Справа № 308/9909/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001451 від 15.05.2020, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-
В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001451 від 15.05.2020, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.05.2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.07.2022 включно.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , повідомивши, що ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України та у зв`язку з якими до обвинуваченого було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, не змінилися, судове провадження не завершено.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 щодо клопотання прокурора заперечив та просив змінити міру запобіжного заходу на більш м`який, а саме домашній арешт, про що подав відповідне клопотання. Вказав, що дане кримінальне провадження розглядається тривалий час та неодноразово відкладалось, у зв`язку з тим, що в судове засідання не з`являється свідок зі зміненими анкетними даними «легендована особа», якій нібито відбувалась неодноразова реалізація речовин, які містять наркотичні засоби. Беручи до уваги, що більше нема жодних свідків та осіб, яким реалізовувались такі речовини, то вважає, що в такому випадку ставиться під сумнів наявність обґрунтованої підозри. Просив суд взяти до уваги, що відповідно до характеристики, виданої Тарнівецьким старостинським округом Холмківської сільської ради, ОСОБА_4 проживаючи в громадянському шлюбу виховував доньку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також в характеристиці зазначено, що на ОСОБА_4 ні скарги ні заяви не надходили.Також просив суд врахувати, що ОСОБА_4 з багатодітної сім`ї, в нього є двоє братів (2010 та 2013 року народження) та сестра (2015 року народження). Вказане підтверджується довідкою №1923 від 06.07.2000 року та посвідченням матері № НОМЕР_1 .
Вказує, що застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необгрунтованим через надмірну суворість, та вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченого буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки, запобігання названим вище ризикам. У зв`язку з наведеним просив суд змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_4 погодився з доводами захисника.
Заслухавши думку прокурора, позицію обвинуваченого та його захисників, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний та продовжувався з урахуванням його особи, тяжкістю злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, та існування ризиків того, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливти на свідків з метою зміни їхніх показів на свою користь.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
При розгляді даного клопотання про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою колегія суддів враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 в справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».
Також у рішенні ЄСПЛ в справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Судом встановлено, що зазначені прокурором ризики суттєво зменшилися, а наведені в клопотанні обставини не перешкоджають завершенню судового розгляду справи до закінчення дії ухвали про тримання обвинуваченого під вартою.
Також, надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.
При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою тривалий час, а саме з липня 2020 року та розгляд кримінального провадження неодноразово відкладається, зокрема, у зв`язку із тим, що свідок із зміненими анкетними даними не з`являється у судове засідання для його допиту.
Більше того, пунктом 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини та практикою Європейського суду з прав людини визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.
Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно п. 3 абз. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовуються за наявності підстав вважати, що підозрюваний буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.
Разом з тим, в п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного.
У судовому засіданні під час судового провадження щодо обвинуваченого стороною обвинувачення не було надано достатнього обґрунтування ризику можливості вчинення обвинуваченим незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, з посиланням на конкретні докази реального існування такого ризику.
При цьому, з урахуванням особи обвинуваченого, його соціального статусу, особистих зав`язків, суд приходить до переконання про існування достатньої ймовірності ризику намагань з боку ОСОБА_4 ухилитися від суду, який цілком може бути усунутий, шляхом застосування до останнього менш суворого, у порівнянні з триманням під вартою, запобіжного заходу, котрий буде достатньою гарантією для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Вирішуючи клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, суд враховує тяжкість покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, дані про його особу, який є молодим за віком, наявність у нього постійного місця проживання, раніше не судимий.
Таким чином, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, відповідно до якої при розгляді клопотання про обрання або ж продовження строку тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, а також на те, що обвинувачений більше двох років перебуває під вартою, з огляду на його особу, суд вважає, що стороною захисту обґрунтовані підстави для зміни запобіжного заходу, оскільки суттєво зменшилися ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що існували раніше.
При цьому, суд бере до уваги, що сама тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , з урахуванням вищенаведеного, не є достатньою підставою для тримання останнього під вартою надалі.
З урахуванням наведеного, а також враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно якої сама по собі наявність обґрунтованого обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання особи під вартою, а також беручи до уваги, що прокурором не було належним чином обґрунтовано неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 альтернативних запобіжних заходів, суд вважає за можливе задовольнити клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 та змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у нічний період доби, без застосування електронного засобу контролю, з покладенням на них обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які, на переконання суду в повному обсязі забезпечать виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.
Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 194, 331, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строків тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період доби, без застосування електронного засобу контролю,.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- заборонити залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в нічний період доби, а саме з 22:00 по 07:00 год. без дозволу суду;

- прибувати до прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали про тримання ОСОБА_4 під домашнім арештом до 02 вересня 2022 року включно.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно в залі суду.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст.181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1