Справа № 144/369/22
Провадження № 1-кп/144/49/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2022 року смт. Теплик Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Теплик кримінальне провадження № 0000030 від 07.04.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бджільна Теплицького району Вінницької області, громадянина України, українця, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.09.2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді двох років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, -

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 07.04.2022 року, приблизно о 14 годині 25 хвилин, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ), перебуваючи в смт. Теплик Гайсинського району Вінницької області, в салоні рейсового автобуса марки «Volkswagen», червоного кольору, який рухався маршрутним сполученням «м. Вінниця - с. Соболівка», скориставшись відсутністю власниці ОСОБА_6 , а саме тим, що остання вийшла на зупинці в селі Степанівка та випадково залишила на пасажирському сидінні в салоні автобуса свою жіночу сумку коричневого кольору, всередині якої знаходились грошові кошти у сумі 4730 гривень, по раптово виниклому умислу, спрямованому на вчинення крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, здійснив крадіжку даної жіночої сумки коричневого кольору, яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, з грошовими коштами в сумі 4730 гривень.

В подальшому, ОСОБА_4 місце злочину залишив та викраденим розпорядився на власний розсуд, а саме викрадене майно заховав по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , яке потім 07.04.2022 року добровільно видав працівникам поліції.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 4730 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, не визнав, фактичні обставини справи, що викладені у обвинувальному акті заперечив, показав, що дійсно близько 07 квітня 2022 року їхав рейсовим автобусом з міста Вінниці до смт. Теплик. Прибувши до місця призначення, виходив з автобуса біля автостанції в смт. Теплик. У салоні маршрутного автобуса на підлозі побачив жіночу сумку коричневого кольору. Підняв її та вийшов з салону автобуса. Біля автостанції зустрів знайомого ОСОБА_8 , випив з ним кави та він відвіз його додому в село Бджільна. Там він розповів матері про знайдену сумку, сказав, що хоче знайти власницю і повернути їй знайдене. Він дістав з сумки гаманець, щоб отримати бодай якісь відомості про власника. На одній з банківських карток прочитав прізвище « ОСОБА_9 ». Зателефонував до знайомого із села Степанівки та запитав, чи немає в селі жителів з таким прізвищем, однак той відповів, що не знає людей із прізвищем « ОСОБА_9 ». Близько 17-ї години до нього додому приїхали працівники поліції, яким він добровільно видав сумку з усіма речами, які в ній були. Собі з сумки він нічого не взяв. Жалкує про скоєне, однак умислу на крадіжку сумки потерпілої у нього не було, він лише хотів повернути її особисто власниці.

Потерпіла ОСОБА_6 показала, що 07 квітня 2022 року, близько 14 години, їхала рейсовим автобусом з села Кіблич до села Степанівка. Автобус був напівпорожній, вона сіла на сидіння у другому ряду, при собі мала дві сумки: жіночу коричневого кольору та тканинну. В першій був гаманець з банківськими картками та грошовими коштами 3700 грн. Окрім того в додатковій кишені сумки також лежали гроші в сумі 1400 грн. Всього у сумці було 5100 грн: 3700 грн. дитяча пенсія, яку вона отримала попередньо, і 1400 грн окремо. Обвинуваченого вона не бачила і не звертала уваги на пасажирів автобуса. Прибувши до села Степанівка, вона вийшла з автобуса, де її зустріла дочка. В руках у неї була лише тканинна сумка і дочка запитала, де її жіноча коричнева сумка? В цей момент вона зрозуміла, що забула сумку на сидінні маршрутного автобуса. Вони з дочкою підбігли до незнайомих чоловіків і попросили відвезти їх у смт. Теплик на автостанцію, щоб забрати з автобуса сумку. Автобус стояв на першій платформі автостанції смт. Теплик. Донька зайшла у салон автобуса, однак сумки там не було. Вона підбігла до водія, який також нічого про залишену сумку не знав і такої не бачив. В приміщенні автовокзалу касир також відповіла, що сумку їй ніхто не приносив і вона про це нічого не знає. Після цього вони з дочкою викликали працівників поліції, які дослідили відеореєстратор з автобуса, а ввечері зателефонували і повідомили, що знайшли її сумку в с. Бджільна. Сума грошей, яку виявили у сумці після крадіжки, становила 4730 грн.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що являється дочкою потерпілої. 07 квітня 2022 року, коли вона зустріла з автобуса матір у с. Степанівка, побачила, що та без своєї жіночої сумки. Односельчанин підвіз їх до автостанції у смт. Теплик, вона підбігла до водія автобуса, однак той сказав, що сумки у салоні автобуса він не бачив і її там не було. Тоді вони повідомили в поліцію про зникнення сумки.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що ні з обвинуваченим, ні з потерпілою вона не знайома. 07 квітня 2022 року вони з дочкою на автостанції м. Гайсин сіли у рейсовий автобус, який прямував до смт. Теплик. Попереду них сидів обвинувачений. Потерпіла зайшла в автобус в селі Кіблич і сіла на сидіння попереду обвинуваченого. В селі Степанівка потерпіла вийшла, а вони з дочкою вийшли в смт. Теплик біля комбікормового заводу. Перед ними встав обвинувачений, одягнув куртку, однак не виходив з автобуса. Сумку в салоні автобуса вона не бачила. Близько 16 години до неї приїхали працівники поліції відібрали показання по факту зниклої сумки.

