Справа № 629/6323/21
Провадження (1-кп/199/309/22)
УХВАЛА
іменем України

01.08.2022 року м.Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю сторін:

прокурора - ОСОБА_3

захисників: - ОСОБА_4

-ОСОБА_5

обвинувачених: - ОСОБА_6

-ОСОБА_7

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000537, внесеного до ЄРДР 24.09.2021 року, відносно ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , за ст. 186 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16.06.2022 року згідно протоколу авто розподілу на суддю ОСОБА_1 була розподілена судова справа з обвинувальним актом у кримінальному провадженні, яка надійшла до Лозівського міськрайонного суду Харківської області в порядку п.3 ч.2 ст.283 КПК України, звідки по підсудності передана до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська відносно ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за ст. 186 ч.3 КК України, запобіжний захід до обвинувачених у даному провадженні обрано у виді тримання під вартою, продовженим терміном дії до 28.06.2022 року, який продовжувався судом до 18.08.2022р.

Відповідно до положень ч.6 ст.34 КПК України, суд, якому направлено кримінальне провадження з іншого суду, розпочинає судове провадження зі стадії підготовчого судового засідання незалежно від стадії, на якій в іншому суді виникли обставини, передбачені частиною першою цієї статті, а тому, по даному кримінальному провадженні було призначено саме підготовче засідання.

Відповідно до ч.1 ст.336 КПК України, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), а тому, враховуючи введення на території України воєнного стану, підготовче засідання проведене в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою технічних засобів, в тому числі засобів телефонного зв`язку, за рішенням суду і усними клопотаннями учасників, що також узгоджується з положеннями п. 7 листа Верховного Суду «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» від 03 березня 2022 р.

В підготовчі засідання неодноразово викликався потерпілий у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_8 , належним чином повідомлявся, заяв про бажання прийняти участь у підготовчому засіданні від нього не надходило.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав можливим проводити підготовче засідання за відсутності потерпілого, підтримав письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на 2 міс., оскільки наявні ризики, передбачені п.п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України. Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у разі визнання останніх винуватим у кримінальних правопорушень, враховуючи тяжкість злочинів, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, є підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 може переховуватися від суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства. Крім того, знаходячись під загрозою застосування тяжкого покарання, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , володіючи відомостями щодо потерпілих та свідків сторони обвинувачення, можуть вплинути на них. Також прокурор вважає, що, беручи до уваги підвищену суспільну небезпеку інкримінуємого обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, є ризик перешкоджання останнім здійсненню кримінального провадження, продовження злочинної діяльності, та просив проводити подальший розгляд (підготовче та судове засідання) в режимі відеоконференції.

Захисник ОСОБА_4 був проти проведення засідання за відсутності потер-пілого, був проти задоволення клопотання відносно продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, вважав ризики прокурором не доведеними, просив відмовити та змінити на більш м`який, домашні арешт, та просив суд зменшити розмір застави відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , що було підтримано захисником ОСОБА_5 , обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши зміст обвинувального акта відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вважає, що підготовче засідання можливо проводити без участі потерпілого ОСОБА_8 , оскільки останній належним чином повідомлявся, заяв про бажання прийняти участь у підготовчому засіданні від нього не надходило, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 клопотання підлягає задоволенню, а клопотання Захисника ОСОБА_4 , підтримане захисником ОСОБА_5 , обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про зміну запобіжного заходу на більш м`який, на домашній арешт, про зменшення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так,відповідно до змісту обвинувального акта, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 об-винувачується за ст.186 ч.3 КК України, де є покарання у виді позбавлення волі до 8р.

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинува-чення, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у разі визнання останніх винуватими у кримінальному правопорушенні, останні, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, можуть переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування». Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

За таких обставин суд вважає, що оскільки на цей час ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжує обвинувачуватися у вчиненні тяжкого умисного злочину, враховуючи те, що на цей час продовжує існувати ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, на який вказує прокурор, продовження застосування обвинуваченому тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практикою ЄСПЛ, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 79 Рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, а також в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Для відмови в звільненні особи з-під варти також слід враховувати і ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968), оскільки він, володіючи відомостями щодо осіб потерпілого та свідків, які ще не допитані, може вплинути на них з метою схилення до зміни показів та відмови від показів взагалі, що вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України. Ці ж обставини вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів обвинуваченому.

При продовженні строку дії запобіжного заходу суд також враховує і ту обставину, що протягом перебування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» будь-яких відомостей щодо протипоказань перебування в умовах ізоляції відносно останнього не надходило.

Дослідивши надані матеріали, суд, враховуючи вік та задовільний стан здоров`я обвинувачених, відомості про його соціальні зв`язки, репутацію обвинувачених, їх майновий та сімейний стан, вважає, що вказані відомості про особу обвинувачених в сукупності із обсягом пред`явленого їм обвинувачення та встановленими ризиками, передбаченими п.п.1),3),5) ч.1ст. 177 КПК України, дають достатні підстави вважати, що альтернативні запобіжні заходи,у тому числі домашній арешт,на цей час не здатні запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну поведінку обвинувачених.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченому ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, визначався попередньою ухвалою судді про продовження строків тримання під вартою, від 01.03.2022 року, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у розмірі 45400 грн., що суд вважає можливим залишити без змін.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави, достатньої для забезпечення виконання раніше судимому обвинуваченому ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, визначався попередньою ухвалою судді про продовження строків тримання під вартою, від 01.03.2022 р.,у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у розмірі 90800 грн., що суд вважає можливим залишити без змін.

