Справа № 206/5360/15-к
Провадження № 1-кп/206/47/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2022 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря с/з ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження під № 0000224, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.12.2012 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, не заміжньої, маючої вищу освіту, не працюючої, раніше не судимої, яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 191, ч.3 ст.191 КК України, -

учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_3

захисника-адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_3 , обвинувачується в тому, що будучі 23.12.2011 відповідно до наказу під № 422П була прийнята на посаду контролера-касира відділу касових операцій відділення №175/03 (А) ПАТ АБ «Укргазбанк», розташованого за адресою: м.Дніпро, вул. Челюскіна, буд. №12, з визначенням її робочого місця за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, буд. №22.

Згідно з посадовою інструкцією контролера-касира, затвердженою 23.12.2011 директором обласної дирекції ПАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_3 повинна була виконувати операції по видачі та прийняттю готівкових коштів, приймати платежі від фізичних та юридичних осіб на користь інших фізичних та юридичних осіб з відображенням касових символів для подальшого їх перерахунку згідно вказаних реквізитів та призначення платежів, несла повну матеріальну відповідальність у відповідності з діючим законодавством України на підставі договору про повну матеріальну відповідальність за нестачу грошей та цінностей, а також за невиконання та неналежне виконання своїх посадових обов`язків.

Відповідно до укладеного із ПАТ АБ «Укргазбанк» договору про повну матеріальну відповідальність №1044 від 23.12.2011 на ОСОБА_3 було покладено наступні обов`язки: дбайливо ставитися до переданих їй на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей і вживати заходів для запобігання збитків, спричинених їх нестачею чи псуванням; своєчасно повідомляти Банку про всі обставини, що загрожують забезпеченню схоронності довірених їй матеріальних цінностей; вести облік, складати і представляти у встановленому порядку товарно-грошові й інші звіти про рух і залишки довірених їй матеріальних цінностей; суворо дотримуватися встановлених правил виконання операцій з цінностями та їх збереження; не розголошувати ніде, ніколи та ні за яких обставин відомі їй правила, що стосуються збереження цінностей, їхньої видачі, перевезення, охорони та пристроїв сигналізації.

У зв`язку з тим, що безпосереднє робоче місце ОСОБА_3 знаходилось в одному приміщенні з кабінетами працівників Реєстраційного підрозділу Відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи (РП ВРЕР) ДАІ по обслуговуванню м. Дніпропетровська та Дніпропетровського району № 2 за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, буд. №22, один із основних напрямків роботи ОСОБА_3 полягав у виконанні банківських касових операцій по прийняттю платежів від фізичних осіб на користь держави в якості трьохвідсоткового збору на обов`язкове державне пенсійне страхування під час набуття права власності на легкові автомобілі за кодом бюджетної класифікації доходів 24140300 для подальшого їх перерахування, згідно з вказаними платником реквізитами та призначенням платежу, на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 Головного управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області, контроль за правильністю та своєчасністю надходження якого покладено на органи Пенсійного фонду України.

Таким чином, в силу виконуваних посадових обов`язків та безпосереднього розташування робочого місця, ОСОБА_3 було достовірно відомо, що відповідно до положень Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року та п.п. 12, 13 «Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», затвердженого Постановою КМУ від 03.11.1998 року № 1740, фізичні особи зобов`язані сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування при набутті права власності на легкові автомобілі, що підлягають державній реєстрації в Україні територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України в розмірі трьох відсотків від вартості цих автомобілів. Також ОСОБА_3 було відомо, що вказаний збір фізичні особи, як правило, сплачують за місцем розташування її робочого місця, а саме в касі відділу касових операцій відділення №175/03 (А) ПАТ АБ «Укргазбанк» за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, буд. №22.

Працюючи на посаді контролера-касира відділу касових операцій відділення №175/03 (А) ПАТ АБ «Укргазбанк», розташованого за адресою:

м. Дніпро, вул.Челюскіна, 12, з визначенням її робочого місця за адресою:

м. Дніпро, вул. Курсантська, 22, ОСОБА_3 скоїла ряд корисливих злочинів проти державної власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 21.01.2012, знаходячись на своєму робочому місці, розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 22, та виконуючи обов`язки контролера-касира відділу касових операцій відділення №175/03 (А) ПАТ АБ «Укргазбанк», упродовж робочого дня, тобто з 08.00 до

17.00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, отримала від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 6480,15 гривень в якості сплати трьохвідсоткового збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні державної реєстрації в Реєстраційному підрозділі відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ з обслуговування м. Дніпропетровська та Дніпропетровського району № 2 придбаного ним транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки MITSUBISHI PAJERO (свідоцтво серії НОМЕР_2 ), вартість якого згідно з довідкою-рахунку № 032009 від 13.01.2012 року та експертної оцінки становить 227950 гривень (без ПДВ), після чого згідно зі своїми функціональними обов`язками контролера-касира була зобов`язана у подальшому здійснити їх переказ відповідно до вказаних платником реквізитів та призначенням платежу, отримувачу Управлінню пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська на розрахунковий рахунок №0010 Головного управління державної казначейської служби в Дніпропетровській області, тобто державі.

Однак, коли вона знаходилась у тому ж місці та в той же час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на привласнення та обернення на свою користь чужого майна, а саме грошових коштів, отриманих від

ОСОБА_7 , які тимчасово до перерахування отримувачу, перебували у її віданні.
При цьому ОСОБА_3 , володіючи інформацією про порядок роботи державного реєстраційного підрозділу рухомого майна (РП ВРЕР ДАІ), пакет документів, необхідних для здійснення вказаних вище банківських касових операцій та операцій з державної реєстрації транспортних засобів, а також досконало знаючи встановлені правила роботи банківської системи України в цілому та ПАТ АБ «Укргазбанк» окремо, усвідомлювала, що з метою реалізації свого злочинного умислу та забезпечення не викриття керівництвом банку, іншими особами вчиненого нею злочину, необхідно здійснити з робочого комп`ютера з використанням доступного лише їй ключа з паролем операцію з видалення (анулювання) одержаного від ОСОБА_7 платежу та підготувати відповідний протокол роботи за 21.01.2012, до якого долучити оригінал виданої ОСОБА_7 квитанції про сплату ним збору на державне пенсійне страхування, пояснення касира про підстави видалення (анулювання) платежу, заяву платника та інші підтверджуючі документи.
Однак, зважаючи на те, що квитанція про сплату збору на державне пенсійне страхування є обов`язковим документом, надання якого фізичними особами державному реєстраційному підрозділу рухомого майна є підставою для державної реєстрації транспортного засобу та видачі відповідного реєстраційного документа, ОСОБА_3 , у зв`язку з цим вирішила виготовити замість двох три екземпляри вказаної квитанції, один з яких видати платникові, а два інші використати для приєднання до касового звіту: один як екземпляр банку, другий - як повернутий платником при відмові від платежу.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, направлений на привласнення чужого майна, а саме грошових коштів, отриманих від ОСОБА_7 в якості сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні державної реєстрації придбаного ним транспортного засобу, які тимчасово, до перерахування одержувачу, перебували у її віданні, ОСОБА_3 в той же день та час, тобто з 8-00 до 17-00 год. 21.01.2012, будучи матеріально-відповідальною особою, діючи умисно, з корисливого мотиву, в порушення вимог нормативних актів Національного банку України, посадової інструкції та положень Договору про повну матеріальну відповідальність, всупереч встановленому порядку, знаходячись на своєму робочому місці, розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 22, користуючись банківським програмним забезпеченням, встановленим на її робочому комп`ютері, з використанням відомого лише їй ключа з паролем провела банківську касову операцію та роздрукувала замість двох необхідних три екземпляри квитанції № 54.1 від 21.01.2012 про прийом вказаного платежу від ОСОБА_7 за вказаними ним реквізитами та призначенням платежу, на двох з яких власноруч в графі «Підпис банку» поставила особистий підпис та відбиток особистої печатки касира «ПРИБУТКОВА КАСА №5», а на третьому екземплярі роздрукованої квитанції поставила лише відбиток особистої печатки касира «ПРИБУТКОВА КАСА №5» та передала її платникові для подальшої передачі реєстраційному підрозділу рухомого майна на підтвердження факту сплати вказаного збору з метою проведення державної реєстрації придбаного транспортного засобу та одержання відповідного реєстраційного документа. Два інші екземпляри квитанції (один як екземпляр банку, другий - як повернутий платником при відмові від платежу) ОСОБА_3 залишила в касі з метою документального обґрунтування подальшого безпідставного видалення (анулювання) нею даного платежу.