Свідок ОСОБА_12 показав, що працює у Теплицькому АТП водієм рейсового автобуса марки «Volkswagen», маршрутним сполученням «м. Вінниця - с. Соболівка». 07 квітня 2022 року під час рейсу з міста Вінниця до смт. Теплик у автобусі їхав обвинувачений. Він запам`ятав його, оскільки він був єдиним пасажиром з Вінниці до Теплика. Серед пасажирів була також потерпіла ОСОБА_6 , яка зайшла в автобус у селі Кіблич, а вийшла у селі Степанівка. Як виходив обвинувачений він не бачив. На платформі автостанції смт. Теплик в автобус сідали пасажири до с. Соболівка. Він сидів за кермом, видавав передачі, а про залишену сумку йому ніхто нічого не повідомляв і таку він не бачив. Вже перед відправленням до нього підбігла дочка потерпілої і запитала, чи немає в салоні автобуса коричневої жіночої сумки. Однак будь-якої сумки в автобусі не було. Керівництво зняло відеозаписи з двох відеореєстраторів, розміщених у автобусі, однак особисто він їх не переглядав.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що працює касиром автостанції смт. Теплик. 07 квітня 2022 року вона знаходилась на своєму робочому місці. До неї підійшли працівники поліції і запитали, чи ніхто не звертався з приводу забутих речей. Вона повідомила їм, що не звертався і порадила передивитись записи з відеореєстраторів. Більше нічого з приводу цієї події їй невідомо.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що являється матір`ю обвинуваченого. 07 квітня 2022 року її син приїхав додому з міста Вінниці, де був на роботі. Він пообідав і розповів, що знайшов у салоні рейсового автобуса жіночу сумку і запропонував знайти власницю сумки. Син дістав з сумки банківські картки, шукав якісь відомості про власника сумки, спілкувався з кимось по телефону, а через годину після його повернення до їхнього помешкання прибув наряд поліції. Вони повідомили, що хочуть вручити сину повістку до лав збройних сил України. Коли до них вийшов син, він одразу добровільно видав їм знайдену сумку.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що являється сусідом обвинуваченого ОСОБА_4 . Навесні 2022 року до нього додому зайшли працівники поліції з проханням бути понятим під час обшуку у помешканні ОСОБА_16 . Коли він прийшов на подвір`я сусідів, жіноча коричнева сумка вже стояла на порозі будинку ОСОБА_16 . Обвинувачений пояснював, що знайшов її в салоні рейсового автобуса. Зі вмісту сумки він запам`ятав банківські картки та грошові кошти. Точну суму грошей він не пам`ятає. Під час обшуку у помешканні обвинуваченого поліція більше нічого не знайшла. Вони вилучили сумку, він підписав усі процесуальні документи і пішов додому.

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що не знайомий ні з обвинуваченим, ні з потерпілою. Приблизно в квітні місяці 2022 року він власним автомобілем повертався додому з магазину в села Бджільна. Дорогою його зупинили працівники поліції та попросили бути понятим під час обшуку помешкання ОСОБА_4 . Він погодився, зайшов у вказане помешкання, де кожна дія фіксувалась на відеокамеру працівниками поліції. ОСОБА_4 добровільно видав жіночу сумку, з неї дістали банківські картки та грошові кошти, перерахували їх, оглянули вміст сумки. Точної суми грошей він не пам`ятає. Більше під час обшуку домоволодіння обвинуваченого працівники поліції нічого не знайшли. Він підписав протокол обшуку і покинув помешкання.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується також наступними безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами.

Як видно із протоколу огляду місця події від 07 квітня 2022 року та фототаблиці до нього в салоні мікроавтобуса наявна камера відеоспостереження, яка розташована над водійським сидінням (а.с. 48-53).

