Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/622/22
Номер провадження: 1-кп/511/117/22
17 травня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні акт №0000124 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.03.2022 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород- Дністровський, Одеської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Степове, Роздільнянського району, Одеської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст. 332 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_7 спільно з обвинуваченим ОСОБА_5 , 18.03.2022року, приблизно о 13.00 год., перебуваючи в м. Тирасполь Республіки Молдова, домовилися з невстановленою особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження (надалі Особа 1), допомогти останньому на його прохання, незаконно переправити громадянина України ОСОБА_8 з території України на територію Республіки Молдова через лінію державного кордону України, поза пунктами пропуску у пішому порядку.
Надавши свою згоду на незаконне переправлення особи через кордон, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали від Особи 1, вказівки прибути до с. Новокрасне Роздільнянського району Одеської області та знаходитись в районі церкви, де у подальшому зустрітись з ОСОБА_8 та незаконно, поза пунктами пропуску, у пішому порядку переправити його через державний кордон України до Республіки Молдова та доставити його до с. Стара Андріяшівка.
У подальшому діючи умисно, групою осіб спільно з ОСОБА_5 та Особою 1, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, направлених на незаконне переправлення особи через державний кордон України, реалізуючи свій злочинний намір, будучи обізнаним на місцевості, ОСОБА_4 приблизно о 19.10 год. прибув до с. Новокрасне Роздільнянського району Одеської області де повідомив Особі 1 про їх прибуття до заздалегідь визначеного місця, де одразу отримав від Особа 1 засобами мобільного зв`язку номер мобільного телефону ОСОБА_8 та вказівки зв`язатися з ним та повідомити про своє прибуття, після чого зустрітись з ним та вирушати у бік державного кордону України в напрямку с. Стара Андріяшівка на територію Республіки Молдова.
Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_5 зв`язались через засоби мобільного зв`язку з ОСОБА_8 , повідомили своє точне місцезнаходження та надали йому вказівку у напрямку церкви в с. Новокрасне Роздільнянського району Одеської області, де вони мали зустрітись.
Однак, довести свій злочинний намір до кінця останні не зуміли від обставин, які від них не залежали, оскільки були виявлені та затримані 18.03.2022 приблизно о 19.30 год. працівниками Державної прикордонної служби в с. Новокрасне Роздільнянського району Одеської області.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 2 ст.332 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини справи і суду пояснив, що 17 березня 2022 року він разом з ОСОБА_4 знаходилися в м.Тирасполь Республики Молдови, де зустрілись з родичем ОСОБА_4 , який попросив їх допомогти перейти в пішому порядку кордон України його знайомому з с.Новокрасне до с.Андріяшівкі. Оскільки вони були обізнані, як перейти кордон поза пункту пропуску, вони надали згоду. Наступного дня, 18 березня 2022 року телефоним зв`язком вони домовились з особою про зустріч в с.Новокрасне Роздільнянського району біля церкви. У вечірній час вони прибули в районі церкви, чекали того чоловіка, але були виявлені та затримані працівниками Державної прикордонної служби.
Також обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив, що не знав, що такі його дії будуть незаконими та грошові коншти за це не отримував, він просто хотів допомогти родичу ОСОБА_9 . Він щиро кається.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 2 ст.332 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини справи і суду надав такі самі покази, що і обвинувачений ОСОБА_5 . Підтвердив, що вони діяли на прохання його родича.
Таким чином показання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які вони не оспорюють.
Враховуючи дані обставини, за погодженням всіх інших учасників процесу, суд визнав не доцільним дослідження доказів та тих обставин справи, які ніким не оспорюються та роз`яснивши положення ст.349 ч.3 КПК України, обмежився допитом обвинувачених, дослідженням матеріалів справи, що характеризують особу обвинувачених, оскільки істинність, добровільність та правдивість їх позиції у суду сумнівів не викликає.
Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні вище зазначеного злочину, а їх дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч.2 ст. 332 КК України, як незакінчений замах на незаконне переправлення особи через державний кордон України, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що він характеризується задовільно за місцем проживання (а.к.п.33), і є особою раніше не судимою (а.к.п.32), на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває. ( а.к.п.34 )
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину з використанням умов воєнного або надзвичайного стану.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що він характеризується задовільно за місцем проживання (а.к.п.37), і є особою раніше не судимою (а.к.п36.), на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває. ( а.к.п.38 )
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 є вчинення злочину з використанням умов воєнного або надзвичайного стану.
Згідно наданої суду досудової доповіді відносно ОСОБА_4 . Роздільнянським районним відділом ДУ «Центр пробації», вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень зроблено висновок про середній ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та про середній ризик небезпеки для суспільства. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних правопорушень. (а.к.п.42-45).
Згідно наданої суду досудової доповіді відносно ОСОБА_5 . Роздільнянським районним відділом ДУ «Центр пробації», вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень зроблено висновок про середній ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та про середній ризик небезпеки для суспільства. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних правопорушень. (а.к.п.46-49).
Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.
Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.
За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.
Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суду необхідно виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, зокрема форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, ролі кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали тощо.
Суд вважає, що згідно з вимогами діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.
При цьому, щире каяття - це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставин вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.
Санкцією ч. 2 ст. 332 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Згідно ч. 3 ст. 15 КК України замах на вчинення кримінального правопорушення є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.
Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України призначаючи покарання за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_10 вчинили замах на кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 332 КК України, їм не може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк, який перевищуватиме дві третини максимального строку, передбаченого санкцією статті.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч.2 ст.332 КК України, слід застосувати ст.69 КК України, призначивши покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті.
Крім того, відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»,відповідно до ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою обвинуваченого або із зайняттям ним певною діяльністю.

Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з можливим звільненням його від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.
Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_5 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з можливим звільненням його від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.
Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинувачених покласти на них обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
При цьому суд вважає що вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к, яка є обов`язковою для застосування, у відповідності до якої судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість, зокрема, призначення покарання з випробуванням.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст.349, ст. 368, ст. 369- ст.371,ст..373, ст. 374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 332 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 ( шість) місяців.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох ) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Запобіжний захід до засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 332 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 ( шість) місяців.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Запобіжний захід до засудженого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1