1-261/2007
1-в/465/213/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2022 року місто Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

лікаря ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

особи, відносно якої розглядається заява ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про продовження примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: Львівська область, Пустомитівський р-н, с. Жирівка,
встановив:

Заступник генерального директора з експертизиКомунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 , звернувся до суду із заявою про продовження застосування щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом за ознаками суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.194 КК України.
В обґрунтування заяви зазначає, що у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з 24.01.2018 виконуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_6 , які були застосовані на підставі ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.12.2017 про зміну примусових заходів медичного характеру з відділення посиленого нагляду умовах посиленого нагляду на відділення зі звичайним наглядом по місцю проживання. ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг з вираженим змішаним дефектом, а тому надалі потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
В судовому засіданні представник лікарні, лікуючий лікар-психіатр заяву підтримав, прим цьому зазначив, що ОСОБА_6 хворіє важким психічним захворюванням, у нього відсутня достатня критика як до скоєного, так і до прийомпу ліків, існують рищики повторного скоєння праворушень у випадку зміну примусових заходів медичного характеру.
Під час розгляду справи прокурор заяву підтримала.
Представник заявника подану заяву підтримав та просив задовольнити.
Захисник не заперечив проти задоволення заяви.
ОСОБА_6 заперечив проти задоволення заяви.
Дослідивши заяву та додані до неї документи, заслухавши пояснення учасників судового провадження, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви, з огляду на таке.

Встановлено, що постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.11.2007 було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2014 примусові заходи медичного характеру, призначені постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.11.2007 відносно ОСОБА_6 були змінені на подальше примусове лікування у психіатричній лікарні у відділенні з посиленим наглядом.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.12.2017 змінено вид застосування примусових заходів медичного характеру хворому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з відділення посиленого нагляду умовах посиленого нагляду на відділення зі звичайним наглядом по місцю проживання.
Ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 12.06.2018, 17.12.2018, 21.10.2019, 20.12.2019 та 01.06.2020, 08.12.2020, 03.06.2021, 25.03.2022 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом були продовжені.
Відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно-небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження застосування таких примусових заходів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення застосування такого заходу. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців (ст. 95 КК України).

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Відповідно до Висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №63 від 10.05.2022, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент огляду страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг з вираженим змішаним дефектом. У зв`язку з відсутністю значного покращення психічного стану в порівнянні з моментом госпіталізації на тлі повної втрати соціальних зв`язків, відсутністю ознак повноцінної ремісії хронічного психічного захворювання, відсутністю повноцінної критики до свого стану та скоєного, а також відсутністю достатнього розуміння пацієнтом необхідності постійного прийому ним ліків за своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує подальшого застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
За переконанням суду, зазначений висновок комісії лікарів-психіатрів є переконливим та належним чином вмотивованим. Підстав ставити під сумнів правильність висновку суд не вбачає.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 видужав та стан його здоров`я значно покращився, внаслідок чого відпала б потреба в раніше застосованих примусових заходах медичного характеру, матеріали справи не містять.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність у стані ОСОБА_6 позитивної динаміки від проведеного лікування, суд вважає, що на даний час за своїм психічним станом останній потребує продовження примусового лікування в психіатричному закладі.

Таким чином, оскільки підстав для припинення або зміни застосованих відносно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру не встановлено, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, суд,-

постановив:

Заяву Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» - задовольнити.

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1