Провадження № 1-кс/331/409/2022
Справа № 331/1208/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2022 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого 2-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках досудового розслідування, внесеного 05 травня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий 2-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна в рамках досудового розслідування, внесеного 05 травня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець смт. Нижня Кринка Донецької області 28.02.2022, діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України, перейшов на бік ворога в умовах воєнного стану, шляхом вступу до лав т.з. армії ДНР під командуванням збройних сил РФ, після чого 01.05.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях на стороні ЗС РФ проти військовослужбовців ЗСУ в районі села Любимівка Пологівського району Запорізької області.

Так, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , був прийнятий т.зв. «військовим комісаріатом ДНР в Радянському районі м. Макіївка» на посаду стрільця 3-го взводу 2-ї мотострілкової роти 2-го мотострілкового батальйону, 100-ї окремої мотострілкової бригади «Республіканська гвардія».

Далі, 19.03.2022 громадянин ОСОБА_4 у складі 3-го взводу 2-ї мотострілкової роти 2-го мотострілкового батальйону, 100-ї окремої мотострілкової бригади « ІНФОРМАЦІЯ_2 » командою командира роти був відправлений до АДРЕСА_2 , після чого, через 6 днів, 25.03.2022, у складі 2-ї мотострілкової роти 2-го мотострілкового батальйону, 100-ї окремої, мотострілкової бригади «Республіканська гвардія» був передислокований до с. Олександрівка, Донецької області. В с. Олександрівка, громадянин України ОСОБА_4 у складі 2-ї мотострілкової роти 2-го мотострілкового батальйону, 100-ї окремої мотострілкової бригади «Республіканська гвардія» займався тиловим забезпеченням військовослужбовців т.зв. «ДНР», а саме: забезпечення військових т.зв. «ДНР» їжею, водою, зброєю та боєприпасами.

В подальшому, 28.04.2022, на виконання команди командира 2-ї мотострілкової роти, ОСОБА_4 у складі 1-ї та 2-ї роти 2-го мотострілкового батальйону 100-ї окремої мотострілкової бригади « ІНФОРМАЦІЯ_2 », виїхав до с. Любимівка Запорізької області. Із вказаного села ОСОБА_4 у складі 1-ї та 2-ї роти 2-го мотострілкового батальйону 100-ї окремої мотострілкової бригади « ІНФОРМАЦІЯ_2 » мав вибити військовослужбовців ЗС України, зайняти оборону та готуватись до наступу на позиції військовослужбовців ЗС України.

Після відбиття атаки 1-ї та 2-ї роти 2-го мотострілкового батальйону 100-ї окремої мотострілкової бригади « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військовослужбовцями ЗС України, ОСОБА_4 самостійно залишив стан 3-го взводу 2-ї роти 2-го мотострілкового батальйону 100-ї окремої мотострілкової бригади « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та переховувався у лісосмузі біля АДРЕСА_3 .

05.05.2022 о 14 год. 00 хв. громадянина України ОСОБА_4 , під час вчинення кримінального правопорушення, було фізично затримано оперативними співробітниками 4 відділу 5 управління ДВКР СБ України на околицях села Любимівка, Пологівського району, Запорізької області.

Під час затримання ОСОБА_4 у нього було виявлено, вилучено та передано за актом приймання-передачі до слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області наступні речі і документи:

- паспорт громадянина т. зв. ДНР № НОМЕР_1 від 22.06.2018 року;

- картка фізичної особи - платника податків № НОМЕР_2 на ім`я гр. України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк.;

- повістка військового комісаріату ДНР м. Макіївка серія СВ № про прибуття для проходження комісії по мобілізації на ім`я ОСОБА_4 , на 1 арк.;

- повідомлення керівнику організації про знаходження ОСОБА_4 10.11.2020 року у ВК ДНР м. Макіївка, на 1 арк.;

- обліково-послужна картка (форма №6) на ім`я на ім`я гр. України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- дві купюри номіналом 100 і 50 російських рублів;

- копія акту №2149 від 17.09.2012 року дослідження стану здоров`я гр. України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк.;

- мобільний телефон марки МАХWІ, модель К12, sНОМЕР_3 , ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , з картою пам`яті МісroSD НС об`ємом 4 Гб та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Феникс» № НОМЕР_6 .