Після цього ОСОБА_3 , знаходячись у той же день та час на своєму робочому місці, продовжуючи реалізовувати раніше виниклий злочинний умисел на привласнення чужого майна, а саме грошових коштів, які перебували у її віданні, користуючись банківським програмним забезпеченням, встановленим на робочому комп`ютері, з використанням доступного лише їй ключа з паролем безпідставно провела банківську касову операцію з видалення (анулювання) платежу ОСОБА_7 в сумі 6480,15 гривень з підстави нібито відмови самого платника від здійснення даного платежу та роздрукувала протокол роботи по видалених платежах за 21.01.2012, в якому, зокрема, зазначила інформацію про видалений (анульований) нею платіж ОСОБА_7 , завіривши документ особистим підписом.

З метою доведення свого злочинного умислу на привласнення грошових коштів, належних державі в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, до кінця та з метою недопущення викриття злочинної діяльності керівництвом банку, ОСОБА_3 в той же день додала до протоколу підписану невстановленою досудовим слідством особою в невстановленому досудовим слідством місці та виготовлену нею, ОСОБА_3 особисто, заяву про повернення грошових коштів та про їх отримання від імені платника ОСОБА_7 , який в дійсності до банку з заявою про повернення платежу в сумі 6480,15 гривень не звертався, та вказані грошові кошти не отримував. Крім того, на зворотному боці двох екземплярів квитанції № 54.1 від 21.01.2012 про прийом вказаного вище платежу від ОСОБА_7 . ОСОБА_3 власноруч виклала пояснення про причини та підстави видалення (анулювання) платежу.

Видану ОСОБА_7 квитанцію про сплату ним збору на обов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_3 в рамках реалізації свого злочинного умислу назад не вилучила, у зв`язку з чим її було надано ОСОБА_7 до Реєстраційного підрозділу ВРЕР ДАІ по обслуговуванню м. Дніпропетровська та Дніпропетровського району № 2, чим забезпечено проведення державної реєстрації придбаного ним транспортного засобу з наданням йому відповідних реєстраційних документів.

Одержані від ОСОБА_7 та належні державі грошові кошти в сумі 6480,15 гривень, тобто чуже майно, яке тимчасово перебувало в її, контролера-касира відділу касових операцій відділення №175/03 (А) ПАТ АБ «Укргазбанк» віданні, ОСОБА_3 , будучи матеріально-відповідальною особою, незаконно привласнила, обернувши на свою користь.

Того ж дня, тобто 21.01.2012, ОСОБА_3 , приєднавши до щоденного звіту про роботу касира вищевказані документи, передала їх до відділення №175/03 ПАТ АБ «Укргазбанк», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Челюскіна, 12, чим забезпечила не викриття своєї злочинної діяльності керівництвом Банку, посадовими особами Реєстраційного підрозділу ВРЕР ДАІ по обслуговуванню м. Дніпропетровська та Дніпропетровського району № 2, а також попередила надходження скарг на адресу керівництва Банку з боку як самого платника, так і з боку державних органів, відповідальних за надходження вказаних грошових коштів до державного бюджету України.

Таким чином, ОСОБА_3 21.01.2012, працюючи на посаді контролера-касира відділення №175/03 ПАТ АБ «Укргазбанк», реалізуючи злочинний умисел, направлений на привласнення чужого майна, яке перебувало в її віданні, будучи матеріально-відповідальною особою, діючи умисно, з корисливого мотиву, шляхом безпідставного проведення банківської касової операції з видалення (анулювання) платежу ОСОБА_7 , а саме трьохвідсоткового збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні державної реєстрації придбаного ним транспортного засобу, привласнила грошові кошти в сумі 6480,15 гривень, які перебували у її віданні, обернувши їх на свою користь та спричинивши тим самим державі в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_3 , продовжуючи перебувати на посаді та виконувати вищезазначені обов`язки контролера-касира відділу касових операцій відділення №175/03 (А) ПАТ АБ «Укргазбанк», знаходячись 26.04.2012 на своєму робочому місці, розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 22, на протязі робочого дня, тобто з 08.00 до 17.00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, отримала від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 2738,91 гривень в якості сплати трьохвідсоткового збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні державної реєстрації в Реєстраційному підрозділі відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ з обслуговування м.Дніпропетровська та Дніпропетровського району № 2 придбаного ним транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER(свідоцтво серії НОМЕР_3 ), вартість якого згідно довідки-рахунку № 020789 від 19.04.2012 та експертної оцінки становить 91296,94 гривень (без ПДВ), після чого згідно зі своїми функціональними обов`язками контролера-касира була зобов`язана у подальшому здійснити їх переказ відповідно до вказаних платником реквізитів та призначенням платежу, отримувачу Управлінню пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська на розрахунковий рахунок 0010 Головного управління державної казначейської служби в Дніпропетровській області, тобто державі.

Однак, коли вона знаходилась у тому ж місці та в той же час, у неї виник злочинний умисел, направлений на привласнення та обернення на свою користь чужого майна, вчинене повторно, а саме грошових коштів, отриманих від ОСОБА_8 , які тимчасово до перерахування одержувачу перебували у її віданні.

Маючи досвід вчинення попереднього злочину, в результаті якого вона незаконно заволоділа грошовими коштами, що були передані їй ОСОБА_7 в якості сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, ОСОБА_3 вирішила в той же спосіб привласнити грошові кошти, які тимчасово перебували у її віданні та були передані ОСОБА_8 в якості сплати аналогічного збору.

З цією метою ОСОБА_3 запланувала після проведення на робочому комп`ютері банківської касової операції з прийняття готівкових грошових коштів від ОСОБА_8 та виготовлення замість двох трьох екземплярів квитанції про їх прийом в той же день провести операцію ануляції (видалення) даного платежу, яку документально оформити протоколом роботи по видалених платежах за 26.04.2012 з додаванням двох екземплярів квитанції про прийом платежу (один як екземпляр банку, другий - як повернутий платником при відмові від платежу), пояснення касира про причини ануляції, а також незаконно виготовлених нею, ОСОБА_3 , та підписаних не встановленою досудовим слідством особою заяв про повернення та одержання грошових коштів ОСОБА_8 , який не був поінформований про злочинні наміри ОСОБА_3 .

Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, направлений на привласнення чужого майна, вчинене повторно, а саме грошових коштів, отриманих від ОСОБА_8 в якості сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні державної реєстрації придбаного ним транспортного засобу, які тимчасово до перерахування одержувачу перебували у її віданні, ОСОБА_3 в той же день та час, тобто з 8-00 до 17-00 год. 26.04.2012, будучи матеріально-відповідальною особою, діючи умисно, повторно, з корисливого мотиву, в порушення вимог нормативних актів Національного банку України, посадової інструкції та положень Договору про повну матеріальну відповідальність, всупереч встановленому порядку, знаходячись на своєму робочому місці, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , користуючись банківським програмним забезпеченням, встановленим на її робочому комп`ютері, з використанням відомого лише їй ключа з паролем провела банківську касову операцію та роздрукувала замість двох необхідних три екземпляри квитанції № 30.1 від 26.04.2012 про прийом названого платежу від ОСОБА_8 за вказаними ним реквізитами та призначенням платежу, на двох з яких власноруч в графі «Підпис банку» поставила особистий підпис, а також відбиток особистої печатки касира «ПРИБУТКОВА КАСА №5», а на третьому екземплярі роздрукованої квитанції поставила лише відбиток особистої печатки касира «ПРИБУТКОВА КАСА №5» та передала її платникові для подальшої передачі реєстраційному підрозділу рухомого майна на підтвердження факту сплати вказаного збору з метою проведення державної реєстрації придбаного транспортного засобу та одержання відповідного реєстраційного документа. Два інші екземпляри квитанції (один як екземпляр банку, другий - як повернутий платником при відмові від платежу) ОСОБА_3 залишила в касі з метою документального обґрунтування подальшого безпідставного видалення (анулювання) нею даного платежу .

Після цього ОСОБА_3 , знаходячись у той же день та час на своєму робочому місці, продовжуючи реалізовувати раніше виниклий злочинний умисел на привласнення грошових коштів, які перебували в її віданні, вчинене повторно, користуючись банківським програмним забезпеченням, встановленим на робочому комп`ютері, з використанням доступного лише їй ключа з паролем безпідставно провела банківську касову операцію з видалення (анулювання) платежу ОСОБА_8 в сумі 2738,91 гривень, з підстави нібито відмови самого платника від здійснення даного платежу та роздрукувала протокол роботи по видалених платежах за 26.04.2012, в якому, зокрема, зазначила інформацію про видалений (анульований) нею платіж ОСОБА_8 , завіривши документ особистим підписом.

З метою доведення свого злочинного умислу на привласнення грошових коштів, належних державі в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, вчинене повторно, до кінця, та з метою недопущення викриття злочинної діяльності керівництвом банку, ОСОБА_3 в той же день додала до протоколу підписану невстановленою досудовим слідством особою в невстановленому досудовим слідством місці та виготовлену нею, ОСОБА_3 особисто, заяву про повернення грошових коштів та про їх отримання від імені платника ОСОБА_8 , який в дійсності до банку з заявою про повернення платежу в сумі 2738,91 гривень не звертався, та вказані грошові кошти не отримував. Крім того, на зворотному боці двох екземплярів квитанції № 30.1 від 26.04.2012 про прийом від ОСОБА_8 вказаного вище платежу, ОСОБА_3 власноруч виклала пояснення про причини та підстави видалення (анулювання) платежу.

Видану ОСОБА_8 квитанцію про сплату ним збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, ОСОБА_3 в рамках реалізації свого злочинного умислу назад не вилучила, у зв`язку з чим її було надано ОСОБА_8 до Реєстраційного підрозділу ВРЕР ДАІ по обслуговуванню м. Дніпропетровська та Дніпропетровського району № 2.

Одержані від ОСОБА_8 та належні державі грошові кошти в сумі 2738,91 гривень, тобто чуже майно, яке тимчасово перебувало в її, контролера-касира ПАТ АБ «Укргазбанк», віданні, ОСОБА_3 незаконно привласнила, обернувши на свою користь.

Того ж дня, тобто 26.04.2012, ОСОБА_3 , приєднавши вищевказані документи до щоденного звіту про роботу касира, передала їх до відділення №175/03 ПАТ АБ «Укргазбанк», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Челюскіна, 12, чим забезпечила не викриття своєї злочинної діяльності керівництвом Банку, посадовими особами Реєстраційного підрозділу ВРЕР ДАІ по обслуговуванню м. Дніпропетровська та Дніпропетровського району № 2, а також попередила надходження скарг на адресу керівництва Банку з боку як самого платника, так і державних органів, відповідальних за надходження вказаних грошових коштів до державного бюджету України.

Таким чином, ОСОБА_3 26.04.2012, працюючи на посаді контролера-касира відділення №175/03 ПАТ АБ «Укргазбанк», реалізуючи злочинний умисел, направлений на привласнення чужого майна, яке перебувало в її віданні, вчинене повторно, будучи матеріально-відповідальною особою, діючи умисно, з корисливого мотиву, шляхом безпідставного проведення банківської касової операції з видалення (анулювання) платежу ОСОБА_8 , а саме трьохвідсоткового збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні державної реєстрації придбаного ним транспортного засобу, повторно привласнила грошові кошти в сумі 2738,91 гривень, які перебували у її віданні, обернувши їх на свою користь та спричинивши тим самим державі в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області майнову шкоду на вказану суму.

Також ОСОБА_3 , знаходячись 05.05.2012 на своєму робочому місці, розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська,22, перебуваючи на посаді та виконуючи обов`язки контролера-касира відділу касових операцій відділення №175/03 (А) ПАТ АБ «Укргазбанк», на протязі робочого дня, тобто з 08.00 до 17.00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, отримала від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 7872,50 гривень в якості сплати трьохвідсоткового збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні державної реєстрації в Реєстраційному підрозділі відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ з обслуговування м. Дніпропетровська та Дніпропетровського району № 2 придбаного ним транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки FORD KUGA (свідоцтво серії НОМЕР_4 ), вартість якого згідно з довідкою-рахунку №240130 від 04.05.2012 та експертної оцінки становить 314900 гривень (без ПДВ), після чого згідно зі своїми функціональними обов`язками контролера-касира була зобов`язана у подальшому здійснити їх переказ відповідно до вказаних платником реквізитів та призначенням платежу, отримувачу Управлінню пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська на розрахунковий рахунок №0010 Головного управління державної казначейської служби в Дніпропетровській області.

Однак, під час її знаходження у тому ж місці та в той же час, у ОСОБА_3 повторно виник злочинний умисел, направлений на привласнення та обернення на свою користь чужого майна, вчинене повторно, а саме грошових коштів, отриманих від ОСОБА_9 , які тимчасово до перерахування одержувачу перебували у її віданні.

Маючи досвід вчинення попередніх злочинів, в результаті яких вона незаконно заволоділа грошовими коштами, що були передані їй ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в якості сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, ОСОБА_3 вирішила в той же спосіб привласнити грошові кошти, які тимчасово перебували у її віданні та були передані ОСОБА_9 в якості сплати аналогічного збору.

З цією метою ОСОБА_3 запланувала після проведення на робочому комп`ютері банківської касової операції з прийняття готівкових грошових коштів від ОСОБА_9 та виготовлення замість двох трьох екземплярів квитанції про їх прийом в той же день провести операцію ануляції (видалення) даного платежу, яку документально оформити протоколом роботи по видалених платежах за 05.05.2012 з додаванням двох екземплярів квитанції про прийом платежу (один як екземпляр банку, другий як повернутий платником при відмові від платежу), пояснення касира про причини ануляції, а також незаконно виготовлених нею, ОСОБА_3 , та підписаних не встановленою досудовим слідством особою заяв про повернення та одержання грошових коштів ОСОБА_9 , який не був поінформований про злочинні наміри ОСОБА_3 .

Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, направлений на привласнення чужого майна, вчинене повторно, а саме грошових коштів, отриманих від ОСОБА_9 в якості сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні державної реєстрації придбаного ним транспортного засобу, які тимчасово до перерахування одержувачу перебували у її віданні, ОСОБА_3 в той же день та час, тобто з 8-00 до 17-00 год. 05.05.2012, будучи матеріально-відповідальною особою, діючи умисно, повторно, з корисливого мотиву, в порушення вимог нормативних актів Національного банку України, посадової інструкції та положень Договору про повну матеріальну відповідальність, всупереч встановленому порядку, знаходячись на своєму робочому місці, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , користуючись банківським програмним забезпеченням, встановленим на її робочому комп`ютері, з використанням відомого лише їй ключа з паролем провела банківську касову операцію та роздрукувала замість двох необхідних три екземпляри квитанції № 25.1 від 05.05.2012 про прийом вказаного платежу від ОСОБА_9 за вказаними ним реквізитами та призначенням платежу, на двох з яких власноруч в графі «Підпис банку» поставила особистий підпис, а також відбиток особистої печатки касира «ПРИБУТКОВА КАСА №5», а на третьому екземплярі роздрукованої квитанції поставила лише відбиток особистої печатки касира «ПРИБУТКОВА КАСА №5» та передала її платникові для подальшої передачі реєстраційному підрозділу рухомого майна на підтвердження факту сплати вказаного збору з метою проведення державної реєстрації придбаного транспортного засобу та одержання відповідного реєстраційного документа. Два інші екземпляри квитанцій (один як екземпляр банку, другий як повернутий платником при відмові від платежу) ОСОБА_3 залишила в касі з метою документального обґрунтування подальшого безпідставного видалення (анулювання) нею даного платежу .

Після цього ОСОБА_3 , знаходячись у той же день та час на своєму робочому місці, продовжуючи реалізовувати раніше виниклий злочинний умисел на привласнення грошових коштів, які перебували у її віданні, вчинене повторно, користуючись банківським програмним забезпеченням, встановленим на робочому комп`ютері, з використанням доступного лише їй ключа з паролем безпідставно провела банківську касову операцію з видалення (анулювання) платежу ОСОБА_9 в сумі 7872,50 гривень з підстави нібито відмови самого платника від здійснення даного платежу та роздрукувала протокол роботи по видалених платежах за 05.05.2012, в якому, зокрема, зазначила інформацію про видалений (анульований) нею платіж ОСОБА_9 , завіривши документ особистим підписом та відтиском особистої печатки касира «ПРИБУТКОВА КАСА №5».

З метою доведення свого злочинного умислу на привласнення грошових коштів, належних державі в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, вчинене повторно, до кінця, та з метою недопущення викриття злочинної діяльності керівництвом банку, ОСОБА_3 в той же день додала до протоколу підписану невстановленою досудовим слідством особою в невстановленому досудовим слідством місці та виготовлену нею, ОСОБА_3 особисто, заяву про повернення грошових коштів та про їх отримання від імені платника ОСОБА_9 , який в дійсності до банку з заявою про повернення платежу в сумі 7872,50 гривень не звертався, та вказані грошові кошти не отримував. Крім того, на зворотному боці двох екземплярів квитанції №25.1 від 05.05.2012 про прийом від ОСОБА_9 вказаного вище платежу, ОСОБА_3 власноруч виклала пояснення про причини та підстави видалення (анулювання) платежу.

Видану ОСОБА_9 квитанцію про сплату ним збору на обов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_3 в рамках реалізації свого злочинного умислу назад не вилучила, у зв`язку з чим її було надано ОСОБА_9 до Реєстраційного підрозділу ВРЕР ДАІ по обслуговуванню м. Дніпропетровська та Дніпропетровського району № 2, чим забезпечено проведення державної реєстрації придбаного ним транспортного засобу з наданням йому відповідних реєстраційних документів.

Одержані від ОСОБА_9 та належні державі грошові кошти в сумі 7872,50 гривень, тобто чуже майно, яке тимчасово перебувало в її, контролера-касира ПАТ АБ «Укргазбанк», віданні, ОСОБА_3 незаконно привласнила, обернувши на свою користь.

Того ж дня, тобто 05.05.2012 ОСОБА_3 , приєднавши вищевказані документи до щоденного звіту про роботу касира, передала їх до відділення №175/03 ПАТ АБ «Укргазбанк», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Челюскіна, 12, чим забезпечила не викриття своєї злочинної діяльності керівництвом Банку, посадовими особами Реєстраційного підрозділу ВРЕР ДАІ по обслуговуванню м. Дніпропетровська та Дніпропетровського району № 2, а також попередила надходження скарг на адресу керівництва Банку з боку як самого платника, так і державних органів, відповідальних за надходження вказаних грошових коштів до державного бюджету України.

Таким чином, ОСОБА_3 , 05.05.2012, працюючи на посаді контролера-касира відділення №175/03 ПАТ АБ «Укргазбанк», реалізуючи злочинний умисел, направлений на привласнення чужого майна, яке перебувало в її віданні, вчинене повторно, будучи матеріально-відповідальною особою, діючи умисно, з корисливого мотиву, шляхом безпідставного проведення банківської касової операції з видалення (анулювання) платежу ОСОБА_9 , а саме трьохвідсоткового збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні державної реєстрації придбаного ним транспортного засобу, повторно привласнила грошові кошти в сумі 7872,50 гривень, які перебували у її віданні, обернувши їх на свою користь та спричинивши тим самим державі в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області майнову шкоду на вказану суму.

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_3 , знаходячись 25.05.2012 на своєму робочому місці, розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська,22, перебуваючи на посаді та виконуючи обов`язки контролера-касира відділу касових операцій відділення №175/03 (А) ПАТ АБ «Укргазбанк», на протязі робочого дня, тобто з 08.00 до 17.00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, отримала від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 11391,15 гривень в якості сплати трьохвідсоткового збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні державної реєстрації в Реєстраційному підрозділі відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ з обслуговування м.Дніпропетровська та Дніпропетровського району № 2 придбаного ним транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки LEXUS RX 350 (свідоцтво серії НОМЕР_5 ), вартість якого згідно з довідкою-рахунком №564884 від 19.05.2012 року та експертної оцінки становить 379705 гривень (без ПДВ), після чого згідно зі своїми функціональними обов`язками контролера-касира була зобов`язана у подальшому здійснити їх переказ відповідно до вказаних платником реквізитів та призначенням платежу, отримувачу Управлінню пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська на розрахунковий рахунок № 0010 Головного управління державної казначейської служби в Дніпропетровській області, тобто державі.

Однак, у тому ж місці та в той же час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на привласнення та обернення на свою користь чужого майна, вчинене повторно, а саме грошових коштів, отриманих від ОСОБА_10 , які тимчасово до перерахування одержувачу перебували у її віданні.

