ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/535/22 Номер провадження 11-кп/814/2258/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора представника установи виконання покарань засудженогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 24 серпня 2022 року,
в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою залишено без задоволення заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого
26 червня 2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.286 КК України на 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Постановлене рішення місцевий суд мотивував тим, що ОСОБА_8 за час відбування покарання не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 24 серпня 2022 року та задовольнити заяву про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції помилково послався на відсутність його бездоганної поведінки, оскільки це не є передбаченою законом умовою для застосування положень ст.81 КК України.
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку засудженого та представника установи виконання покарань на підтримку апеляційної скарги, міркування прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевірила матеріали особової справи та судового провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог місцевим судом дотримано.

За ч.ч.1-2 ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У п.п.1, 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За змістом ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого у соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Окрім того, відповідно до ст. 9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що 26 червня 2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за ч.3 ст.286 КК України на 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Стягнуто із засудженого в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь:
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 по 1 000 000 гривень;
ОСОБА_11 - 500 000 гривень.
Зараховано ОСОБА_8 в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 03 жовтня 2016 року до 19 жовтня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (ч.1 а.о.с.33-43, 62).
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 02 жовтня 2016 року приблизно о 21 годині 40 хвилині в порушення вимог п.п.2.3 «б», 2.9 «а», 8.7.3 «е», 8.10, 12.1, 12.4 ПДР України, керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем Mercedes-Benz ML230, н.з. НОМЕР_1 , по пр-ту Князя Володимира в м. Біла Церква зі швидкістю більше 60 км/год, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відволікся від керування транспортним засобом і проігнорував червоний (забороняючий рух) сигнал світлофора на перехресті з вул. Гризодубовою, виїхав на зазначене перехрестя, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем ЗАЗ TF698 K, н.з. НОМЕР_2 (на синьому фоні), який виконував маневр повороту ліворуч з увімкненими покажчиком лівого повороту, проблисковими маячками синього кольору та звуковою сиреною, в результаті чого водієві останнього транспортного засобу ОСОБА_11 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, а його пасажирам ОСОБА_12 і ОСОБА_13 - тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що початок строку покарання ОСОБА_8 визначено з 03 жовтня 2016 року, кінець цього строку 18 вересня 2025 року.

З матеріалів особової справи вбачається наявність передумови (формалізованої підстави, що пов`язується із фактичним відбуттям засудженим певної частини строку призначеного йому покарання) для розгляду питання про застосування положень ст.81 КК України щодо ОСОБА_8 , що не оспорюється ніким з учасників судового провадження.

Однак, для застосування положень ст.81 КК України необхідна наявність не лише формально-юридичних підстав, а й оціночних, які виражаються формулюванням «… засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення».

Так, ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 03 жовтня 2016 року, за час перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, стягнень і заохочень не мав. При цьому, даних про працевлаштування засудженого чи його бажання щодо залучення до праці матеріали особової справи не містять.

З 13 квітня 2018 року засуджений відбуває покарання в ДУ «Машівська виправна колонія (№9)», де притягувався до дисциплінарної відповідальності за злісне порушення встановленого порядку відбування покарання - зберігання забороненого предмету (сім-карти), за що отримував догану, яка погашена, має 10 заохочень за сумлінну поведінку і ставлення до праці, працевлаштований нарядником, до роботи ставиться добросовісно, має постанову про відшкодування 2 200 738 гривень на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з яких 14 699 гривень 52 копійки утримано із заробітної плати засудженого, 5 200 гривень достроково ним погашено, що підтверджується даними характеристик ДУ «Машівська виправна колонія (№9)» від 19 лютого 2019 року, 29 вересня 2020 року та 18 серпня 2022 року, матеріалів про заохочення, стягнення, працевлаштування й заборгованості засудженого (ч.1 а.о.с.181, ч.2 а.о.с.33-34, а.с.п.14-20).
За матеріалами провадження ОСОБА_8 засуджений за вчинення тяжкого злочину в стані алкогольного сп`яніння, що призвів до невідворотних наслідків у вигляді смерті двох людей і заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині.
Ставлення ж засудженого до вчиненого виявилось у тому, що він не визнавав винуватість у вказаному злочині під час провадження в судах трьох інстанцій. За даними характеристики від 29 вересня 2020 року ОСОБА_8 вже під час відбування покарання вину формально визнав, але в індивідуальних бесідах уважав себе невинуватим, а міру покарання завищеною, дострокове відшкодування за цивільним позовом здійснив безпосередньо перед утворенням формалізованої підстави для застосування до нього положень ст.81 КК України (ч.2 а.о.с.33-34). Зазначене свідчить про те, що засуджений майже на протязі 4 років не надавав належну критичну оцінку своїм протиправним діям і негативним наслідкам злочину для потерпілих осіб.
Таким чином, із аналізу наведених вище даних і обставин у їх сукупності, встановлено, що в процесі виправлення ОСОБА_8 наявні позитивні тенденції, однак його поведінка не була сумлінною протягом усього строку відбування ним покарання, а навпаки характеризувалась своєю нестабільністю. Водночас слід зазначити, що в основі висновку суду про виправлення засудженого має лежати аналіз даних про його поведінку та ставлення до праці саме за увесь строк відбування покарання, а не лише той, що пов`язується з певним визначеним проміжком часу.

На думку апеляційного суду, є відсутніми безперечні та переконливі підстави вважати, що ОСОБА_8 досяг необхідного ступеню виправлення, що підтверджувало би необхідність застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Так, доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, що полягає у тому, що засуджений виправився та в подальшому немає необхідності у відбуванні покарання. У даному випадку, хоча відбутий ОСОБА_8 строк покарання й узгоджується з вимогами КК України, проте наразі застосування положень ст.81 КК України щодо засудженого є передчасним та невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції. Матеріали судового провадження, особової справи не підтверджують те, що мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень, наразі досягнута, тобто у більш короткий строк, ніж встановлено вироком суду.

Доводи апелянта з приводу того, що місцевий суд помилково послався на відсутність його бездоганної поведінки, яка не є передбаченою законом умовою для застосування ст.81 КК України, колегія суддів уважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції зазначеним чином свій висновок не мотивував, а обгрунтував його тим, що ОСОБА_8 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, що відповідає встановленим у ч.2 ст.81 КК України критеріям.
Таким чином, місцевий суд правильно відмовив у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення засудженого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції постановити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення, апелянтом не наведено та колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 24 серпня 2022 року щодо ОСОБА_8 без зміни.
С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4