Справа № 163/1797/21
Провадження № 1-кп/163/43/22
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 в режимі відеоконференції,
обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції,
захисника ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000110 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Костичани Чернівецької області, що зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньої-спеціальної освіти, одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.201 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він вчинив закінчений замах на контрабанду культурних цінностей, тобто їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю при таких обставинах.
27 травня 2021 року ОСОБА_4 діючи умисно, з метою реалізації злочинного наміру направленого на контрабанду культурних цінностей, перебуваючи біля автовокзалу міста Луцьк, здійснив приховування 11 археологічних предметів музейного значення III ст. до н.е. - V ст. н.е., виготовлених зі сплаву на основі золота та зі вставками природного каміння, які становлять культурну цінність, серед особистих речей у своєму рюкзаку, помістивши їх до картонної коробки з написом «Нова пошта», яку у свою чергу поклав до чорного поліетиленового пакету.
Надалі 27.05.2021, приблизно о 15:00 годині, перебуваючи на транспортному засобі (рейсовому автобусі) марки «ДАФ», моделі SB3000, номерний знак НОМЕР_1 , в зоні функціонування МАПП «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що вказані предмети контрабанди становлять культурну цінність, обрав режим перетину через державний кордон України каналом, позначеним символом зеленого кольору - «зелений коридор» та заповнив відповідну митну декларацію в якій зазначив про відсутність будь-яких предметів, переміщення яких через державний кордон України обмежено або заборонено.
Так, ОСОБА_4 порушуючи вимоги статей 12-15 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей», не маючи дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей, без свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей, виконав усі дії, які вважав необхідними для переміщення 11 археологічних предметів виготовлених з сплаву на основі золота, зі вставками природного каміння, які становлять культурну цінність, через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто вчинив закінчений замах на контрабанду культурних цінностей, але злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі, у зв`язку із тим, що співробітник Волинської митниці Держмитслужби під час повного митного огляду виявив вказані предмети.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.201 КК України.

У суд обвинувальний акт надійшов з угодою про визнання винуватості.

Згідно із цією угодою ОСОБА_4 повністю визнає вчинення інкримінованого йому злочину за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди буде призначене покарання за ч.2 ст.15 ч.1 ст.201 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки із застосуванням ст.75 КК України.

Під час розгляду питання про затвердження угоди, суд дійшов таких висновків. За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим повністю.

Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесений до категорії тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам, та, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості за викладених вище обставин може бути укладена.
Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується ОСОБА_4 , є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, яке не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.
Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст. 201 КК України з урахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.ст.66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Суд встановив, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачений та його захисник, а також свідчать вивчені судом матеріали кримінального провадження. Скарги стороною захисту під час досудового розслідування не подавались.

Таким чином, судом встановлено, що умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В підготовчому засіданні прокурор вважав за необхідне затвердити угоду.

Обвинувачений та його захисник просили затвердити угоду і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Долю речових доказів належить визначити відповідно до ст.100 КПК України, ст.ст.961, 962 КК України.
Судові витрати на проведення експертизи згідно із ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості від 11.08.2021 у кримінальному провадженні №0000110 від 07.05.2021, укладену прокурором Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.201 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року 6 місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає такі обов`язки: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Долю речових доказів і документів визначити таким чином :
- 11 (одинадцять) металевих предметів жовтого та білого кольору з ознаками старовини, які за висновком експерта є археологічними предметами музейного значення ІІІ ст. до н.е. - V ст. н.е., виготовлені із сплаву на основі золота, зі вставками природного каміння з упакуванням, які зберігаються у відділі збереження фондів НМІУ Міністерства культури та інформаційної політики України, конфіскувати у власність держави в порядку ст.ст.961, 962 КК України, знявши накладений 03 червня 2021 року слідчим суддею Печерського районного суду м.Києва арешт;
- акт про проведення огляду №UA205020/2021/600413, контрольний талон від 27.05.2021, копію контрольного талону №336706, митну декларацію ОСОБА_4 , проїзний квиток на автобус № НОМЕР_2 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 20936 (двадцять тисяч дев`ятсот тридцять шість) гривень 42 копійки судових витрат на залучення експерта для проведення судової металознавчої, гемологічної та мистецтвознавчої експертизи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1