Справа № 346/6013/21
Провадження № 1-кп/346/345/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілої

ОСОБА_4 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської області про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 05.01.2017 року за № 0000025 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка його вчинила, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

08.12.2021 року прокурор зазначеної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним клопотанням, в обґрунтування якого зазначає, що 05.01.2017 року (помилково вказано «05.01.2016 р.») до Коломийського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області надiйшла заява ОСОБА_7 , в якiй остання вказує, що працiвники Обласного комунального підприємства» «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» (далі в тексті «Коломийське МБТI») внесли не правдивi данi у iнвентарну справу № 1848 стосовно домоволодiння, що в АДРЕСА_1 , та в iнвентарну справу №1849 стосовно домоволодіння у АДРЕСА_2 , а також у генеральний план забудови кварталу щодо зображення криницi на межi земельних дiлянок цих господарств.

Допитанi в якостi потерпiлих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вказали, що вони у рівних частках є співвласниками вказаного домоволодіння по АДРЕСА_2 . Вказане домоволодіння ними успадковано у 1991 році після смерті їх матері ОСОБА_10 відповідно до заповіту від 28.09.1977 року. Вказане домоволодіння мати успадкувала від своїх батьків. Їхній дід ОСОБА_11 придбав вказане домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.1958 року у ОСОБА_12 . Предметом цього договору був незакінчений цегляний будинок та дерев`яний паркан. Тоді до складу домоволодіння входили незакінчений житловий будинок, огорожа з дерев`яних штахетів навколо господарства, криниця. Отже, криниця завжди знаходилася на території їх господарства і ніколи не була межовим знаком між їхніми господарством та господарством по АДРЕСА_1 . В той час межа між цими домоволодіннями проходила по глухій стіні літньої кухні, яка належала до будинковолодіння АДРЕСА_1 . Підтвердженням того, що криниця була саме на території їх господарства, є акт про закінчення будівництва і здачу в експлуатацію індивідуального будинковолодіння 23.12.1959 року, відповідно до якого дід потерпілих здав у експлуатацію будинковолодіння у складі житлового будинку, сараю, криниці, бетонованої помийної ями, туалету з бетонним вигребом. Підтвердженням того, що криниця належала дідові є довідка, видана йому 17.03.1960 року Коломийським міжміським бюро технічної інвентаризації, для надання в Коломийську державну нотаріальну контору про те, що до будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстром за №1892, входить житловий будинок, веранда, підвал, сарай, вбиральня, криниця бетонна, паркан штахетний. У всіх послідуючих оціночних актах, зведених актах та у всіх інших документах з інвентарної справи до складу будинковолодіння потерпілих входила криниця (бетонні кільця), яка зазначається літерою «К», або «№», «№1».

Потерпілі також вказали, що відповідно до акту від 20.06.1975 року про закінчення будівництва та здачу в експлуатацію індивідуального будинковолодіння по АДРЕСА_4 (перейменовано на АДРЕСА_1 ), виданого ОСОБА_13 , дідові теперішньої власниці ОСОБА_14 , у склад будинковолодіння АДРЕСА_1 в зазначеному документі не вказана. Пізніше ОСОБА_13 побудував водяну колонку помпу, оскільки в ескізі з технічного паспорта від 1984 року вже вона зображена та позначена як металева труба і знаходиться посередині їх господарства, однак, з іншого боку господарства, а не там, де криниця потерпілих.

Потерпілі вказують, що у всіх документах зазначена металева труба позначена «№5» і тільки у план схемах по ділянці ОСОБА_14 відповідно до викопіювання із плану забудованого кварталу №56А, вказана металева труба «зникає» зі схеми та з опису і незрозуміло як «з`являється» криниця потерпілих, яка у схемах зображена на межі земельних ділянках та позначена літерою «К» (це копії від 1981, 1989 років). Відповідно до технічного паспорту до будинковолодіння АДРЕСА_4 входить житловий будинок, літня кухня, підвал, крильце, сарай, гараж, вбиральня, колодязь, позначений №5 (металева труба). З цього потерпілі роблять висновок, що у технічному паспорті та заповіті позначення криниці одинакове - « АДРЕСА_5 ». Однак, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.09.1998 року дочка ОСОБА_14 чомусь успадковує серед переліку криницю за «№3». У 2008 році вона приватизувала земельну ділянку без погодження з потерпілими земельних меж, захопивши при цьому частину їх земельної ділянки шляхом самовільного переміщення огорожі, що чином зумовило накладення земельних ділянок. Спори між потерпілими та їхніми вказаними сусідами тривають ще з 1975 року, коли батько потерпілих дозволив перемістити огорожу на 0,5 м. на свою земельну ділянку, і сусіди безпідставно почали вважати межею їх ділянки саме місце знаходження нової огорожі, з приводу чого тривають спори.