Відповідно до ст.98 КПК України:

1. речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

2. документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

У ч. 1 ст. 167 КПК України зазначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володіння яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

У ч. 1 ст.168 КПК України законодавцем зазначено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому ст.ст. 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, колі їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, з урахуванням санкції ч.2 ст. 111 КК України, орган досудового розслідування відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 170 КПК України повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні з метою його конфіскації.

Окрім того, наразі в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що наявні ризики приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі наведеного вище переліку майна ОСОБА_4 , з метою унеможливлення застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, орган досудового розслідування вважає за доцільне, здійснити розгляд цього клопотання без повідомлення про це підозрюваного та сторону захисту, з метою запобігання настанню негативних наслідків для кримінального провадження.

Слідчий та прокурор, кожен в окремості, надали суду заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, зазначивши, що клопотання підтримують та просять його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник, кожен в окремості, надали суду заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Слідчий суддя, вивчивши доводи клопотання та долучені до нього копії документів, прийшов до наступного.

Слідчий суддя накладає арешт на грошові кошти чи інше майно, якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст.167 КПК України, а саме:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування, матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Матеріалами справи встановлено, що громадянин України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець смт. Нижня Кринка Донецької області 28.02.2022, діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України, перейшов на бік ворога в умовах воєнного стану, шляхом вступу до лав т.з. армії ДНР під командуванням збройних сил РФ, після чого 01.05.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях на стороні ЗС РФ проти військовослужбовців ЗСУ в районі села Любимівка Пологівського району Запорізької області.

Так, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , був прийнятий т.зв. «військовим комісаріатом ДНР в Радянському районі м. Макіївка» на посаду стрільця 3-го взводу 2-ї мотострілкової роти 2-го мотострілкового батальйону, 100-ї окремої мотострілкової бригади «Республіканська гвардія».

Далі, 19.03.2022 громадянин ОСОБА_4 у складі 3-го взводу 2-ї мотострілкової роти 2-го мотострілкового батальйону, 100-ї окремої мотострілкової бригади « ІНФОРМАЦІЯ_2 » командою командира роти був відправлений до АДРЕСА_2 , після чого, через 6 днів, 25.03.2022, у складі 2-ї мотострілкової роти 2-го мотострілкового батальйону, 100-ї окремої, мотострілкової бригади «Республіканська гвардія» був передислокований до с. Олександрівка, Донецької області. В с. Олександрівка, громадянин України ОСОБА_4 у складі 2-ї мотострілкової роти 2-го мотострілкового батальйону, 100-ї окремої мотострілкової бригади «Республіканська гвардія» займався тиловим забезпеченням військовослужбовців т.зв. «ДНР», а саме: забезпечення військових т.зв. «ДНР» їжею, водою, зброєю та боєприпасами.

В подальшому, 28.04.2022, на виконання команди командира 2-ї мотострілкової роти, ОСОБА_4 у складі 1-ї та 2-ї роти 2-го мотострілкового батальйону 100-ї окремої мотострілкової бригади « ІНФОРМАЦІЯ_2 », виїхав до с. Любимівка Запорізької області. Із вказаного села ОСОБА_4 у складі 1-ї та 2-ї роти 2-го мотострілкового батальйону 100-ї окремої мотострілкової бригади « ІНФОРМАЦІЯ_2 » мав вибити військовослужбовців ЗС України, зайняти оборону та готуватись до наступу на позиції військовослужбовців ЗС України.

Після відбиття атаки 1-ї та 2-ї роти 2-го мотострілкового батальйону 100-ї окремої мотострілкової бригади « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військовослужбовцями ЗС України, ОСОБА_4 самостійно залишив стан 3-го взводу 2-ї роти 2-го мотострілкового батальйону 100-ї окремої мотострілкової бригади « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та переховувався у лісосмузі біля АДРЕСА_3 .

