"05" вересня 2022 р.
Справа №153/1571/20
Провадження по справі №1-кп/150/9/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2022 року с. Мазурівка
Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю учасників кримінального провадження:
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 (дистанційно),
захахисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 (дистанційно),
потерпілої ОСОБА_8 (дистанційно),
розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку між Чернівецьким районним судом Вінницької області, Ямпільським районним судом Вінницької області за участі потерпілої ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 та ДУ «Вінницька УВП (№1)» за участі обвинуваченого ОСОБА_4 кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000103 від 02.05.2020 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, непрацюючого, у відповідності до положень ст.89 КК України раніше не судимого
за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.115 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 02.05.2020 близько 13 години 00 хвилин гостював у будинку ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_1 , де спільно із господарем будинку та раніше знайомим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його співмешканкою ОСОБА_8 та ОСОБА_11 розпивали алкогольні напої.
У цей час між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 і ОСОБА_8 розпочався конфлікт у формі психічного тиску (насильства) з боку ОСОБА_4 на грунті зневаги та особистих неприязних відносин, які виникли раніше з приводу неналежного догляду за матір`ю ОСОБА_8 ОСОБА_12 , через що остання була вимушена покинути попереднє місце проживання та проживати у знайомих по даний час, а також через повідомлення ОСОБА_10 раніше за іншими фактами в поліцію щодо неправомірних дій ОСОБА_4 відносно нього, через що ОСОБА_4 притягався до встановленої законом відповідальності.
Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_4 , який будучи незадоволеним поведінкою ОСОБА_10 щодо повідомлення в поліцію про неправомірні дії ОСОБА_4 , неналежного догляду за ОСОБА_12 та внаслідок сформованого негативного зневажливого ставлення до ОСОБА_10 через його асоціальний спосіб життя, виник умисел на протиправне позбавлення його життя, з мотивів помсти на грунті неприязних відносин, самоствердження та утвердження домінування і зверхності над потерпілим.
Діючи з прямим умислом з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині з вище вказаних мотивів, ОСОБА_4 взяв до рук металеву палицю із пластиковим руків`ям (тростину), за допомогою якої пересувався ОСОБА_9 та наніс даною палицею три удари ОСОБА_10 в область тулуба спереду, після чого завдав ударів в життєво важливий орган людини, а саме, наніс не менше двох ударів кулаками рук в область передньої частини голови спереду, а також декілька ударів вказаною металевою палицею в область лобової кістки голови спереду, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми: субдуральна гематома справа (в об`ємі до 200 мл), крововилив в м`які тканини голови в лобній ділянці, по центру, садна в ділянці чола, по центру, садно в лівій надбрівній ділянці, садно в лівій скроневій ділянці, синець в ділянці верхньої повіки правого ока, крововилив в слизову оболонку нижньої губи, які згідно висновків експертів №17 від 11.06.2020 та №95-К від 10.09.2020 виникли 02.05.2020 від дії твердого (твердих) предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які являються небезпечними для життя в момент їх заподіяння; синці в нижній частині живота по центру, садно на боковій поверхні грудної клітки зліва, виникли 02.05.2020 від дії твердого (твердих) предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 від набряку та набухання речовини головного мозку, що виникло внаслідок закритої черепно мозкової травми: субдуральна гематома справа (в об`ємі до 200 мл), крововилив в м`які тканини голови в лобній ділянці, по центру, садна в ділянці чола, по центру, садно в лівій надбрівній ділянці, садно в лівій скроневій ділянці, синець в ділянці верхньої повіки правого ока, крововилив в слизову оболонку нижньої губи. Між даними тілесними ушкодженнями та настанням смерті ОСОБА_10 є причинний зв`язок.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.115 КК України - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Крім того, ОСОБА_4 02.05.2020 близько 13 години 00 хвилин гостював у будинку ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_2 , де спільно із господарем будинку та раніше знайомим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його співмешканкою ОСОБА_8 та ОСОБА_11 розпивали алкогольні напої.
У цей час між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 і ОСОБА_8 розпочався конфлікт на грунті особистих неприязних відносин, під час якого у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.
Реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 взяв до рук металеву палицю із пластиковим руків`ям (тростину), за допомогою якої пересувався ОСОБА_9 , та наніс даною палицею два удари ОСОБА_8 в бокову поверхню живота справа, в нижній третині, чим заподіяв їй тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово медичного експерта №29 від 04.05.2020 по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Окрім того, ОСОБА_4 в подальшому наніс вище вказаною палицею ОСОБА_8 один удар в тім`яну ділянку голови праворуч, один удар кулаком в ліве плече, чим заподіяв їй фізичного болю.