Справа № 203/3812/22
Провадження № 1-кс/0203/3147/2022
УХВАЛА

17 жовтня 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в місті Дніпрі у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

захисника адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_3 про відвід судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 0001401 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
17 жовтня 2022 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява захисника ОСОБА_3 про відвід судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 203/3812/22.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 жовтня 2022 року заява про відвід судді передана для розгляду судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування своєї заяви про відвід судді ОСОБА_7 заявник зазначив, що такий відвід обумовлений наступними обставинами: 1) суддя ОСОБА_5 відмовила захиснику ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про виклик та допит свідків ОСОБА_8 та інспектора УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , не бажаючи встановлювати об`єктивну істину, діючи користь сторони обвинувачення, адже показання зазначених свідків суперечать змісту обвинувального акту, чим, на думку захисника, суддя ОСОБА_5 створила обставини для незаконності вироку через неповноту судового слідства; 2) прийняттям заяви від потерпілого про розгляд кримінального провадження за його відсутності, не пересвідчившись в тому, що така заява написана та подана саме потерпілим, оскільки заява потерпілого прийнята судом від сторони обвинувачення та не зареєстрована в суді; 3) ненаданням Комарову матеріалів кримінального провадження для ознайомлення; 4) грубим порушенням судом розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою; 5) відсутністю повного тесту судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Тому, на думку заявника, судде ОСОБА_5 проігноровані та порушені норми КПК щодо розгляду клоптань сторони захисту та щодо продовження строку тримання під вартою, що викликає сумніви у її неупередженості та що є однією із визначених ч. 1 ст. 75 КПК України обставин, що виключають її участь в кримінальному провадженні.

У судове засідання заявник слідчий ОСОБА_10 не з`явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце проведення судового засідання з розгляду заяви про відвід слідчого судді, причини неявки суду не повідомив.

Захисник ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав заяву про відвід судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від розгляду кримінального провадження № 203/3812/22, наполягав на її задоволенні, надаючи пояснення аналогічні тим, що викладені у його заяві. Також вказав на можливість розгляду заяви у відсутність обвинуваченого.

Суддя ОСОБА_5 пояснень по суті заяви суду не надала.

Суд, заслухавши доводи заявника, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 80 КПК України, відвід судді може бути заявлений на підставах, передбачених статтями 75, 76 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КПК України, заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 75 КПК України передбачений вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 КПК України визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), заява № 9186/80, рішення від 26.10.1984 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що «навіть видимість може бути важливою» … «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (п. 26). Тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.

У справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини вказує на те, що у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), «Білуха проти України» (рішення від 09 листопада 2006 року), «Рудніченко проти України» (рішення від 11 липня 2013 року) вказав на те, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Водночас слід враховувати те, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, адже відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Наведені у заяві захисника ОСОБА_3 підстави про відвід судді ОСОБА_5 не є обставинами, які в розумінні ст. 75 КПК України, виключають участь судді ОСОБА_5 у розгляді кримінального провадження (справа № 203/3812/22) і не свідчать про те, що нею проявлено необ`єктивність чи упередженість. При цьому заявлений заявником відвід судді ОСОБА_5 не містить і жодних обставин та обґрунтованих доводів про упередженість судді, її заінтересованість у результатах розгляду кримінального провадження. Незгода ж заявника з процесуальними рішеннями суду, не може бути підставою для відводу судді, а наведені підстави можуть бути заявлені при оскарженні судового рішення по суті.

Враховуючи викладене вище, та те, що доказів наявності обставин, які б свідчили про упередженість судді ОСОБА_5 або могли б викликати сумніви щодо її неупередженості у стороннього спостерігача, заявником суду не надано, а судом за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв таких не встановлено, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви захисника ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 , а тому у задоволенні заяви про відвід судді слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75,76, 80-82 КПК України, суд,

ухвалив:
У задоволенні заяви захисника ОСОБА_3 про відвід судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 0001401 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня її постановлення.
Повна ухвала складена і проголошена учасникам провадження о 09-20 год. 18 жовтня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1