05.05.2022 о 14 год. 00 хв. громадянина України ОСОБА_4 , під час вчинення кримінального правопорушення, було фізично затримано оперативними співробітниками 4 відділу 5 управління ДВКР СБ України на околицях села Любимівка, Пологівського району, Запорізької області.

Під час затримання ОСОБА_4 у нього було виявлено, вилучено та передано за актом приймання-передачі до слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області наступні речі і документи:

- паспорт громадянина т. зв. ДНР № НОМЕР_1 від 22.06.2018 року;

- картка фізичної особи - платника податків № НОМЕР_2 на ім`я гр. України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк.;

- повістка військового комісаріату ДНР м. Макіївка серія СВ № про прибуття для проходження комісії по мобілізації на ім`я ОСОБА_4 , на 1 арк.;

- повідомлення керівнику організації про знаходження ОСОБА_4 10.11.2020 року у ВК ДНР м. Макіївка, на 1 арк.;

- обліково-послужна картка (форма №6) на ім`я на ім`я гр. України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- дві купюри номіналом 100 і 50 російських рублів;

- копія акту №2149 від 17.09.2012 року дослідження стану здоров`я гр. України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк.;

- мобільний телефон марки МАХWІ, модель К12, sНОМЕР_3 , ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , з картою пам`яті МісroSD НС об`ємом 4 Гб та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Феникс» № НОМЕР_6 .

Відповідно до ч 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В обґрунтування клопотання про накладення арешту на вилучене майно слідчим в клопотанні зазначено, що на теперішній час речі, вилучені під час проведення огляду місця події, мають істотне значення для проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні та є предметом кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами, серед іншого, є речові докази, документи.

Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторонам обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи, що по відношенню зазначеного майна, існує сукупність правових підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, подальше проведення слідчих дій з ним не виявляється за можливе без застосування тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном тобто арешту, як це передбачено ст.170 КПК України.

На підставі матеріалів, доданих до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту є обґрунтованим, оскільки мета та підстави арешту в рамках зазначеного кримінального провадження, узгоджуються з положеннями частин 1, 3 ст. 170 КПК України.

Накладення арешту на вказане майно не несе негативних наслідків для їх володільця, оскільки не несе інформації та не є річчю, які б унеможливлювали життєдіяльність їх володільця.

Обмеження права власності володільця на вказане майно є розумними та співрозмірними із завданнями кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України «завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відноситься верховенство права, законність, рівність перед законом і судом та інші.

Відповідно до ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу».

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі"Пантелеєнко проти України"зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі"Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішеннявід 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що вжиття судом заходу забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на зазначене майно є запобіжним заходом проти порушення прав та законних інтересів сторін кримінального провадження, оскільки у випадку його приховування, пошкодження чи розпорядження ним, можуть настати вкрай негативні наслідки.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого 2-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках досудового розслідування, внесеного 05 травня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- паспорт громадянина т. зв. ДНР № НОМЕР_1 від 22.06.2018 року;

- картка фізичної особи - платника податків № НОМЕР_2 на ім`я гр. України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк.;

- повістка військового комісаріату ДНР м. Макіївка серія СВ № про прибуття для проходження комісії по мобілізації на ім`я ОСОБА_4 , на 1 арк.;

- повідомлення керівнику організації про знаходження ОСОБА_4 10.11.2020 року у ВК ДНР м. Макіївка, на 1 арк.;

- обліково-послужна картка (форма №6) на ім`я на ім`я гр. України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- дві купюри номіналом 100 і 50 російських рублів;

- копія акту №2149 від 17.09.2012 року дослідження стану здоров`я гр. України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк.;

- мобільний телефон марки МАХWІ, модель К12, sНОМЕР_3 , ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , з картою пам`яті МісroSD НС об`ємом 4 Гб та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Феникс» № НОМЕР_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1