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину не визнає. Пояснив, що 2.05.2020 гостював у будинку ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_1 . Окрім нього були присутні ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 із дружиною ОСОБА_14 , з якими розпивали алкогольні напої. ОСОБА_4 спілкувався із ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , ОСОБА_11 спілкувалася із ОСОБА_8 . Згодом ОСОБА_13 із дружиною ОСОБА_14 поїхали. ОСОБА_8 та ОСОБА_10 неодноразово виходили на вулицю. Потім ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ще трохи випили, після чого ОСОБА_10 спав на дивані. Пізніше ОСОБА_4 вийшов з будинку на поріг і побачив, що ОСОБА_10 лежить біля дороги. З будинку вийшла ОСОБА_11 і сказала, що зателефонувала до батьків ОСОБА_10 , які після цього приїхали. ОСОБА_15 допоміг посадити ОСОБА_10 в салон автомобіля, із-за будинку вибігла ОСОБА_8 і сіла до автомобіля. Після цього ОСОБА_4 пішов назад до хати і продовжував пити. Зазначив, що ніякого конфлікту із ОСОБА_10 у нього не було, ніякої палиці він не бачив і до рук не брав, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 не бив. ОСОБА_10 страждав алкогольною епілепсією,можливо сам падав та отримав тілесні ушкодження ,також припустив , що і ОСОБА_8 сама побилась.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечує проти притягнення його підзахисного ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125, ч.1 ст.115 КК України, зазначивши при цьому, що у ОСОБА_4 не було умислу на позбавлення життя ОСОБА_10 , його вина є недоведеною.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.115 КК України, за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:
- даними в судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_6 матері ОСОБА_10 про те, що 02.05.2020 о 14 год. 15 хв. їй зателефонувала ОСОБА_11 і повідомила, що вони із її сином ОСОБА_10 знаходяться в домоволодінні ОСОБА_9 , що по АДРЕСА_1 , сказала, що ОСОБА_10 стало погано. Приіхавши до вище вказаного домоволодіння, ОСОБА_6 побачила, що її син ОСОБА_10 лежав на спині головою донизу на дорозі біля воріт, його обличчя було синього кольору, синець на правому оці, з носа кров, губи підбиті, з боку де селезінка був синяк від палиці, штани спущені. ОСОБА_11 почала вмивати його водою, однак, ОСОБА_10 був непритомним. На запитання ОСОБА_6 чи ОСОБА_4 бив її сина, останній відповів, що не бив. Прийшла ОСОБА_8 , задерла кофту і показала синці від удару палицею, який наніс ій ОСОБА_4 . ОСОБА_16 забрала сина додому, її чоловік ОСОБА_17 разом із ОСОБА_4 занесли його до автомобіля, очей він не відкривав. В лікарню ОСОБА_10 не доставила, оскільки, думала, що він п`яний, а не побитий до смерті. ОСОБА_8 повідомила, що ОСОБА_4 бив ОСОБА_10 ;
- даними в судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_8 про те, що 02.05.2020 разом із своїм співмешканцем ОСОБА_10 ,, ОСОБА_4 і ОСОБА_11 гостювали у будинку ОСОБА_9 , розпивали алкогольні напої. Окрім них ще були ОСОБА_13 і ОСОБА_14 . Між ОСОБА_4 та Паскарем виник конфлікт з приводу неналежного догляду за мамою ОСОБА_8 , вигнання її з будинку. Конфлікт тривав близько однієї години. ОСОБА_4 бив ОСОБА_10 палицею по голові та спині, декілька разів вдарив у груди. ОСОБА_8 бачила у ОСОБА_10 кров з носа, на роті було почервоніння. Також ОСОБА_4 наніс в бік ОСОБА_8 два удари металевою палицею. ОСОБА_8 вибігла з будинку, ОСОБА_10 залишився лежати в будинку. ОСОБА_11 зателефонувала до батьків ОСОБА_10 . ОСОБА_8 із будинку ОСОБА_9 поїхала разом із ОСОБА_10 та його батьками. ОСОБА_10 за руки і за ноги занесли під навіс і положили на диван, він був непритомним, не розмовляв, викликали швидку медичну допомогу.
- даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_18 про те, що 02.05.2020 разом із ОСОБА_19 приїхали додому до ОСОБА_9 , в якого пробув 20 хвилин, був ОСОБА_4 і ОСОБА_11 . В хаті на постелі спав ОСОБА_10 , в якого під носом була засохша кров, біля нього сиділа його співмешканка ОСОБА_8 , яка сказала, що ОСОБА_10 спить. Почались спори між ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та ОСОБА_18 . Зазначив, що у ОСОБА_4 на долоні були червоні плями схожі на кров. Увечері того ж дня йому стало відомо про смерть ОСОБА_10
- даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_17 батька померлого ОСОБА_10 про те, що 02.05.2020 о 14 год. 15 хв. До них зателефонувала ОСОБА_11 і повідомила , що вони із його сином ОСОБА_10 знаходяться в домоволодінні ОСОБА_9 , що по АДРЕСА_1 , сказала, що ОСОБА_10 стало погано. Прийшовши до вище вказаного домоволодіння, ОСОБА_17 побачив, що його син ОСОБА_10 лежав біля воріт, синець на правому оці, кров на обличчі, в носі, на волоссі, штани спущені. ОСОБА_10 був непритомним, до свідомості не прийшов. Разом із ОСОБА_4 занесли ОСОБА_10 до автомобіля та привезли додому. Приїхала швидка допомога, але ОСОБА_10 помер.
- даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_19 , який суду показав, що 02.05.2020 він разом з ОСОБА_18 заїхав до ОСОБА_9 , у якого був ОСОБА_4 , вони сиділи за столом, а ОСОБА_10 спав на постелі. зазначив, що на обличчі Паскара була червона пляма. ОСОБА_19 перебував у ОСОБА_9 5 хвилин. Ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_10 не говорили, що хтось бив останнього. Пояснив, що він був понятим при проведенні слідчого експерименту з участю ОСОБА_4 , який розповідав про всі обставини злочину.
- даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що вона зі своїм чоловіком ОСОБА_13 приїхали до ОСОБА_9 , потім приїхали ОСОБА_10 зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , а ще згодом ОСОБА_4 із ОСОБА_11 . Після цього вона разом із чоловіком перебували у ОСОБА_9 ще хвилин п`ятнадцять. ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 сиділи біля столу, у її присутності конфлікту не було. Зі слів ОСОБА_9 їй стало відомо про те, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 раніше був конфлікт. Зазначила, що покази, дані нею на стадії досудового розслідування, підтримує, вони є правильними.
- даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_20 медсестри ФАП про те, що 02.05.2022 до неї прийшла ОСОБА_21 - сестра ОСОБА_10 та повідомила, що ОСОБА_10 погано. Пояснила, що по приїзді побачила,що ОСОБА_10 був непритомним, знаходився на дивані під навісом, дихання було важке з хрипом, що могло бути наслідком черепно мозкової травми. Близько 04 год. сталася зупинка серця. Штучне дихання, масаж серця не дали позитивного результату. Зазначила, що бачила в паху ОСОБА_10 синець розміром 3 см.х10 см.,та під оком також був синець.
- даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_22 суду показала, що коли помер ОСОБА_10 , шукали ОСОБА_4 ;
- даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_23 про те, що на ферму увечері возив ОСОБА_4 , а зранку його син ОСОБА_24 . Зазначила, що ОСОБА_4 вона не бачила;
- даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що 02.05.2020 гостювала у будинку ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_1 , де спільно із господарем будинку, ОСОБА_10 і його співмешканкою ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 розпивали алкогольні напої. ОСОБА_8 розповіла, що ОСОБА_10 ображає маму, вибив вікна в будинку, і ОСОБА_4 при цьому з приводу неналежного догляду за матір`ю ОСОБА_8 бив ОСОБА_10 палицею та кулаками по голові, спині. Після цього ОСОБА_10 ліг спати. ОСОБА_11 разом із ОСОБА_8 періодично виходили на вулицю, скандалили. ОСОБА_8 хотіла зателефонувати, однак, ОСОБА_4 забрав телефон у неї і передав його ОСОБА_11 . ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_10 , і той лежав в коридорі, пізніше лежав на вулиці. Зазначила, що у ОСОБА_10 була кров на обличчі, під носом засохша кров, синє обличчя. ОСОБА_11 зателефонувала батькам ОСОБА_10 . Була понятою при проведенні слідчого експерименту, підписала протокол та підтверджує викладене в ньому дійсним обставинам справи.
- протоколом огляду від 02.05.2020 домоволодіння, належного ОСОБА_17 , розташованого по АДРЕСА_1 та фототаблицями до нього , під час якого на дивані під навісом виявлено труп ОСОБА_10 , одяг, в який він був одягнений одна пара шкарпеток, джинсові штани зі слідами РБК, спортивна куртка вітровка зі слідами РБК, кофта в полоску зі слідами РБК (том 3 а.к.п. 138-140, 141-150).
- протоколом огляду від 02.05.2020 домоволодіння, належного ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_1 та фототаблицями до нього, під час якого виявлено полімерні плашки, два скляних стаканчика, трость (палицю), два резинові шльопанці (том 3 а.к.п.152 154, 155 165).
- протоколом огляду від 03.05.2020, місцем огляду є приміщення моргу КНП «Ямпільська ЦРЛ» по вул. Пирогова, 1 в м. Ямпіль Вінницької області, в якому знаходився труп ОСОБА_10 та фототаблицями до нього. Під час зовнішнього огляду трупа виявлено ушкодження: в ділянці чола попереду три садна невизначеної форми бурого кольору розміром 0,3 на 0,2 до 1,0 на 1,0 см.; аналогічного характеру садна в лівій надбрівній ділянці одне продовгуватої форми розміщено горизонтально розміром7,0 на 0,5 см. та одне садно в лівій виличній ділянці розмірами 1,0 на 1,5 см.; синець в ділянці верхньої повіки правого ока синюшного кольору розмірами 4,0 на 2,0 см.; крововилив у слизову оболонку нижньої губи синюшного кольору розмірами 2,0 на 1,5 см.; в нижній частині живота по центру два синці синюшного кольору, продовгуватої садни із засвітленням по центру розмірами 8,0 на 4,0 см. та 12,0 на 4,0 см. і один синець овальної форми розміром 6,0 на 4,0 см. по боковій поверхні грудної клітки, аналогічного характеру садно подовгуватої форми 5,0 на 0,4 см; в ділянці правої півкулі головного мозку виявлено масивний крововилив під тверду мозкову оболонку в об`ємі до 200 мл у вигляді згустків бурого кольору, які не спаяні з твердою мозковою оболонкою, виражений набряк речовини головного мозку (том 3 а.к.п. 167, 168-171)
- висновком експерта №17 від 22.06.2020 судово медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , згідно якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 були виявлені слідуючі пошкодження: закрита черепно-мозкова травма : субдуральна гематома справа (в об`ємі до 200 мл.), крововилив в м`які тканини голови в лобній ділянці, по центру, садна в ділянці чола, по центру, садно в лівій надбрівній ділянці,садно в лівій скроневій ділянці,синець в ділянці верхньої повіки правого ока,крововилив в слизову оболонку нижньої губи; синці в нижній частині живота, по центру, садно на боковій поверхні грудної кістки зліва. Тілесні ушкодження у ОСОБА_10 у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми справа (в об`ємі 200 мл.), крововилива в м`які тканини голови в лобній ділянці, по центру, саден в ділянці чола, по центру, садна в лівій надбровній ділянці, садна в лівій скроневій ділянці, синця в ділянці верхньої повіки правого ока, крововилива в слизову оболонку нижньої губи могли виникнути від дії тупого (их), твердого (их) предмета (ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо 02.05.2020 року і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які являються небезпечними для життя на момент їх виникнення. (Наказ № 6 від 17.01.1995 року. «Правила оцінки ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» п.2.1.3.г). Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 від набряку та набухання речовини головного мозку,що виникло внаслідок закритої черепно - мозкової травми, субдуральної гематоми справа (в об`ємі до 200 мл.), крововилива в м`які тканини голови в лобній ділянці, по центру, саден в ділянці чола, що центру, садна в лівій надбрівній ділянці, садна в лівій скроневій ділянці, синця в ділянці верхньої повіки правого ока, крововилива в слизову оболонку нижньої губи. Між даними тілесними ушкодженнями та настанням смерті ОСОБА_10 є причинний звя`зок. Тілесні ушкодження у ОСОБА_10 у вигляді синців в нижній частині живота, по центру, садна на боковій поверхній грудної клітки зліва могли виникнути від дії тупого (их), твердого (их) предмета (ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо 02.05.2020 року і мають ознаки легких тілесних ушкоджень, відносно живих осіб. (Наказ № 6 від 17.01.1995 року. «Правила оцінки ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п.2.3.5.) (том 3 а.к.п. 172-174);