Потерпілі також вказують, що у 1996 році під час приватизації земельної ділянки вони побачили, що криниця неправильно зображена на планах, тобто на межі вказаних господарств. З приводу цього вони в усній формі звернулися до працівниці Коломийського МБТІ ОСОБА_15 , яка креслила всі плани, на що остання відповіла, що ОСОБА_14 вказує, що користується криницею на рівні з потерпілими протягом багатьох років, що і зумовило зображення цього об`єкту таким чином. Крім того, ОСОБА_15 запевнила потерпілих, що приватизація проходить по розмірах ділянки відповідно до їх план схеми, а не по зображенню криниці у схемі. Однак, коли почалися судові спори, то ОСОБА_14 у судове засідання надала документ про те, що згідно з даними плану по кварталу №55 Б, надану їй « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 12.08.2013 року, де криниця знову зображена на вказаній межі, та незрозуміло чому змінені розміри земельної ділянки потерпілих. Саме тоді вони довідалися, що працівниками цього Бюро складався генеральний план забудови кварталу у 1994 році без відома потерпілих. А тому вони у 2016 році надали запит на копію плану їх будинковолодіння із вказаного генплану і на наданій копії вказані інші розміри земельної ділянки, та хоча межа показана за межею глухої стіни, але не вказано на якій відстані, тобто неправомірно по їх частині земельної ділянки, однак, криниця вказана на їх території. Згодом вони у суд подали вказану копію, однак ОСОБА_14 принесла довідку з МБТІ, що нібито у наданій їм копії неправомірно, без будь-яких на те підстав намальовано криницю на їх земельній ділянці. А тому потерпілі вважають, що у інвентарні справи по будинковолодіннях по АДРЕСА_1 та Попадюка, 3 буди внесені зміни з приводу проходження межі між їх цими господарствами та щодо розташування криниці. І саме на підставі вказаних неправомірних змін, внесених у офіційні документи, за позовом ОСОБА_14 рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.12.2014 року скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку потерпілих.

Про підробку вказаних документів свідчить: зображення їхньої криниці (бетонні кільця) у план-схемах домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка не належала до цього будинку; проходження межі між земельними ділянками по АДРЕСА_1 , та по АДРЕСА_2 , яке зображено у план-схемах господарства АДРЕСА_1 на відстані від стіни літньої кухні; неправдиво зображено розміщення криниці на межі в інвентарних справах будинку АДРЕСА_2 , оскільки криниця протягом 60 років і в даний час знаходиться на території їх земельної ділянки по АДРЕСА_2 , а межа між земельними ділянками проходить поза криницею по глухій стіні літньої кухні АДРЕСА_1 .

Завідомо неправдивим документом є відповідь №211, надана «Коломийським МБТІ» ОСОБА_14 19.12.2016 року, що не відповідає генеральній план-схемі забудованого кварталу №55 Б, копію якої по будинковолодіннях ОСОБА_16 , 1 та ОСОБА_16 , 3 потерпілі отримали у жовтні 2016 року. В цьому документі зображено криницю (бетонні кільця) на території їх земельної ділянки. Про підробку документів свідчать план-схеми земельної ділянки АДРЕСА_1 , подані ОСОБА_14 до суду, адже при однаковій конфігурації ділянок в схемах вказані різні площі та різні зовнішні розміри. Про підробку свідчить копія генерального плану кварталу 55Б, яку подала ОСОБА_14 до суду, в якій показані неправильні розміри ширини їх земельних ділянок.

Допитана як свідок ОСОБА_15 вказала, що до 2014 року працювала інженером інвентаризації нерухомого майна у ОКП «Коломийське міжрайонне бюро інвентаризації» та в липні місяці була звільненаю У 1980 році вона працювала на посаді техніка-геодезиста і в той же час по Україні була загальна постанова про облік земель. Вона обмірювала квартал номер 55 Б, а саме АДРЕСА_6 . Під час обмірів виник спір між господарствами по АДРЕСА_1 та №3. Власники господарства №3 вказували їй, що вона неправильно зображає криницю на межі між їх господарством та господарством по АДРЕСА_1 . Свідок вказує, що точно пригадує, що криниця між їх господарствами відносно огорожі була саме межовим знаком. ОСОБА_15 повідомила, що коли зробила обмір земельних ділянок у своєму кварталі, накреслила план з усіма розмірами та будівлями, то зведений план кварталу подавався на затвердження виконавчого комітету міської ради. Однак, сестри ОСОБА_17 почали ходити і скаржитися, що криниця накреслена неправильно і тому вказаний план кварталу не затверджений через вказаний конфлікт. У подальшому у 1993 роках почалася приватизація земельних ділянок і тоді потерпілі знову переміряли земельні ділянки для приватизації, оскільки з 1981 року будувалися нові будівлі. Сестри ОСОБА_17 також звернулися із заявою щоб переробити розміри земельної ділянки, тому що вони почали обробляти город позаду їх господарства на землях запасу міської ради. У 1994 році ОСОБА_15 виїхала на місце та переміряла їх земельну ділянку з урахуванням городу який вони обробляли. Тоді знову виник конфлікт за криницю, тому що вони наполягали, що криниця має бути на їх стороні. Свідок зобразила червоним кольором на генплані розміщення криниці більшою частиною на господарстві сестер, так як було в дійсності. Свідок повідомила, що в обидвох інвентарних справах по вищевказаних господарствах є старі схеми та старі ескізи за 1958 рік, оскільки тоді робилися перші обміри вказаного кварталу, на цих ескізах на даний час наявні надписи погашено, що зроблено у 1981 році, після того як вона робила нові обміри. На всіх них криниця зображена як межовий знак між господарствами. Це також видно з інвентарної справи по господарству №3 по вул. Попадюка. Тому є підстава вважати що криниця завжди була на межі між господарствами на АДРЕСА_1 та 3.

