Ухвала
іменем України
19 липня 2022 року

м. Київ
справа № 463/4460/22
провадження № 51-1976впс 22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення матеріалів кримінального провадження № 0002490 за обвинуваченням ОСОБА_6 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
в с т а н о в и в:
До Верховного Суду в порядку ст. 34 КПК України надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення матеріалів кримінального провадження № 0002490 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а саме з Личаківського районного суду м. Львова до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
На думку захисника, кримінальне провадження № 0002490 за обвинуваченням ОСОБА_6 надійшло до Личаківського районного суду м. Львова з порушенням правил підсудності.
Захисник зазначає, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2021 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , як такий, що не відповідав вимогам КПКУкраїни, було повернуто прокурору. Це судове рішення апеляційний суд залишив без змін.
Крім того, як вказує захисник, відповідно до ухвал Київського апеляційного суду від 26 березня 2019 року та від 07 травня 2019 рокупитання про направлення кримінального провадженняз одного суду до іншого було предметом розгляду суду апеляційної інстанції, який за результатами розгляду ухвалював рішення про те, що кримінальне провадження № 0002490 за обвинуваченням ОСОБА_6 підсудне Києво-Святошинському районному суду Київської області.

Виходячи з наведеного, захисник вважає, що після усунення недоліків в обвинувальному акті, зазначених в ухвалі від 15 лютого 2021 року, він мав бути направлений для розгляду до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Крім того, захисник вказує на відсутність виняткових випадків, передбачених ст. 34 КПК України, для зміни підсудності кримінального провадження, посилаючись на те, що згідно з офіційною інформацією, розміщеною на сайті Судової влади України, Києво-Святошинський районний суд Київської області працює та здійснює правосуддя.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримала своє клопотання та просила його задовольнити.
Інші учасники судового провадження повідомлені про час та місце розгляду клопотання. Заперечень та заяв про відкладення розгляду клопотання від учасників судового провадження, які не прибули в судове засідання, не надійшло.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника, перевіривши доводи, викладені у клопотанні, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання захисника задоволенню не підлягає на таких підставах.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
Окрім зазначених вище обставин, які є підставами для обов`язкового направлення кримінального провадження з одного суду до іншого, у ч. 1 ст. 34 КПК України визначені дискреційні підстави для зміни підсудності. А саме, до почату судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження (крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях).
Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала (ч. 3 ст. 34 КПК України).
Із матеріалів, які були надані Личаківським районним судом м. Львова, вбачається, що 22 червня 2022 року до цього місцевого суду з Офісу Генерального прокурора надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 з додатками до нього для розгляду по суті. На теперішній час судовий розгляд у справі не розпочато.

З копії супровідного листа вбачається, що прокурор, скеровуючи для розгляду обвинувальний акт, послався на положення ч. 9 ст. 615 КПК України та наказ Директора Державного бюро розслідувань № 124-дск від 15 березня 2022 року, відповідно до якого місцем здійснення досудового розслідування кримінальних проваджень слідчими першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань на період воєнного стану в Україні визначено Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Львові.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 23 серпня 2022 року.
Згідно з положеннями ч. 9 ст. 615 КПК України, яка регулює особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану, під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя найбільш територіально наближеним до нього судом, що може здійснювати правосуддя, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.
Разом з тим, в клопотанні захисник ОСОБА_5 просить направити кримінальне провадження № 0002490 за обвинуваченням ОСОБА_6 з Личаківського районного суду м. Львова до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
При цьому підставою для передачі кримінального провадження № 0002490 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів захисник вказує те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 після його затвердження прокурором у 2019 році було скеровано для розгляду доКиєво-Святошинського районного суду Київської області. Цей же місцевий суд у підготовчому судовому засіданні прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору як такий, що не відповідав вимогам КПК України.
У зв`язку з цим захисник вважає, що після усунення недоліків обвинувальний акт мав бути направлений для розгляду до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Проте, враховуючи, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 було направлено 22 червня 2022 року, тобто після набрання чинності ч. 9 ст. 615 КПК України, яка регулює особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану, а також з огляду на ч. 1 ст. 5 КПК України, згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення, обвинувальний акт у даному провадженні, за загальним правилом положень ч. 9 ст. 615 КПК України, має скеровуватися та розглядатися судом, в межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Разом з тим, з копії обвинувального акта щодо ОСОБА_6 та реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається, щоб досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було закінчено в межах територіальної юрисдикції Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Не наводить захисник у своєму клопотанні й будь-яких інших обставин, які би в силу положень ч. 9 ст. 615 КПК України доводили необхідність відступу від закріпленого у цій нормі загального правила щодо визначення суду, у який скеровується та який має розглядати обвинувальний акт, в умовах воєнного стану.
Враховуючи наведене та зміст положень ст. 34, ч. 9 ст. 615 КПК України, підстав для направлення кримінального провадження № 0002490 за обвинуваченням ОСОБА_6 до Києво-Святошинського районного суду Київської областіколегія суддів не вбачає, а виняткових випадків не встановлено.
Тому у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 необхідно відмовити.
Керуючись ст. 34, ч. 9 ст. 615 КПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження № 0002490 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, з Личаківського районного суду м. Львова до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3