- заявою ОСОБА_9 від 03.05.2020 про надання дозволу працівникам Ямпільського ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області на проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_25 та ОСОБА_8 у належному йому домоволодінні, розташованому по АДРЕСА_2 (том 3 а.к.п. 182);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.05.2020 за участі свідка ОСОБА_11 у домоволодінні, належному ОСОБА_9 , розташованому по АДРЕСА_1 та оглянутим диском із відеофіксацією проведення слідчого експерименту від 03.05.2020 за участі свідка ОСОБА_11 у домоволодінні, належному ОСОБА_9 , яка розповіла як ОСОБА_4 штовхав ОСОБА_10 на дивані, виникла сварка між ОСОБА_26 та ОСОБА_10 , вході якої ОСОБА_4 взяв палку і наніс декілька ударів по голові ОСОБА_10 .Також наніс удари по животі і нозі ОСОБА_8 , тягнув її за волосся. Після цього ОСОБА_4 палицею сильно вдарив двічі ОСОБА_10 по животі, від удару останній приліг. Не бачила, але почула звук удару палицею по голові ОСОБА_10 , ОСОБА_8 просила, щоб ОСОБА_4 не бив ОСОБА_10 по голові. ОСОБА_4 почав бити палицею ОСОБА_10 , від чого той впав з дивана, сильно бив останнього по голові та плечах, після чого штовхнув ногою. У ОСОБА_10 з носа пішла кров, з рота піна, слина, був непритомним, часте дихання, був синій. ОСОБА_4 сказав, що йому байдуже до цього. Приїхали батьки ОСОБА_10 та забрали його до свого дому (том 3 а.к.п. 183-186, 187);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.05.2020 за участі ОСОБА_8 , у домоволодінні, належному ОСОБА_9 , розташованому по АДРЕСА_1 та оглянутим диском із відеофіксацією проведення слідчого експерименту, чим підтверджується нанесення ОСОБА_4 палицею ударів по животі та обличчі ОСОБА_8 , а також по животі та голові ОСОБА_10 , нанесення удару ОСОБА_4 кулаком в око ОСОБА_10 (том 3 а.к.п. 188-191, 192);
- висновком експерта №28 від 04.05.2020, відповідно до якого на підставі судово медичної екекспертизи ОСОБА_8 , у останньої виявлені такі тілесні ушкодження: синці по боковій поверхні живота справа в нижній третині. Тілесні ушкодження у ОСОБА_8 могли виникнути від дії тупого (их) твердого (их) предмета (ів) з обмеженою контактуючою поверхнею можливо 02.05.2020 і по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (том 3 а.к.п. 194-195);
- протоколом огляду від 03.05.2020 речей, які добровільно видає ОСОБА_8 , в яких вона була одягнута станом на 02.05.2020 та фототаблицями до нього, зокрема, спортивних штанів синього кольору із написом Sportic, кофту рожевого відтінку (том 3 а.к.п. 199, 200-202);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.05.2020 за участі свідка ОСОБА_9 , під час якого останній розповів про обставини події, що сталася 02.05.2020 у його домоволодінні, розташованому по АДРЕСА_1 та оглянутим в судовому засіданні диском із відеозаписом проведення слідчого експерименту (том 3 а.к.п. 219-220, 221);
- заявою ОСОБА_9 від 14.05.2020 про надання дозволу на проникнення до його житла в АДРЕСА_1 та проведення там слідчого експерименту із участю свідка ОСОБА_14 (том 3 а.к.п. 222);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.05.2020, проведеного в домоволодінні, належному ОСОБА_9 , розташованому по АДРЕСА_1 , за участю свідка ОСОБА_14 та оглянутим в судовому засіданні диском із відеозаписом проведення слідчого експерименту (том 3 а.к.п. 223-224, 225);
- - заявою ОСОБА_9 від 14.05.2020 про надання дозволу на проникнення до його житла в АДРЕСА_1 та проведення там слідчого експерименту із участю свідка ОСОБА_13 (том 3 а.к.п. 226);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.05.2020, проведеного в домоволодінні, належному ОСОБА_9 , розташованому по АДРЕСА_1 , за участю свідка ОСОБА_13 та оглянутим в судовому засіданні диском із відеозаписом проведення слідчого експерименту (том 3 а.к.п. 227-228, 229);
- - заявою ОСОБА_9 від 14.05.2020 про надання дозволу на проникнення до його житла в АДРЕСА_1 та проведення там слідчого експерименту із участю свідка ОСОБА_19 (том 3 а.к.п. 230);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.05.2020, проведеного в домоволодінні, належному ОСОБА_9 , розташованому по АДРЕСА_1 , за участю свідка ОСОБА_19 та оглянутим в судовому засіданні диском із відеозаписом проведення слідчого експерименту (том 3 а.к.п. 231-232, 233);
- заявою ОСОБА_9 від 14.05.2020 про надання дозволу на проникнення до його житла в АДРЕСА_1 та проведення там слідчого експерименту із участю свідка ОСОБА_19 (том 3 а.к.п. 234);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.05.2020, проведеного в домоволодінні, належному ОСОБА_9 , розташованому по АДРЕСА_1 , за участю свідка ОСОБА_27 та оглянутим в судовому засіданні диском із відеозаписом проведення слідчого експерименту (том 3 а.к.п. 235-236, 237);
- висновком експерта №182 від 05.06.2020, відповідно до якого за результатми судово - імунологічної експертизи в слідах на речових доказах джинсових штанах, куртці вітровці, кофті, вилучених під час огляду трупа ОСОБА_10 знайдена кров людини і походження її, як від потерпілого ОСОБА_10 , так і від ОСОБА_4 не виключається (том 3 а.к.п.243-244);
- висновком експерта №185 від 05.06.2020, за результатами судово - імунологічної експертизи в слідах на спортивній кофті, добровільно виданих ОСОБА_8 встановлено наявність крові людини. Якщо кров походить від двох або декількох осіб, тобто є змішаною, що також не виключає домішок крові, як від потерпілого ОСОБА_10 , так і від ОСОБА_4 (том 3 а.к.п.245-247);
- висновком експерта №126 від 05.06.2022, відповідно до якого за результатами судово цитологічної експертизи походження слідів крові в піднігтьовому вмісті правої руки підозрюваного ОСОБА_4 може бути від будь якої однієї чи кількох осіб, в тому числі як від самого підозрюваного ОСОБА_4 , так і від трупа ОСОБА_10 не виключається. Крім того, походження епітеліальних клітин у піднігтьовому вмісті правої та лівої рук підозрюваного ОСОБА_4 може бути від будь якої однієї чи кількох осіб, в тому числі як від самого підозрюваного ОСОБА_4 , та і від трупа ОСОБА_10 не виключається (том 3 а.к.п.249-253);
- висновком експерта №127 від 05.06.2022, згідно якого за результатами судово цитологічної експертизи походження слідів крові в піднігтьовому вмісті правої руки трупа ОСОБА_10 можу бути від будь якої однієї чи кількох осіб, в тому числі як від трупа ОСОБА_10 , так і від ОСОБА_4 не виключається. Походження слідів крові в піднігтьовому вмісті лівої руки трупа ОСОБА_10 може бути від однієї або декількох осіб, в тому числі як від самого трупа ОСОБА_10 , так і від ОСОБА_4 не виключається. Крім того, походження епітеліальних клітин в піднігтьовому вмісті правої та лівої рук трупа ОСОБА_10 може бути від будь якої однієї чи кількох осіб, в тому числі як від трупа ОСОБА_10 , так і від ОСОБА_4 не виключається (том 4 а.к.п. 1-5);