Протоколом обшуку від 07.04.2022 року та фототаблицею до нього зафіксовано факт видачі ОСОБА_4 жіночої сумки коричневого кольору з грошовими коштами в сумі 4730 грн та іншими предметами в середині. (а.с. 54-61).

Постановою старшого слідчого ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області від 07 квітня 2022 року вилучені жіночу сумку коричневого кольору та грошові кошти в сумі 4730 грн визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження (а.с. 62-63).

З протоколу огляду документів (диску з фотофайлами) та додатку до нього вбачається, що 07.04.2022 року обвинувачений ОСОБА_4 їхав у одному автобусі з потерпілою ОСОБА_6 та знаходився на сидінні, що позаду потерпілої (а.с. 70-73).

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ), на території України введено воєнний стан.

Вищенаведені докази узгоджуються між собою, не є суперечливими та дають підстави суду константувати факт скоєння ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння при встановлених у суді обставинах, яке містить склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене в умовах воєнного стану.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що обтяжують покарання.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, відповідно до положень ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашену судимість, свою винуватість не визнав, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, офіційно не працевлаштований.

Обставин, які б відповідно до ст. 66 КК України пом`якшували покарання обвинуваченому, судом не встановлено. ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, не розкаявся, а повідомлені ним обставини про намір повернути сумку власнику суд розцінює, як намагання уникнути відповідальності та покарання.

Обставиною, що відповідно до вимог ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, є рецидив злочинів.

Разом з тим, суд враховує думку потерпілої, яка при обранні міри покарання ОСОБА_4 покладається на думку суду та не наполягає на суворому покаранні, майнова шкода, заподіяна їй злочином, в ході досудового розслідування відшкодована в повному обсязі шляхом вилучення предметів вчинення злочину у ОСОБА_4 працівниками поліції.

Твердження потерпілої, що у сумці були наявні грошові кошти в сумі 5100 грн., а не встановлена досудовим розслідуванням сума 4730 грн, під час судового розгляду підтвердження не знайшли і жодним чином не доведені потерпілою.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючі обвинуваченого дані, думку потерпілої, яка питання про призначення покарання залишила на розсуд суду, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним і достатнім є покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1, 75 КК України суд не знаходить.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вироком Вінницького міського суду від 15.09.2021 року засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України з призначенням покарання у виді 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням та призначенням іспитового строку на 2 роки, вже 07.04.2022 року вчинив нове кримінальне правопорушення. Зазначені вище обставини характеризують обвинуваченого як небезпечну для суспільства особу, маючу деформацію життєвих принципів, яка не бажає виправлятися, тому виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, на думку суду, є неможливим.

Тільки таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень та принципу індивідуалізації покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Посилання обвинуваченого та його захисника про необхідність виправдання ОСОБА_18 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, спростовуються усіма викладеними вище доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні.

За таких обставин, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 під час іспитового строку за попереднім вироком суду вчинив нове кримінальне правопорушення, суд вважає за необхідне в порядку ст. 71 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду від 15.09.2021 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

В межах кримінального провадження, що розглядається, до обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою суду від 31 травня 2022 року застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не довше, ніж на два місяці.

Згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_4 необхідно зарахувати строк його затримання з 07.04.2022 року до 08.04.2022 року включно, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов до обвинуваченого в межах даного кримінального провадження пред`явлено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду від 15.09.2021 року та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 5 (п`яти) років 06 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання з метою звернення вироку до виконання.

У строк покарання ОСОБА_4 зарахувати строк його затримання з 07.04.2022 року до 08.04.2022 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту залишити до набрання вироком законної сили, але не довше, ніж на два місяці.

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Теплицького районного суду Вінницької області від 12.04.2022 року на грошові кошти у сумі 4730 грн, власником яких є ОСОБА_6 .

Речові докази у справі: грошові кошти у сумі 4730 гривень, які направлено до відділення № 220/01 АБ «Укргазбанк» на відповідальне зберігання до сховища цінностей, повернути власнику ОСОБА_6 ; жіночу сумку коричневого кольору, банківські картки банків «Приватбанк», «Ощадбанк» та «Райфайзен Банк Аваль» з написом «Tetiana Tsvihun», картка для знижок «Shik», халат синього кольору, зарядний пристрій «Сігма», антипреспирант «Rexona», лікарські пігулки, шкарпетки, які передано потерпілій ОСОБА_6 на відповідальне зберігання, залишити у її власності.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Теплицький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: