18.02.2022 Єдиний унікальний номер 205/1723/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000437 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, який має неповну загальну середню освіту, на утриманні малолітніх дітей або непрацездатних осіб не має, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 14.02.2020 року близько 20:00 години, перебуваючи біля будинку № 14 по вулиці Володимира Мерзленка в місті Дніпро разом з потерпілою ОСОБА_6 , побачив в руках останньої мобільний телефон білого кольору марки «NOKIA», моделі «220 Dual Sim White», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 . В цей момент, у ОСОБА_3 раптово виник умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), при цьому вказаний мобільний телефон, що належить потерпілій ОСОБА_6 , визначив як предмет свого кримінально-протиправного посягання. Далі ОСОБА_3 , 14.02.2020 року, близько 20:05 години, реалізуючи свій протиправний умисел, скориставшись довірливими відносинами з потерпілою ОСОБА_6 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив передати йому мобільний телефон білого кольору марки «NOKIA», моделі «220 Dual Sim White», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , на що потерпіла ОСОБА_6 , не усвідомлюючи дійсний протиправний намір ОСОБА_3 , добровільно передала останньому належне їй майно, а саме: мобільний телефон білого кольору марки «NOKIA» моделі «220 Dual Sim White», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 . Після чого, ОСОБА_3 , утримуючи при собі майно ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон білого кольору марки «NOKIA», моделі «220 Dual Sim White», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , вартість якого 450,00 гривень, яким він заволодів внаслідок шахрайських дій, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_3 , шляхом зловживання довірою заволодів майном потерпілої ОСОБА_6 , чим спричинив останній матеріальні збитки на суму 450,00 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро покаявся та погодився надати показання щодо обставин викладених в обвинувальному акті, одночасно погодившись на застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України щодо не дослідження обставин, викладених у обвинувальному акті щодо його обвинувачення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив суду, що дійсно він, при вказаних у обвинувальному акті місці та час, взяв у потерпілої ОСОБА_6 мобільний телефон «NOKIA», сказав, що йому потрібно зателефонувати, утримуючи при собі мобільний телефон, з місця події пішов, не маючи наміру його повертати.

Судом, роз`яснені обвинуваченому наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення його можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння ним цих обставин та добровільність його позиції.

З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченим всіх обставин кримінального правопорушення, викладених у обвинувальному акті, з урахуванням думки прокурора та відсутності заперечень, суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст.349 КПК України та визнати недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого стороною обвинувачення кримінального правопорушення, обмежившись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживанням довірою (шахрайство), правильно кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його повне визнання своєї вини та щире каяття,
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує вимоги ст. 65 КК України, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, що у відповідності до ст. 12 КК України класифікується як кримінальний проступок, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, перебуває на обліку в КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності», офіційно не працевлаштований, неодружений, дітей на утриманні не має, за місцем мешкання характеризується задовільно.
Із урахуванням обставин вчинення кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, наявності обставини, що пом`якшує його покарання, відсутності обставин, що обтяжують його покарання, суд вважає, що міру покарання обвинуваченому слід призначити у вигляді обмеження волі, передбаченого санкцією статті обвинувачення, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. ст. 75 та 76 КК України, встановивши йому іспитовий строк.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову товарознавчу експертизу № 598 від 26.02.2020 року, витрати на яку складають 150,00 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 відвідбування покарання, встановивши йому іспитовий строк в один рік.
На підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покластина ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питаньпробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 150,00 грн. (сто п`ятдесят гривень), витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 598 від 26.02.2020 року.

Речові докази, якими було визнано

- мобільний телефон марки «NOKIA», чорно-білого кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ,який було передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 вважати повернутим потерпілій ОСОБА_6 за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.
Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1