- висновком експерта №29 від 04.05.2020, відповідно до якого за результатами судово медичної експертизи у ОСОБА_8 виявлені такі тілесні ушкодження: синці по боковій поверхні живота справа, в нижній третині. Тілесні ушкодження у ОСОБА_8 могли виникнути від дії тупого (их) твердого (их) предмета (ів) з обмеженою контактуючою поверхнею можливо 02.05.2020 і по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (наказ №6 від 17.01.1995 «Правила оцінки ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п.2.3.5) (том 4 а.к.п.7);
- висновком експертів №95-к від 10.09.2020 судово медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , згідно якого у ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травма : субдуральної гематоми справа(в об`ємі до 200 мл.), крововиливу в м`які тканини голови в лобній ділянці, по центру,садна в ділянці чола по центру, садна в лівій надбрівній ділянці, садна в лівій скроневій ділянці,синець в ділянці верхньої повіки правого ока, крововиливу в слизову оболонку нижньої губи; синців в нижній частині живота, по центру, садна на боковій поверхні грудної клітки зліва. Вище зазначені тілесні ушкодження у ОСОБА_10 спричинені дією тупого предмета (предметів). За механізмом заподіяння синці та крововиливи виникли за механізмом удар, садна за механізмом тертя. По давності виникнення можуть відповідати строку, вказаному у постанові про призначення експертизи 02.05.2020. Виявлена у Паскара закрита черепно мозкова травма має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, яке небезпечне для життя, згідно пунктів 2.1.1, 2.1.2 та 2.1.3 г/Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995, а виявлені у ОСОБА_10 садна на грудній клітці та синці на животі кожне окремо і всі в сукупності мають ознаки легких тілесних ушкоджень згідно пунктів 2.3.2.б/, 2.3.5. Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995. Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилась набряком та дислокацією головного мозку. Між черепно-мозковою травмою та смертю ОСОБА_10 існує причинний зв`язок. Враховуючи вираженість трупних явищ на трупі ОСОБА_10 , судово-медична експертна комісія вважає, що смерть його настала в межах однієї доби до початку судово - медичної експертизи 09 год. 00 хв. 03.05.2020 (том 4 а.к.п. 12-17);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.09.2022 за участю потерпілої ОСОБА_6 та оглянутим в судовому засіданні диском із відеозаписом проведення слідчого експерименту, під час якого остання розповіла про обставини смерті її сина ОСОБА_10 , про наявність у нього синяка під оком з правого боку, на животі сині полоси, в носі кров. Їй ОСОБА_8 розповідала, що ОСОБА_28 бив палицею ОСОБА_4 (том 4 а.к.п.18-24, 25);
- заявою ОСОБА_9 від 08.09.2020 про надання дозволу слідчому СВ Ямпільського ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області на проникнення на територію належного йому домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 з метою проведення слідчих експериментів із свідками ОСОБА_29 та іншими учасниками по даній справі (том 4 а.к.п. 26);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.09.2020 за участі свідка ОСОБА_18 та оглянутим в судовому засіданні диском із відеозаписом проведення слідчого експерименту (том 4 а.к.п. 27-30, 31).
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч.1, ч.2 ст.84 КПК України).
Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
Надані потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_6 та свідками показання, в яких вони ретельно описали події, які мали місце 02 травня 2020 року є чіткими, послідовними та такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Надані потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_6 пояснення не викликають сумніву у своїй достовірності та узгоджуються між собою й іншими матеріалами справи, яким надано оцінку в ході розгляду кримінального провадження.
За змістом кримінально-процесуального закону до предмета показань свідка належать обставини, що мають пряме чи опосередковане відношення до події кримінального правопорушення, форми вини, наслідків кримінального правопорушення, даних, що належать до показань інших свідків, експертів, їх висновків, понятих і інших учасників процесу, відомості про факти, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого та взаємовідносини свідка з ними і з потерпілим. Знання характеру цих взаємовідносин (нормальні, дружні, родинні, ворожі, неприязні, відсутні будь-які відносини, оскільки бачив (чув) вперше, тощо) дозволить дати правильну оцінку відповідних показань, висновків і процесуальних дій указаних осіб.
Частиною 1 статті 94 КПК України встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.
Відповідно до ст.370 КПК України суд обґрунтовує вирок лише на доказах, які були розглянуті у судовому засіданні і обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного доведена.
Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого та перевіряючи доводи обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_5 щодо непричетності до кримінальних правопорушень, суд дійшов наступного висновку.
Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» звернуто увагу на те, що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
На підставі наведеного, суд, перевіряючи кваліфікацію дій обвинуваченого, виходить не тільки з наслідків, які настали від злочинних дій ОСОБА_4 смерть ОСОБА_10 , а й з інших обставин кримінального правопорушення.
Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу.
При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, у випадку заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, ставлення до настання смерті характеризується необережністю.
Відповідно до ст.24 КК України умисел поділяється на два види: прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.
