши доводи клопотання про поновлення строку касаційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для поновлення цього строку відсутні, а скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Так, згідно з ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Оскаржену ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_4 було проголошено

14 лютого 2019 року, а касаційну скаргу засудженим подано лише 19 серпня

2022 року, тобто за сплином значного проміжку часу після закінчення строку касаційного оскарження, встановленого ч. 2 ст. 426 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 429 КПКУкраїни касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала,

не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції

за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
З огляду на положення ч. 1 ст. 117 КПК України поновленню підлягають процесуальні строки, пропущені з поважних причин.
Поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Наявність таких обставин має бути підтверджено відповідними доказами.
Так, поважність причин визначається судом у разі неможливості своєчасного подання скарги або іншого документа через стихійне лихо, катастрофу, хворобу, відрядження, трагічні та інші непередбачувані події в житті людини, а також будь-які інші обставини, що не дозволили учаснику процесу завчасно подати відповідний документ.
Також при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку до уваги має братися у тому числі й поведінка особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала вона розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку або якнайшвидше після його закінчення, чи скористалась вона вже таким правом раніше та інші доречні обставини.
Європейський суд з прав людини, практика якого з огляду на положення ч. 5 ст. 9 КПК України враховується при застосуванні процесуального законодавства України, неодноразово зазначав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
З доданих до касаційної скарги копій оскаржених судових рішень видно, що інтереси ОСОБА_4 у судах першої та апеляційної інстанцій представляли захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . Останні разом із засудженим були присутні у судовому засіданні під час розгляду апеляційних скарг на вирок місцевого суду.

Як уже зазначалося вище, відрахування строку подання касаційної скарги з дня вручення копії судового рішення передбачено лише для засудженого, який тримається під вартою (ч. 2 ст. 426 КПК України).
Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2019 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , подану в межах передбаченого ч. 2 ст. 426 КПК України тримісячного строку на касаційне оскарження, було повернуто у зв`язку з тим, що захисник не усунув недоліків, на які йому вказувалося в ухвалі касаційного суду від 24 квітня 2019 року.
Ухвалами Верховного Суду від 24 червня 2019 року та 05 жовтня 2021 року касаційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідно було повернуто особам, які їх подали, у зв`язку з відмовою у задоволенні їх клопотань про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень стосовно ОСОБА_4 . При цьому касаційним судом, крім іншого, було зазначено, що укладення угоди на представництво інтересів у суді касаційної інстанції із новим захисником після закінчення строків на касаційне оскарження судових рішень не є поважними причинами пропуску такого строку та підставами для його поновлення. Тим більше, що у засудженого було декілька захисників, які представляли його інтереси у кримінальному провадженні в судах першої та апеляційної інстанцій.
На цей час з моменту проголошення ухвали апеляційного суду минуло більше 3 років і 6 місяців. Протягом цього строку засуджений ОСОБА_4 не виявляв бажання скористатись правом особистого оскарження судових рішень стосовно нього у касаційному порядку. На можливість його особистого звернення з касаційною скаргою, незалежно від результатів розгляду касаційних скарг захисників, засудженому також вказувалося у відповіді заступника керівника апарату Верховного Суду керівника секретаріату Касаційного кримінального суду від

27 листопада 2019 року на скаргу ОСОБА_4 , надіслану на адресу Верховного Суду з Офісу Президента України. При чому з матеріалів провадження убачається, що на момент звернення із зазначеною скаргою ОСОБА_4 був обізнаний з ухвалами Верховного Суду від 27 травня та 24 червня 2019 року про повернення касаційних скарг його захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , а також мав копії зазначених судових рішень, як і копії оскаржених вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду стосовно нього. На жодні непереборні обставини, які б перешкодили йому протягом зазначеного періоду особисто подати касаційну скаргу засуджений у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження не вказує. Так само засуджений не був обмежений у праві вільного вибору захисника.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини право на доступ до правосуддя, складовою якого є право на оскарження судового рішення, не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Це обумовлено необхідністю дотримання принципу верховенства права, елементом якого є принцип правової визначеності. Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права особи на доступ до правосуддя з урахуванням принципу правової визначеності є поновлення судом пропущеного з поважних причин процесуального строку у розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності та за наявності вагомих (переконливих) підстав. При цьому учасники провадження мають добросовісно користуватися наданими їм правами, адже в протилежному випадку це призведе до зловживання ними.
З огляду на конкретні обставини цього кримінального провадження колегія суддів не встановила обмежень щодо реалізації права ОСОБА_4 на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть цього права було порушено, тому не вбачає обґрунтованих підстав для поновлення йому строку на касаційне оскарження.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 429 КПК України, колегія суддів
постановила:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 в поновленні строку касаційного оскарження вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 24 січня 2018 року та ухвали Запорізького апеляційного суду від 14 лютого 2019 року стосовно нього.

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3