Маючи досвід вчинення попередніх злочинів, в результаті яких вона незаконно заволоділа грошовими коштами, що були передані їй ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в якості сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, ОСОБА_3 вирішила в той же спосіб привласнити грошові кошти, які тимчасово перебували у її віданні та були передані ОСОБА_10 в якості сплати аналогічного збору.

З цією метою ОСОБА_3 запланувала після проведення на робочому комп`ютері банківської касової операції з прийняття готівкових грошових коштів від ОСОБА_10 та виготовлення замість двох трьох екземплярів квитанції про їх прийом в той же день провести операцію ануляції (видалення) даного платежу, яку документально оформити протоколом роботи по видалених платежах за 25.05.2012 з додаванням двох екземплярів квитанції про прийом платежу (один як екземпляр банку, другий як повернутий платником при відмові від платежу), пояснення касира про причини ануляції, а також незаконно виготовлених нею, ОСОБА_3 , та підписаних не встановленою досудовим слідством особою заяв про повернення та одержання грошових коштів ОСОБА_10 , яка не була поінформована про злочинні наміри ОСОБА_3 .

Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, направлений на привласнення чужого майна, вчинене повторно, а саме грошових коштів, отриманих від ОСОБА_10 в якості сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні державної реєстрації придбаного нею транспортного засобу, які тимчасово до перерахування одержувачу перебували у її віданні, ОСОБА_3 в той же день та час, тобто з 8-00 до 17-00 год. 25.05.2012, будучи матеріально-відповідальною особою, діючи умисно, повторно, з корисливого мотиву, в порушення вимог нормативних актів Національного банку України, посадової інструкції та положень Договору про повну матеріальну відповідальність, всупереч встановленому порядку, знаходячись на своєму робочому місці, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , користуючись банківським програмним забезпеченням, встановленим на її робочому комп`ютері, з використанням відомого лише їй ключа з паролем провела банківську касову операцію та роздрукувала замість двох необхідних три екземпляри квитанції № 72.1 від 25.05.2012 про прийом вказаного платежу від ОСОБА_10 за вказаними нею реквізитами та призначенням платежу, на двох з яких власноруч в графі «Підпис банку» поставила особистий підпис, а також відбиток особистої печатки касира «ПРИБУТКОВА КАСА №5», а на третьому екземплярі роздрукованої квитанції поставила лише відбиток особистої печатки касира «ПРИБУТКОВА КАСА №5» та передала її платникові для подальшої передачі реєстраційному підрозділу рухомого майна на підтвердження факту сплати вказаного збору з метою проведення державної реєстрації придбаного транспортного засобу та одержання відповідного реєстраційного документа. Два інші екземпляри квитанції (один як екземпляр банку, другий як повернутий платником при відмові від платежу) ОСОБА_3 залишила в касі з метою документального обґрунтування подальшого безпідставного видалення (анулювання) нею даного платежу.

Після цього ОСОБА_3 , знаходячись у той же день та час на своєму робочому місці, продовжуючи реалізовувати раніше виниклий злочинний умисел на привласнення грошових коштів, які перебували у її віданні, вчинене повторно, користуючись банківським програмним забезпеченням, встановленим на робочому комп`ютері, з використанням доступного лише їй ключа з паролем безпідставно провела банківську касову операцію з видалення (анулювання) платежу ОСОБА_10 в сумі 11391,15 гривень, з підстави нібито відмови самого платника від здійснення даного платежу та роздрукувала протокол роботи по видалених платежах за 25.05.2012, в якому, зокрема, зазначила інформацію про видалений (анульований) нею платіж ОСОБА_10 , завіривши документ особистим підписом та відтиском особистої печатки касира «ПРИБУТКОВА КАСА №5».

З метою доведення свого злочинного умислу на привласнення грошових коштів, належних державі в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, вчинене повторно, до кінця, та з метою недопущення викриття злочинної діяльності керівництвом банку, ОСОБА_3 в той же день додала до протоколу підписану невстановленою досудовим слідством особою в невстановленому досудовим слідством місці та виготовлену нею, ОСОБА_3 особисто, заяву про повернення грошових коштів та про їх отримання від імені платника ОСОБА_10 , яка в дійсності до банку з заявою про повернення платежу в сумі 11391,15 гривень не зверталась, та вказані грошові кошти не отримувала. Крім того, на зворотному боці двох екземплярів квитанції № 72.1 від 25.05.2012 про прийом від ОСОБА_10 вказаного вище платежу, ОСОБА_3 власноруч виклала пояснення про причини та підстави видалення (анулювання) платежу.

Видану ОСОБА_10 квитанцію про сплату нею збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, ОСОБА_3 в рамках реалізації свого злочинного умислу назад не вилучила, у зв`язку з чим її було надано ОСОБА_10 до Реєстраційного підрозділу ВРЕР ДАІ по обслуговуванню м. Дніпропетровська та Дніпропетровського району № 2, чим забезпечено проведення державної реєстрації придбаного нею транспортного засобу з наданням їй відповідних реєстраційних документів.

Одержані від ОСОБА_10 та належні державі грошові кошти в сумі 11391,15 гривень, тобто чуже майно, яке тимчасово перебувало в її, контролера-касира ПАТ АБ «Укргазбанк», віданні, ОСОБА_3 незаконно привласнила, обернувши на свою користь.

Того ж дня, тобто 25.05.2012 ОСОБА_3 , приєднавши вищевказані документи до щоденного звіту про роботу касира, передала їх до відділення №175/03 ПАТ АБ «Укргазбанк», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Челюскіна, 12, чим забезпечила не викриття своєї злочинної діяльності керівництвом Банку, посадовими особами Реєстраційного підрозділу ВРЕР ДАІ по обслуговуванню м. Дніпропетровська та Дніпропетровського району № 2, а також попередила надходження скарг на адресу керівництва Банку з боку як самого платника, так і державних органів, відповідальних за надходження вказаних грошових коштів до державного бюджету України.

Таким чином, ОСОБА_3 , 25.05.2012, працюючи на посаді контролера-касира відділення №175/03 ПАТ АБ «Укргазбанк», реалізуючи злочинний умисел, направлений на привласнення чужого майна, яке перебувало в її віданні, вчинене повторно, будучи матеріально-відповідальною особою, діючи умисно, з корисливого мотиву, шляхом безпідставного проведення банківської касової операції з видалення (анулювання) платежу ОСОБА_10 , а саме трьохвідсоткового збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні державної реєстрації придбаного нею транспортного засобу, повторно привласнила грошові кошти в сумі 11391,15 гривень, які перебували у її віданні, обернувши їх на свою користь та спричинивши тим самим державі в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області майнову шкоду на вказану суму.

Окрім того, знаходячись 28.05.2012 на своєму робочому місці, розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 22, перебуваючи на посаді та виконуючи обов`язки контролера-касира відділу касових операцій відділення №175/03 (А) ПАТ АБ «Укргазбанк», на протязі робочого дня, тобто з 08.00 до 17.00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, отримала від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 9093,42 гривень в якості сплати трьохвідсоткового збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні державної реєстрації в Реєстраційному підрозділі відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ з обслуговування м. Дніпропетровська та Дніпропетровського району № 2 придбаного нею транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки LEXUS LS 460 (свідоцтво серії НОМЕР_6 ), вартість якого згідно довідки-рахунку № 506318 від 15.05.2012 року та експертної оцінки становить 303114,04 гривень (без ПДВ), після чого згідно зі своїми функціональними обов`язками контролера-касира була зобов`язана у подальшому здійснити їх переказ відповідно до вказаних платником реквізитів та призначенням платежу, отримувачу Управлінню пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська на розрахунковий рахунок №0010 Головного управління державної казначейської служби в Дніпропетровській області.

Однак, при перебуванні ОСОБА_3 у тому ж місці та в той же час, у неї виник злочинний умисел, направлений на привласнення та обернення на свою користь чужого майна, вчинене повторно, а саме грошових коштів, отриманих від ОСОБА_11 , які тимчасово до перерахування одержувачу перебували у її віданні.

Маючи досвід вчинення попередніх злочинів, в результаті яких вона незаконно заволоділа грошовими коштами, що були передані їй ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в якості сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, ОСОБА_3 вирішила в той же спосіб привласнити грошові кошти, які тимчасово перебували у її віданні та були передані ОСОБА_11 в якості сплати аналогічного збору.

З цією метою ОСОБА_3 запланувала після проведення на робочому комп`ютері банківської касової операції з прийняття готівкових грошових коштів від ОСОБА_11 та виготовлення замість двох трьох екземплярів квитанції про їх прийом, в той же день провести операцію ануляції (видалення) даного платежу, яку документально оформити протоколом роботи по видалених платежах за 28.05.2012 з додаванням двох екземплярів квитанції про прийом платежу (один як екземпляр банку, другий як повернутий платником при відмові від платежу), пояснення касира про причини ануляції, а також незаконно виготовлених нею, ОСОБА_3 , та підписаних не встановленою досудовим слідством особою заяв про повернення та одержання грошових коштів ОСОБА_11 , яка не була поінформована про злочинні наміри ОСОБА_3 .

Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, направлений на привласнення чужого майна, вчинене повторно, а саме грошових коштів, отриманих від ОСОБА_11 в якості сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні державної реєстрації придбаного нею транспортного засобу, які тимчасово до перерахування одержувачу перебували у її віданні, ОСОБА_3 в той же день та час, тобто з 8-00 до 17-00 год. 28.05.2012, будучи матеріально-відповідальною особою, діючи умисно, повторно, з корисливого мотиву, в порушення вимог нормативних актів Національного банку України, посадової інструкції та положень Договору про повну матеріальну відповідальність, всупереч встановленому порядку, знаходячись на своєму робочому місці, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , користуючись банківським програмним забезпеченням, встановленим на її робочому комп`ютері, з використанням відомого лише їй ключа з паролем провела банківську касову операцію та роздрукувала замість двох необхідних три екземпляри квитанції № 45.1 від 28.05.2012 про прийом вказаного платежу від ОСОБА_11 за вказаними нею реквізитами та призначенням платежу, на двох з яких власноруч в графі «Підпис банку» поставила особистий підпис, а також відбиток особистої печатки касира «ПРИБУТКОВА КАСА №5», а на третьому екземплярі роздрукованої квитанції поставила лише відбиток особистої печатки касира «ПРИБУТКОВА КАСА №5» та передала її платникові для подальшої передачі реєстраційному підрозділу рухомого майна на підтвердження факту сплати вказаного збору з метою проведення державної реєстрації придбаного транспортного засобу та одержання відповідного реєстраційного документа. Два інші екземпляри квитанції (один як екземпляр банку, другий як повернутий платником при відмові від платежу) ОСОБА_3 залишила в касі з метою документального обґрунтування подальшого безпідставного видалення (анулювання) нею даного платежу.

Після цього ОСОБА_3 , знаходячись у той же день та час на своєму робочому місці, продовжуючи реалізовувати раніше виниклий злочинний умисел на привласнення грошових коштів, які перебували у її віданні, вчинене повторно, користуючись банківським програмним забезпеченням, встановленим на робочому комп`ютері, з використанням доступного лише їй ключа з паролем безпідставно провела банківську касову операцію з видалення (анулювання) платежу ОСОБА_11 в сумі 9093,42 гривень з підстави нібито відмови самого платника від здійснення даного платежу та роздрукувала протокол роботи по видалених платежах за 28.05.2012, в якому, зокрема, зазначила інформацію про видалений (анульований) нею платіж ОСОБА_11 , завіривши документ особистим підписом та відтиском особистої печатки касира «ПРИБУТКОВА КАСА №5».

З метою доведення свого злочинного умислу на привласнення грошових коштів, належних державі в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, вчинене повторно, до кінця, та з метою недопущення викриття злочинної діяльності керівництвом банку, ОСОБА_3 в той же день додала до протоколу підписану невстановленою досудовим слідством особою в невстановленому досудовим слідством місці та виготовлену нею, ОСОБА_3 особисто, заяву про повернення грошових коштів та про їх отримання від імені платника ОСОБА_11 , яка в дійсності до банку з заявою про повернення платежу в сумі 9093,42 гривень не зверталася, та вказані грошові кошти не отримувала. Крім того, на зворотному боці двох екземплярів квитанції № 45.1 від 28.05.2012 про прийом від ОСОБА_11 вказаного вище платежу, ОСОБА_3 власноруч виклала пояснення про причини та підстави видалення (анулювання) платежу.

Видану ОСОБА_11 квитанцію про сплату нею збору на обов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_3 в рамках реалізації свого злочинного умислу назад не вилучила, у зв`язку з чим її було надано ОСОБА_11 до Реєстраційного підрозділу ВРЕР ДАІ по обслуговуванню м. Дніпропетровська та Дніпропетровського району № 2, чим забезпечено проведення державної реєстрації придбаного нею транспортного засобу з наданням їй відповідних реєстраційних документів.

Одержані від ОСОБА_11 та належні державі грошові кошти в сумі 9093,42 гривень, тобто чуже майно, яке тимчасово перебувало в її, контролера-касира ПАТ АБ «Укргазбанк», віданні, ОСОБА_3 незаконно привласнила, обернувши на свою користь.

Того ж дня, тобто 28.05.2012 ОСОБА_3 , приєднавши вищевказані документи до щоденного звіту про роботу касира, передала їх до відділення №175/03 ПАТ АБ «Укргазбанк», розташованого за адресою: м.Дніпро, вул. Челюскіна, 12, чим забезпечила не викриття своєї злочинної діяльності керівництвом Банку, посадовими особами Реєстраційного підрозділу ВРЕР ДАІ по обслуговуванню м. Дніпропетровська та Дніпропетровського району № 2, а також попередила надходження скарг на адресу керівництва Банку з боку як самого платника, так і державних органів, відповідальних за надходження вказаних грошових коштів до державного бюджету України.