Суд виходить з усіх обставин вчиненого ОСОБА_4 діяння та враховує спосіб і знаряддя злочину, за допомогою якого потерпілому були нанесено тілесні ушкодження, зокрема, металевою палицею.
Окрім того, судом враховується характер та локалізація тілесних ушкоджень у загиблого ОСОБА_10 . Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №17 від 22.06.2022 у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми : субдуральної гематоми справа (в об`ємі до 200 мл.), крововиливу в м`які тканини голови в лобній ділянці, по центру, саден в ділянці чола, по центру, садна в лівій надбрівній ділянці, садна в лівій скроневій ділянці,синця в ділянці верхньої повіки правого ока, крововиливу в слизову оболонку нижньої губи; синців в нижній частині живота, по центру, садна на боковій поверхні грудної кістки зліва.
Досліджені судом докази щодо характеру та локалізації тілесних ушкоджень свідчать про те, що потерпілий ОСОБА_10 зазнав з боку ОСОБА_4 суспільно небезпечного посягання достатньої інтенсивності та цілеспрямованість дій останнього у нанесенні ударів потерпілому, крім іншого, в область життєво важливого органу - голови. Зазначені пошкодження в області голови спереду та лобової кістки спереду, знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_10 . Удар ОСОБА_4 наносив металевою палицею значного розміру.
Обвинувачений під час судових дебатів заявив, що не бив ні ОСОБА_10 , ні ОСОБА_8 , з ОСОБА_28 він не сварився. Зазначив, що ніякої палиці він не бачив і до рук не брав. В кімнаті, в якій розпивали алкогольні напої, не було достатньо місця для розмахування і можливості нанесення ударів палицею ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .
При цьому суд критично ставиться до таких пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 ,оскільки свідки на стадії досудового розслідування під час проведення слідчих експериментів розказували і показували яким саме способом ОСОБА_4 наносились удари як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_8 . Свої покази, дані на стадії досудового розслідування, підтримали під час судового розгляду. При цьому судом враховується, що висновком експертів №95-к від 10.09.2020 судово медичної експертизи трупа ОСОБА_10 підтверджено, що виявлена у ОСОБА_10 закрита черепно мозкова травма має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, яке небезпечне для життя, згідно пунктів 2.1.1, 2.1.2 та 2.1.3 г/Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995, смерть ОСОБА_10 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилась набряком та дислокацією головного мозку. Між черепно-мозковою травмою та смертю ОСОБА_10 існує причинний зв`язок.
У висновку експерта №29 від 04.05.2020 зазначається, що за результатами судово медичної експертизи у ОСОБА_8 виявлені такі тілесні ушкодження: синці по боковій поверхні живота справа, в нижній третині.
Вище зазначені експертизи, візуалізація свідчать про інтенсивність, послідовність нанесення із значною силою тілесних ушкоджень.
Окрім того, встановленим є той факт, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 склались неприязні стосунки, що потягло за собою і негативне ставлення з боку ОСОБА_4 відносно ОСОБА_8 . Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_6 ще за життя її покійного сина, ОСОБА_8 неодноразово телефонувала до неї, повідомляючи про те, що ОСОБА_4 б`є ОСОБА_10 , у зв`язку із чим ОСОБА_6 викликала працівників поліції.
Суд дійшов висновку, що мотивом злочинних дій ОСОБА_4 стали особисті неприязні стосунки, зневага, які виникли раніше, а також через повідомлення ОСОБА_10 раніше за іншими фактами в поліцію щодо неправомірних дій ОСОБА_4 відносно нього, через що ОСОБА_4 притягався до встановленої законом відповідальності, бажання розправитися із ОСОБА_10 .
Окрім того, суд критично ставиться до показів неповнолітнього свідка ОСОБА_4 , даних під час проведення слідчого експерименту від 14.05.2020 за його участі, оскільки, вони носять плутаний характер та спростовуються показами потерпілої ОСОБА_6 , яка зазначила, що неповнолітній ОСОБА_4 пояснив, що швидку допомогу викликали на місце події, що не відповідає дійсності, так як швидка допомога прибула до місця проживання ОСОБА_30 . При цьому суд бере до уваги той факт, що неповнолітній ОСОБА_4 перебував в будинку, належному ОСОБА_9 пару хвилин, що стверджується показами всіх свідків, які знаходилися на той час в будинку, а тому не міг бачити всіх обставин події. Окрім того, з показів свідків, присутніх на той час в будинку, вбачається, що біля будинку автомобіля разом із неповнолітнім ОСОБА_4 не бачили.
У Постанові ВСУ № 5-34кс14 від 27.11.2014 року вказується на те, що за нормативним визначенням умисне вбивство (стаття 115 КК) з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.
Доводи та припущення обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 можливо ,падали і самі отримали тілесні ушкодження, а також те, що ОСОБА_4 не бив ОСОБА_10 , спростовані в судовому засіданні дослідженими матеріалами справи та показами свідків, ОСОБА_4 було завдано ОСОБА_10 удари палицею по життєво важливому органу (голові) за відсутності невідкладної необхідності в заподіянні шкоди потерпілому, визначальним у поведінці ОСОБА_4 було бажання спричинити шкоду потерпілому ОСОБА_10 (розправитися),окрім того, судом при цьому враховується відсутність акту суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого ОСОБА_10 , а також зважаючи на поведінку ОСОБА_4 після вчинення кримінального правопорушення, зокрема, не вчинив жодних дій щодо усунення наслідків, а саме, не надав допомогу, не викликав швидку медичну допомогу.
Суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_10 перебував в стані алкогольного сп`яніння, страждав алкогольною епілепсією, оскільки, вони не підтверджені належними та достатніми доказами, а є лише його особистими переконаннями. В матеріалах кримінального провадження міститься висновок експерта №17 від 11.06.2020, згідно якого при судово - медичній експертизі крові трупа ОСОБА_10 наявність метилового, етилового спиртів, а також пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено, що свідчить про тверезий стан ОСОБА_10 на момент смерті (том 3 а.к.п. 172-174).
ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 не акцентували увагу і не зазначали, що ОСОБА_10 , перебуваючи в будинку, належному ОСОБА_9 вживав алкоголь.
З показів свідка ОСОБА_20 медсестри ФАП та потерпілої ОСОБА_31 -матері покійного ОСОБА_10 слідує, що ОСОБА_10 на епілепсію не хворів, та не перебував з цього приводу на обліку у лікаря.
Суд звертає увагу, що покази потерпілої ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_9 узгоджуються з обставинами справи, як під час проведення слідчих експериментів на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження, зважаючи на значний проміжок часу, знову дали аналогічні покази, розповідали про обставини вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, що свідчить про правдивість їх показів.
Вище зазначені обставини визнаються судом достатніми для того, щоб зробити безспірний і єдино правильний висновок про доводи щодо винуватості ОСОБА_4 у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_10 , а також в умисному нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , оскільки, дані факти знайшли своє безспірне підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року та «Коробов проти України» від 21.10.2011року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
При цьому суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який грунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
В ході судового розгляду суд дійшов до висновку про те, що докази, на яких ґрунтується обвинувачення є належними та достатніми, надають інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування.
Отже, встановивши обставини, які підлягали доказуванню в кримінальному провадженні і дослідивши всі зібрані докази в їх сукупності, які суд оцінює як достовірні та які встановлюють наявність суспільно - небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння,та інші обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи, суд прийшов до висновку, що діяння ОСОБА_4 має наведені кваліфікуючі ознаки, які містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.125 КК України.
Здобуті на досудовому розслідуванні та досліджені в судовому засіданні докази є належними, достатніми, отриманими у передбаченому КПК України порядку, внутрішньо погодженими між собою і в сукупності доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України - вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України умисному легкому тілесному ушкодженні.
Під час розгляду кримінального провадження не було встановлено підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого, оскільки сукупністю всіх обставин вчинених діянь були доведені зміст і спрямованість умислу ОСОБА_4 на вбивство потерпілого ОСОБА_10 та на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Здобуті на досудовому розслідуванні та досліджені в судовому засіданні докази є належними, достатніми, отриманими у передбаченому КПК України порядку, внутрішньо погодженими між собою, а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 Європейського суду з прав людини в справі «Яременко проти України», та таким чином в сукупності доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.125 КК України.
Висновки експертів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, як процесуальні джерела доказів, ґрунтуються на відомостях, які експерти сприймали безпосередньо та стали їм відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення досліджень, висновки експертів ґрунтуються на доказах, що визнаються судом належними та допустимими, на підставі яких судом встановлено наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та є доведеними, зокрема, щодо події кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.125 КК України (часу, місця, способу вчинення кримінальних правопорушень), винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, форми вини, мотиву і мети вчинення кримінальних правопорушень, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, характеризують особу обвинуваченого.
Частиною 1 статті 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави захищати життя людини (ч.1 ст.27 Конституції України).
Відповідно до абзацу 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» від 30.05.1997 року, №7, суди як органи державної влади зобов`язані своєчасно й дієво захищати ці права та свободи шляхом розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення.
Статтею 2 розділу І Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненою в Римі 4 листопада 1950 року (ратифікована Україною Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, дата набрання чинності для України 11.09.1997 року) встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.
Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 року, №2 звернуто увагу судів на необхідність суворого додержання вимог законодавства, що передбачає відповідальність за злочини проти життя та здоров`я особи. Однією з важливих гарантій здійснення проголошеного статтями 3 і 27 Конституції України права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання судами вимог кримінально-процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними злочинними діями незаконно позбавив ОСОБА_10 життя, що визнається Конституцією України найвищою соціальною цінністю.
Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 року звернуто увагу на те, що у справах про злочини даного виду суди зобов`язані як установлювати вину підсудних та призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання, так і вживати всіх необхідних заходів до повного відшкодування заподіяної потерпілим матеріальної та моральної шкоди.
При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України суди мають ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (пункт 2 Постанови Пленуму ВСУ від 07.02.2003 року, №2).
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Суд при призначенні покарання виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованих на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягара для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.211.2007 р.).
Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання, воно повинно ґрунтуватися, зокрема на принципах індивідуалізації та справедливості.
Відповідно до правової позиції щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».
Значення покарання визначається не його жорстокістю, а справедливістю, невідворотністю, своєчасністю і неминучістю його застосування за злочин, вчинений ОСОБА_4 .
Крім того, застосовуючи ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і досягнення достатньої та справедливої сатисфакції потерпілої і суспільства в цілому.
Призначення покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на певний строк спричинить йому певні моральні страждання, ганьбу і сором, що є невід`ємною частиною здійснення кари, залишить сліди в його свідомості й сприятиме тому, щоб він усвідомив та спокутував свою вину перед потерпілою та суспільством.
Крім того, обираючи ОСОБА_4 зазначене покарання у виді позбавлення волі на певний строк, суд переконаний в тому, що шляхом активного примусового впливу на свідомість останнього, буде внесено корективи в його соціально психологічні властивості, нейтралізовано негативні, криміногенні настанови, що змусить їх додержуватися положень кримінального закону, виробить законослухняність та позбавить його можливості знову вчиняти злочини.
При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного посередньо характеризується по місцю проживання, в силу положень статті 89 КК України не судимий, відсутність у відповідності до ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання; обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.67 КК України, згідно обвинувального акту не встановлено, а згідно ст.337 КПК України, суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, і не має права вийти за вказані межі, якщо це погіршує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, тому приходить до висновку, що задля досягнення мети покарання, визначеної статтею 50 КК України, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у вигляді позбавлення волі, та зарахування у відповідності до ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_4 попереднього ув`язнення з часу затримання, тобто з 03.05.2020 до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили змін не потребує.
Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до положень ч.9 ст.100 КПК України.
Відповідно до положень статті 118 КПК України витрати на правову допомогу, а також витрати, пов`язані із залученням експертів являються процесуальними витратами.
У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (ч.1 ст.125 КПК України).
