Справа № 488/406/21
Номер провадження № 1-кп/488/109/22

У Х В А Л А
23.06.2022 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників обвинувачених: ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві та в режимі відеоконференції: під час трансляції з приміщення ДУ Миколаївський СІЗО (обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ), поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи «EasyCon» (прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ), матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, просила змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого на домашній арешт з підстав недоведеності прокурором ризиків тримання обвинуваченого під вартою, їх необгрунтованість та базування виключно на припущеннях, неврахування прокурором даних про особу обвинуваченого, який має сталі соціальні зв`язки.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, просила змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого на особисте зобов`язання, при цьому посилалась на тривале перебування обвинуваченого під вартою, у зв`язку із чим враховані при обранні запобіжного заходу ризики втратили свою актуальність; також на сталі соціальні зв`язки обвинуваченого; необгрунтованість та безпідставність заявлених прокурором ризиків; що в умовах воєнного стану обвинувачений має намір вступити до ЗСУ з метою захисту своєї держави.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає за доцільне продовжити тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під вартою, виходячи із наступного:
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , згідно обвинувального акту, обвинувачується у вчиненні у тому числі багатоепізодного особливо тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням наркотичних засобів та психотропних речовин з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, за яке передбачено покарання понад 10 років позбавлення волі (11 епізодів злочинної діяльності за ч.3 ст.307 КК України) та у вчиненні нетяжкого злочину, пов`язаного пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням наркотичних засобів без мети збуту, вчинених за попередньою змовою групою осіб (1 епізод злочинної діяльності за ч.2 ст.309 КК України). Інкриміновані злочини, пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, скоєні обвинуваченим в складі організованої злочинної групи, повторно, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що тяжкість покарання у разі визнання судом його винним сама по собі може бути обставиною, яка може обумовити ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування, суду.
Також, обвинувачений ОСОБА_4 до затримання офіційно не працював, постійного та стабільного джерела прибутку не мав.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні багатоепізодного особливо-тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням наркотичних засобів та психотропних речовин з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, вчинених повторно, організованою групою (6 епізодів злочинної діяльності за ч.3 ст.307 КК України), за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 10 років.
Крім того, ОСОБА_6 , хоча і був офіційно працевлаштований, однак нелегальним джерелом його доходу, відповідно до обвинувального акту, слугувала його протиправна діяльність, пов`язана із незаконним збутом психотропних речовин; обвинувачений характеризується за місцем мешкання негативно, підтримує відносини з особами, схильними до вчинення злочинів та правопорушень.
Вирішуючи питання про продовження існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , суд відзначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.
Водночас, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.
Таким чином, про наявність існування ризику ухилення від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення свідчить те, що інкриміновані ОСОБА_4 та ОСОБА_6 злочини, у тому числі стосуються продажу психотропних речовин, а також вчинені з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, при цьому ОСОБА_4 є організатором та керівником стійкого об`єднання у формі організованої групи, під час затримання 15.06.2020 року, відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого МОЦПЗ Миколаївської обласної ради, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 мали діагноз гостра інтоксикація внаслідок вживання марихуани, що вказує на антисоціальну спрямованість обвинувачених та дає підстави для критичної оцінки їх моральних якостей.
Поміж іншого, про наявність існування вказаних ризиків свідчить і характер кримінальних правопорушень, що ставиться у провину ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , який пов`язаний із систематичною незаконною діяльністю в сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, яка була припинена виключно працівниками правоохоронних органів.
Поряд з цим, суд відзначає, що існування в обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 стійких соціальних зв`язків - наявність постійного місця проживання та родини, хоча і мінімізує зазначені ризики, однак повністю їх не виключає.
Беззаперечних даних, які б виключали встановлені судом ризики, не встановлено.
Продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не порушує їх права на судовий розгляд упродовж розумного строку, оскільки відповідно до п. 110 Рішення ЄСПЛ «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане у кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції.
При цьому, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Підсумуючи викладене, суд ще раз звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявністю реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому вважає за доцільне продовжити відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При цьому норми ч.1 ст.616 КПК України, виключають можливість звернення осіб, підозрюваних чи обвинувачених у інкримінованим обвинуваченим злочину, до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
З огляду на наведене, доводи обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та їх захисників, на переконання суду, не можуть свідчити про відсутність ризиків здійснення останніми вищевказаних дій у випадку застосування до них іншого, більш м`якого запобіжного заходу.
Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , суд вважає таку міру виправданою, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «Лабіта проти Італії»).
Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який відносно обвинувачених суд не вбачає.
На підставі викладеного і керуючись ст. 176-178, 183, 331, КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесяти) діб, а саме - до 22.08.2022 року включно.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесяти) діб, а саме - до 22.08.2022 року включно.
Копію ухвали направити начальнику СІЗО м. Миколаєва.
У клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого на особисте зобов`язання - відмовити за необгрунтованістю.
У клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого на домашній арешту - відмовити за необгрунтованістю.
У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року, ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1