Допитана як свідок ОСОБА_18 вказала, що працює техніком другої категорії у ОКП «Коломийське міжрайонне бюро інвентаризації». В її обов`язки входить виготовлення технічних паспортів на будинки, а також виготовлення на заяви осіб або при необхідності викопіювання з генеральних планів кварталів. Свідок повідомила, що працювала інженером та в 1983.ю 1984 роках разом із іншими інженерами креслила генеральні плани кварталів у м. Коломия. Крім того, у 1994 році інженерами вносилися зміни у генплани, оскільки змінювалися межі, ділилися земельні ділянки, які були позначені червоним кольором. Свідок повідомила, що працює на вказаній посаді з 2008 року і від того часу знає сестер ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , оскільки останні тривалий час судяться із сусідами за земельні ділянки та приходять до МБТІ по копії з генпланів чи інвентарних справ. Їх знають всі працівники МБТІ, причому вони завжди скандалять, кажуть що працівники завжди щось не так зробили.

Так, у жовтні 2016 року вони звернулися із заявою про надання їм викопіювання їх господарства та сусіднього по АДРЕСА_1 із генплану кварталу №55 Б. ОСОБА_18 пригадує, що вона зробила копію сестрам ОСОБА_17 за допомогою комп`ютерної техніки, однак, ця копія їх не задовольняла, і вони почали наполягати щоб вона зробила викопіювання через скло. Вони приходили до свідка кожен день, поки вона не погодилася виготовляти викопіювання вручну. І тоді, одна з них сиділа в кабінеті та читала справу, а інша стояла над свідком і наполягала, що у генпланах криниця між їх господарством та сусіднім господарством по АДРЕСА_1 зображена неправильно. Вони говорили про те, що криниця знаходиться на їх земельній ділянці та почали вимагати щоб свідок так накреслила криницю на викопіюванні. Вона їм пояснювала, що цього зробити не може, однак, вони приходили кожний день і не наполягали зробити вказане. Тоді ОСОБА_18 , перебуваючи під щоденним тиском потерпілих не витримала та накреслила криницю на їх ділянці. Однак, в реальності криниця на всіх документах зображена на межі господарств. Також свідок вказала, що у їх інвентарну справу вона зробила просто копію з ватману, тобто вона дала лише їм на руки копію, де неправильно була зображена криниця,

Прокурор посилаючись на те, що оскільки з моменту вчинення зазначеного правопорушення минуло більше трьох років, особу, яка вчинила це правопорушення встановити не вдалося, просить клопотання задовольнити.
Сторона потерпілих в судовому засіданні заперечили проти клопотання прокурора та пояснили, що вони знають осіб, які причетні до вказаного кримінального правопорушення, однак, досудовим розслідуванням в повному обсязі не досліджено всіх обставин провадження. Тому потерпілі та представник однієї з них просять відмовити прокурору у задоволенні даного клопотання.

Суд, дослідивши надані матеріали, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України про кримінальну відповідальність обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили кримінальні правопорушення. Зокрема, у ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
При цьому необхідно зауважити, що застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-процесуальних відносин. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе лише одночасно із застосуванням норм кримінального процесуального закону.
Як зазначено у п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора. При цьому за змістом ст. 284 КПК України умовами для закриття кримінального провадження за вказаною підставою є невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі) та наявність відповідного клопотання прокурора. До того ж, за наявності вказаних умов закриття кримінального провадження на підставі пункту 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України є обов`язком суду.

Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, вважає, що стороною обвинувачення не перевірено належним чином причетність службових осіб «Коломийського МБТІ» до вчинення вказаного проступку, адже потерпілі та деякі свідки чітко вказують на обставини, які підлягають такій перевірці. Суд також наголошує, що у разі встановлення причетних осіб клопотання має містити питання про звільнення цих осіб від кримінальної відповідальності в зв`язку зі спливом строку давності.
Тому подане клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, п.3-1 ст. 284, ст.ст. 285, 286, 369 КПК України суд,

У Х В А Л И В:

у задоволенні клопотання прокурора Коломийської окружної прокуратури про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 05.01.2017 року за № 0000025 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка його вчинила, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Коломийський міськрайонний суд.

Повний текст ухвали виготовлено 22 .03.2022 року о 16 год. 40 хв.

Суддя: ОСОБА_1