Частиною 2 статті 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Процесуальні витрати по справі у розмірі 8853 (восьми тисяч вісімсот п`ятдесяти трьох) гривень 61 копійки, пов`язані із проведенням судово - імунологічної та судово - цитологічної експертиз, підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави відповідно до ст.118, 124 КПК України, оскільки їх розмір та підстава підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Докази (копія договору №30, укладеного 27.10.2020 року між ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_7 , про надання правової допомоги; копія детального опису наданих послуг і виконаних робіт адвокатом, їх вартість при наданні правової допомоги від 27.10.2020, складеного адвокатом ОСОБА_7 ; квитанція №30 від 27.10.2020), подані потерпілою ОСОБА_6 для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, являються належними, допустимими та достатніми, оскільки, їх зміст свідчить про те, що останньою у зв`язку із поданням цивільного позову у межах кримінального провадження, скориставшись при цьому адвокатськими послугами, було понесено витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 2500 гривень (том 1 а.к.п. 51, 52, 53).
З наданих потерпілою доказів можливо визначити, що витрати на професійну правничу допомогу, понесені саме потерпілою ОСОБА_6 і відповідно зазначені витрати є виправданими, підтверджені відповідною достатньою документацією та іншими належними доказами.
При вирішенні цивільного позову, заявленого потерпілою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, про стягнення моральних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте, розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 і вважає, що завдана потерпілій моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення. Крім того, суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Нормативно не встановлено мінімальний і максимальний розміри відшкодування моральної шкоди та методику його визначення. В той же час, при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.
Розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв`язку із порушенням його прав, а також відповідати поведінці завдавача шкоди.
Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.
Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.
Втрата рідних людей є найвищою немайновою втратою, яка не пілягає відновленню.
Крім того, визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить із конкретних обставин справи, характеру та ступеню моральних страждань; з того, що ці страждання потерпілої ОСОБА_6 , як матері, довічні.
Сама категорія визначень «душевні страждання», «втрата спокою», «зміна його повсякденного життя» передбачає необхідність грунтовного доведення.
Розмір суми моральної шкоди повинен бути таким, що не суперечить засадам розумності, виваженості та справедливості.
Суд звертає увагу на відсутність в матеріалах справи виписок з лікарні, якщо потерпіла зверталася по допомогу до психіатра, рахунки від приватних психологів чи проходження спеціальних реабілітаційних тренінгів, що дало б можливість визначити глибину моральних страждань в повному обсязів.
Суд зазначає, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, однак, вважає заявлену до стягнення суму 1000000 грн. завищеною та не доведеною.
Отже, застосовуючи принцип розумності і справедливості, з урахуванням неможливості безпомилкового, математично виваженого підрахунку розміру компенсації моральної шкоди, суд вважає, що 300000 грн., буде тією мірою моральної компенсації в даному випадку, яка підлягає задоволенню та стягненню з обвинуваченого.
Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судом враховується тяжкість і суспільна небезпека кримінального правопорушення, характер, обсяг та глибина страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнала потерпіла ОСОБА_6 , зокрема, щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання та спогади у зв`язку із втратою сина ОСОБА_6 , втратила впевненість у своєму майбутньому, відчуття безпеки. По сьогоднішній день відбулися зміни в її емоційному стані, індивідуально психологічних проявах, таких як: переживання втрати фізичного благополуччя та емоційного комфорту, відчуття невизначеності, безпорадності та особистого безсилля перед перешкодами, переживання емоційного напруження через втрату можливості вести усталений активний спосіб життя та реалізовувати раніше намічені життєві плани.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 КК України, ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.115 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі;
- за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Основне покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень виконувати самостійно.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_4 попереднє ув`язнення з 03 травня 2020 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно засудженого ОСОБА_4 - залишити незмінним.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням судових експертиз у розмірі 8853 (восьми тисяч вісімсот п`ятдесяти трьох) гривень 61 копійки.
Речові докази по справі:
- джинсові штани із плямами коричневого кольору схожими на кров; спортивну куртку, вітровку, синього кольору із плямами коричневого кольору схожими на кров; кофту у полоску 13 плямами бурого кольору схожими на кров; одну пару шкарпеток чорного кольору, брудні, які вилучені під час огляду 02.05.2020 з трупа ОСОБА_10 , по АДРЕСА_1 , які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №1 Могилів - Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, - знищити;
- поліетиленову пляшку із написом «Караван» із залишками речовини червоного кольору; поліетиленову пляшку із написом «Караван Артезіанська», із залишками речовини рожевого кольору; два скляних стаканчики; пусту поліетиленову пляшку із написом «Караван Мохіто»;трость (палицю для ходьби) металеву із ручкою; дві резинові шльопанці чорного кольору, 42 розміру, які вилучені під час огляду 02-03.05.2020 з домоволодіння по АДРЕСА_1 , які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №1 Могилів - Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, - знищити;
- куртку сірого кольору та мобільний телефон марки Nokia з ІМЕІ НОМЕР_1 , із сім - картою абонентський номер НОМЕР_2 , які вилучені 03.05.2020 під час затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 , які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №1 Могилів - Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, - повернути власнику ОСОБА_4 ;
- спортивну кофту марки Аdidas, на якій виявлено сліди бурого кольору схожі на кров; футболку із візерунками; штани чорного кольору; одну пару шкарпеток, які вилучені 03.05.2020 в приміщенні Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, який розташований по вул. Свободи, 120, м. Ямпіль Вінницької області, під час добровільної видачі одягу ОСОБА_11 , які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №1 Могилів - Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, - повернути власниці ОСОБА_11 ;
- спортивні штани синього кольору із написом Sportics; кофту рожевого відтінку, на якій виявлено сліди бурого кольору схожі на кров, які вилучені 03.05.2020 в приміщенні Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, який розташований по вул. Свободи, 120, м. Ямпіль Вінницької області, під час добровільної видачі одягу ОСОБА_8 , які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №1 Могилів - Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, - повернути власниці ОСОБА_8 ..
Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, задоволити частково.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 300000 (триста тисяч ) гривень моральної шкоди, а також 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення в суді, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

СУДДЯ: ОСОБА_32