Таким чином, ОСОБА_3 , 28.05.2012, працюючи на посаді контролера-касира відділення №175/03 ПАТ АБ «Укргазбанк», реалізуючи злочинний умисел, направлений на привласнення чужого майна, яке перебувало в її віданні, вчинене повторно, будучи матеріально-відповідальною особою, діючи умисно, з корисливого мотиву, шляхом безпідставного проведення банківської касової операції з видалення (анулювання) платежу ОСОБА_11 , а саме трьохвідсоткового збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні державної реєстрації придбаного нею транспортного засобу, повторно привласнила грошові кошти в сумі 9093,42 гривень, які перебували у її віданні, обернувши їх на свою користь та спричинивши тим самим державі в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, на думку сторони обвинувачення дії ОСОБА_3 кваліфікуються за:
- ч. 1 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна, яке перебувало в її виданні;
- ч. 3 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна, яке перебувало в її виданні, вчиненні повторно.
Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у інкримінованих їй кримінальних правопорушень не визнала в повному обсязі та суду показала, що у грудні 2021 року її було призначено на посаду контролера-касира відділення № 175/03 "Укргазбанк", яке знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Челюскіна, 12 з випробувальним терміном на 3 місяці. Проте вона перебуваючи в будівлі Реєстраційного пункту відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ м.Дніпропетровська і Дніпропетровського району №2 за адресою: м Дніпропетровськ, вул. Курсантська, 22. Дане приміщення не було обладнано згідно з вимогами Національного Банку України. До її функціональних обов`язків входило прийом платежів, пов`язаних виключно з оформленням транспортних засобів: реєстрація автомобілів, зняття з обліку, експертний огляд, обтяження транспортним податком, технічний огляд, заміна технічного паспорта, перерахування 3% в Пенсійний Фонд і всі операції безпосередньо пов`язаних з оформленням транспортних коштів.
Специфіка роботи відділення банку при МРЕВ включала в себе вузьку спеціалізацію, спрямовану на раніше перераховані послуги, а також перевірка сфальсікованих грошових банкнот, перерахунок, облік, сортування та зберігання готівкових коштів в касі, збір документів за день, формування інкасаторської сумки (формування включало в себе сортування, підрахунок готівки в касі, яке супроводжувалися відомістю і відправку всіх документів за день). Особливу увагу роботи мало бути спрямоване виключно на документи, що містять інформацію про транспортний засіб, в кожному випадку індивідуально (тобто бралися до уваги всі технічні характеристики транспорту, вид транспортного засобу, рік випуску, об`єм двигуна, експертна оцінка, вартість автомобіля, тощо). У сукупності дані показники були необхідні для нарахування податкових зборів, в тому числі і на обов`язкове Пенсійне страхування.
Вихідними документами були заяви клієнта на операцію, роздруковані в МРЕВ. При її роботі з клієнтом, було завданням ідентифікації цього клієнта, не прописано ніяким нормативним документом не прописана. Ії цікавили виключно відомості про транспортний засіб.
Дана інформація вносилася нею в програму з якою вони працювали. При визначенні суми у відповідність до отримання грошових коштів від клієнта, вона роздруковувався документ на перфарірованому аркуші паперу, який включав в себе: заяву на переклад-екземпляр банку і квитанцію, яка видавалася клієнту на руки, де ставилися підпис клієнта, печатка банка і підпис співробітника банку, а саме її, яка відповідала картці зразків підписів.
В іншому випадку банківські документи не могли бути прийняті завідуючою каси ОСОБА_12 , згідно з вимогами Національного Банку України. В разі скасування платежу на вимогу клієнта, вона оформляла заяву і розписку на одному бланку, які підписував клієнт і після повернення клієнтом оригіналу квитанції, вона перевіряла в обов`язковому порядку надані документи, що засвідчують особу і видавала на руки гроші.
Ануляція узгоджувалися з керівництвом шляхом накладення резолюції на заяві. Ануляція платежу могла бути виконана виключно після узгодження з керівництвом. Щодня наприкінці робочого дня, працівники банку, в обов`язковому порядку звітували про виконану роботу, в тому числі і про проведені ануляції. Формувалися реєстри та протоколи робочого дня, заяви і квитанції на ануляцію, грошові кошти складалися в інкасаторську сумку і відправлялися повний комплект документів та гроші у відділення № 175/03, яке розташоване за адресою: вул. Челюскіна, 12. Будь-яких зауважень з боку керівництва з приводу роботи працівників банку і оформлення документів, в тому числі ануляції ніколи не було. Спірних моментів не виникало. Покладені на неї обов`язки виконувала належним чином. Ануляції платежів нею виконувалась виключно за заявою клієнта, узгодженого з керівництвом. Вона не була посадовою особою, у зв`язку з чим не могла самостійно приймати будь-яких рішень (заява на ім`я начальника відділення). Будь-яких протиправних дій ніколи не скоювала. Згідно з відповіддю Управління Національного Банку України в Дніпропетровській області від 18.02.2014 року відділення №175 (03) ПАТ АБ "Укргазбанк" за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Курсантська, 22 в період з грудня 2011 року по грудень 2012 року в Національному Банку України не зареєстровано (а.п. 36 т.4), в зв`язку з чим вона не могла працювати в неіснуючому відділенні.
У відділенні № 175 (03) ПАТ АБ "Укргазбанк" за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Курсантська, 22 для роботи було встановлено неліцинзійне програмне забезпечення, яке виключало виготовлення (роздруківку) замість двох-трьох примірників квитанцій про прийом грошових коштів від клієнтів. Документи по ануляції, які містяться в матеріалах кримінального провадження були написані нею за розпорядженням і під тиском керівників ПАТ АБ "Укргазбанк" вже в кінці червня 2012 року. Також їй було наполегливо запропоновано поставити підписи від імені клієнтів, від чого вона в категоричній формі відмовилася. Вона неодноразово зверталася з проханням про проведення експертизи щодо клієнтських підписів. Однак їй було відмовлено, з мотивів відсутності методики проведення такого роду експертизи. Де знаходяться оригінали документів по ануляції їй невідомо. Платіжні документи, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження - складені не нею та не містять її підпису. Цивільний позов не визнає.
Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Відповідно до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції". Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачає, що "при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права".
У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить стороні обвинувачення, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного). (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у Рішенні по справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії №10590/83 від 6 грудня 1988 р. та § 39 Рішення Страсбурзького суду "Капо проти Бельгії" (Capeau v. Belgium) № 4291/98 від 13 січня 2005 року.
Згідно з положеннями ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.
З урахуванням вищенаведених вимог судом всебічно, повно і неупереджено досліджені всі обставини кримінального провадження, оцінено за своїм внутрішнім переконанням кожний з наданих доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення вироку по справі.
У кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 91 КПК України підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього кодексу (обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні), та належності та допустимості доказів покладається на слідчого, прокурора.
На підтвердження вини ОСОБА_3 стороною обвинувачення було надано суду для дослідження докази, які судом досліджені в повному обсязі, а саме: покази представника потерпілого, свідків, документи, тобто спеціально створені з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків зображення тощо відомостей.