Також, прокурор ОСОБА_3 в підготовчому засіданні 01.08.2022 року вважав можливим призначати обвинувальний акт до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, викликати у судове засідання учасників, підстав для його закриття або повернення не вбачав, вважав можливим розглянути ці питання за відсутності потерпілого, який належним чином повідомлявся і від нього заяв про відкладення не надійшло, просив відмовити к задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , про повернення обвинувального акту прокурору, вважав його достатньо не мотивованим, інших клопотань не заявляв.

В підготовчому засіданні 01.08.2022 року захисник ОСОБА_4 підтримав своє письмове клопотання від 20.07.2022 року, про повернення обвинувального акту прокурору, як такого що не відповідає положенням ст.291 КПК України, зокрема в обвинувальному акті наявні істотні недоліки, що стосується обставин які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, сам обвинувальний акт є неконкретними та не зрозумілими, реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст.109 КПК України, зокрема, з реєстру матеріалів досудового розслідування незрозуміло за якою саме статтею КК України обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки вказується різні статті КК України, що було підтримано захисником ОСОБА_5 , обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , інших клопотань не заявляли.

Прокурор ОСОБА_3 , просив відмовити у задоволенні клопотання захисника, вважав його достатнім чином не мотивованим.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши зміст обвину-вального акту відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - суд вважає, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору Лозівської окружної прокуратури, з матеріалами підготовчого та судового розгляду кримінального провадження Лозівським міськрайонним судом Харківської області, та з матеріалами підготовчого розгляду кримінального провадження, а клопотання захисника підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. В свою чергу, він повинен відповідати вимогам, встановленим ст. 291 КПК України, яка передбачає вичерпний перелік відомостей, які не тільки повинен містити обвинувальний акт, але й обов`язок його затвердження, та вони є обов`язковими для їх виконання слідчим та прокурором. Відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.

Відповідно до ч.1 ст.242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 КПК України, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Не зважаючи на зазначені норми, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000537 від 11.11.2021 року, не містить посилання на відповідні висновки судово-товарознавчих експертиз, відповідно до яких було встановлено розмір завданої матеріальної шкоди викраденого майна; а також достатньо повний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленим, стосовно фактичних обставин кримінального правопорушення, що суперечить п.5 ч.2 ст. 291 КПК України.

Також, згідно викладу фактичних обставин в обвинувальному акті кримінального провадження №0000537, в порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, прокурором не зазначено місце скоєння кримінального правопорушення, а зазначається лише «Харківська обл., м.Лозова, вул. Соборна», без фактичної прив`язки до номеру будинку, електроопори, тощо, що унеможливлює перевірити достовірність підсудності даного кримінального провадження в дотримання положень ст.32 КПК України.

Зазначені недоліки повинні бути усунуті під час досудового розслідування; судовий розгляд кримінального провадження за таких обставин унеможливлений та зазначене не може бути усунуто за судового розгляду та призведе до порушень розумних строків розгляду справи в суді відповідно до ст. 28 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту для усунення зазначених недоліків.

Враховуючи клопотання учасників судового провадження, керуючись ст.ст.28,91,107,110,242,291,303,314-317,350,369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 , про призначення обвинувального акту у кримінальному провадженнях №0000537, відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ст.186 ч.3 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні - відмовити.

2. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , підтримане захисником ОСОБА_5 , обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про зміну запобіжного заходу на більш м`який, на домашній арешт обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про зменшення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 відмовити.

3. Задовольнити письмове клопотання захисника ОСОБА_4 , підтримане підтримане захисником ОСОБА_5 , обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000537, відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ст.186 ч.3 КК України (з матеріалами підготовчого та судового розгляду кримінального провадження Лозівським міськрайонним судом Харківської області, та з матеріалами підготовчого розгляду кримінального провадження - всього у 3-ох томах) - повернути прокурору Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , який затверджував обвинувальний акт, як такий що не відповідає вимогам КПК України.

4. Задовольнити клопотання прокурора і відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - продовжити на 60 днів, тобто до 29 вересня 2022 року; задовольнити клопотання прокурора і відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - продовжити на 60 днів, тобто до 29 вересня 2022 року.
5. Залишити обвинуваченому ОСОБА_6 раніше визначену заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у розмірі 90800 грн., у разі внесення якої у відповідності до ст.194 КПК України, покласти на ОСОБА_6 обов`язки: - не відлучатися з населеного пункту місця проживання без дозволу прокурора чи суду; - повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання; - прибувати до суду за першою вимогою; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордом.

6. Залишити обвинуваченому ОСОБА_7 раніше визначену заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у розмірі 45400 грн., у разі внесення якої у відповідності до ст.194 КПК України, покласти на ОСОБА_7 обов`язки: - не відлучатися з населеного пункту місця проживання без дозволу прокурора чи суду; - повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання; - прибувати до суду за першою вимогою; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордом.

7. На ухвалу можуть бути подані апеляційні скарги протягом 7 днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

8. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
9. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали, копію ухвали негайно після проголошення направити поштою прокурору, захисникам, обвинуваченим, потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1