Допитана в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_13 суду показала, що пенсійним фондом було здійснено перевірку в МРЕВ щодо сплати трьохвідсоткового збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні державної реєстрації придбаного транспортного засобу. Під час вказаної перевірки були виявлені порушення сплати вказаного збору та складені відповідні акти перевірки, якими встановлено, що діями ОСОБА_3 , завдано майнову шкоду, яка полягала у не зарахуванні до Державного бюджету України грошових коштів трьохвідсоткового збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні державної реєстрації придбаного транспортного засобу на відповідний рік, та не були використані. Державний бюджет не доотримав кошти у розмірі 37576,13 гривень. Так під час перевірки було виявлено, що кошти не надійшли саме в тій кількості, що вона зазначала. В матеріалах справи міститься акт звірки, який є офіційним документом перевірки відповідно до якого зазначено, які саме кошти не надійшли. Відповідно до документів Пенсійного фонду, зазначено які саме кошти не надійшли до бюджету. Цивільний позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показала, що свідком вчинення вказаного правопорушення не була. В 2015 році вона працювала ПАТ АБ «Укргазбанк», де здійснювала контроль щодо інкасації грошових коштів. ОСОБА_3 працювала на той час касиром-контралером у зазначеному банку. З останньою вони перебували лише у ділових відносинах. Контроль за діями ОСОБА_3 вона не здійснювала. Їй не відомо чи були факти проведення банківської касової операції з видалення (анулювання) платежу, а саме трьохвідсоткового збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні державної реєстрації придбаного транспортного засобу, та в подальшому привласнення останньою вказаних грошових коштів. До її посадових обов`язків входило лише перевіряти інкасаторську сумку з грошима. ОСОБА_3 додавалися до кожної квитанції копії паспортів, які вона бачила лише у паперовому вигляді в електронному не бачила. ОСОБА_3 добросовісно виконувались її трудові обов`язки. Грошові кошти, які вилучалися у ОСОБА_3 з каси за документами інкасації співпадали за кількостю грошей, які знаходились в інкасаторських сумках. Інколи не було зв`язку з комп`ютером ОСОБА_3 і їй як касиру надавався ключ доступу до комп`ютера, з паролем та комп`ютер. Будь-який інший касир або співробітник банку не мав доступу до каси, оскільки передача ключів та паролів, заборонена. На той час керівником відділу була ОСОБА_14 , а філії ОСОБА_15 . На той час там працювало два касира-контралера, ОСОБА_3 та дівчина на ім`я ОСОБА_16 , до останньої були претензії щодо ведення нею роботи. Особисто в неї ні до кого з касирів-контролерів претензій не було. Разом з тим зазначила, що зі сплином часу багато чого вже не пам`ятає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду покзала, що свідком вчинення вказаного правопорушення не була. В 2011 році, вона була керівником відділення АБ «Укргазбанк». Обвинувачена ОСОБА_3 була прийнята на посаду касира-контралера у грудні місяці 2011 року та була її підлеглою. Остання працювала у відділенні банку, розташованого по вул.Курсантський. При здійсненні державної реєстрації придбаного транспортного засобу у вказаному відділенні проводилась оплата трьохвідсоткового збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. У вказаному відділені банку працювало два касира-контролера, ОСОБА_3 та ОСОБА_17 . У вказаному відділені банку було все необхідне для здійснення касової роботи. Касири під час своєї роботи використовували комп`ютерну програму «Скрудж». Програма була розроблено до кожного касира-контролера індивідуальна. У кожного з касирів був ключ доступ до казаної програми. Паролі до програми вони робили особисто, та кожні 90 днів змінювали пароль. Власником цієї програми був Банк. Касир не мав право розголошувати паролі та інформацію, про що останні підписували заяву про не розголошення зазначеної інформації, та несли за це відповідальність. Касир повинен повернути гроші до каси в разі недостачі їх у касі. Також касир повинен написати заяву, до голови відділення, якщо клієнт відмовився від сплати платежу, в цьому разі зави потрібен (паспорт та квитанція про сплату збору.) Реєстр та протокол за день роботи, касиром формується самостійно, та вказуються останнім які операції були проведенні за цей день. Операції щодо сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні державної реєстрації придбаного транспортного засобу проводились кожного робочого дня. Вказані операції проводяться відповідно до інструкції банку. Клієнт надає реквізити для касира, а той набирав платіж та приймає грошові кошти. Потім роздруковує дві квитанції, і в подальшому складає звіт, та формулює сумку (інкасаторську) в котрій знаходяться гроші та квитанції. Роздрукувати декілька екземплярів квитанції можливо. Касир не має право покласти в сумку квитанції чи документи дня.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду показала, що приблизно в 2011 році вона працювала на посаді касира в "ПРАВИЗБАНК", каса була розташована в приміщенні МРЕВ, на території авторинку по вул. Винокурова, м. Дніпро. В приміщенні вказаного МРЕВ була ще одна каса іншого банку АБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». На той час у вказаній касі банку касиром також працювала ОСОБА_3 . У вказаних касах проводилися платежі, багато з них стосувалися переоформлення автівок. Обов`язки здійснювалися відповідно до інструкції банка, а саме прийом платежів - документи, згідно з яких вони проводили платежі, видавали квитанції, проведення яких здійснювалось через комп`ютер, у спеціально створеній програмі. У кожного з них був власний комп`ютер, Інтернету на комп`ютері не було, налаштований при вході в комп`ютер необхідно було ввести пароль. У кожного був свій власний пароль, працювати на іншому комп`ютері вона не могла, оскільки це було заборонено Інструкцією. Всі квитанції вона здавала ОСОБА_3 та роздруковувала звіт, який відправляла ОСОБА_3 до банку, як і інкасацію грошових коштів. Клієнти банку, а саме особи які робили реєстрацію авто зверталися за відмовою платежу про відрахування грошових коштів на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні державної реєстрації придбаного транспортного засобу. Повернення коштів відбувалось за відповідною процедурою: особа пише заяву, віддає квитанцію, вони як працівники банку анулюють вказаний платіж та повертають грошові кошти особі. Кожна особа у такому випадку повинна мати при собі паспорт, це є обов`язковою умовою, повернення грошових коштів. В "ПРАВИЗБАНК" вони знімали сканкопії паспорту, в АБ «Укргазбанк» не пам`ятає. Особа, яка просила повернути кошти, повинна була обов`язково повернути квитанцію, вони як працівники банку повинні були проставити підпис та печатку на ній. Повернення коштів, могло відбуватись за окремим реєстром про повернення платежів. Інкасація грошових коштів, відбувалась згідно з інструкцією, гроші складалися до інкасаторських сумок, які потім запломбовували у сумки. Перед інкасацією, вони підтверджували передачу грошей, та гроші відправляли в головний офіс. Роздрукувати квитанції у необмеженій кількості не можна. Коли особа сплачує грошові кошти за реквізитами в банку залишається заява про переказ, а у клієнта квитанція. Вона особисто віддавала банківські документи ОСОБА_3 , на зберігання, оскільки в неї не було сейфу. В подальшому їй повідомили з АБ «Укргазбанк» про недостачу грошових коштів в касі банку, та її викликали в головний офіс. Після чого, вказані відділення банку де вони працювали, закрили.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду показав, що він до 2015 року працював керівником реєстраційного підрозділу транспортних засобів. МРЕВ було зареєстровано за адресою: вул. Курсантська, 22, м. Дніпро. В одному з приміщень МРЕВ були також каси банку. Каса була перегороджена склом та дверима. В одній із кас банку АБ «Укргазбанк» працювала касиром-контролером ОСОБА_3 , та інші касири. ОСОБА_3 була непримітним та тихим працівником. У останньої була окрема каса, а на другій касі працювала декілька людей. Разом з тим зазначив, що один раз на три місяці пенсійним фондом проводились перевірки. У 2011 році після чергової та поза чергової перевірки нарахувань для оплати в пенсійний фонд, яку здійснювали громадяни через касу банку АБ «Укргазбанк» йому стало відомо, що на рахунок Держказначейства не надійшли грошові кошти за збір на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні державної реєстрації придбаного транспортного засобу, а ОСОБА_3 , яка працювала касиром-контролером у вказаному банку, після цих обставин не вийшла на роботу. Через деякий час було знову проведено перевірку та встановлено, що саме шляхом анулювання квитанцій відповідальною особою касиром-контролером ці кошти не надходили до Казначейських рахунків. Так, постановою КМУ було встановлено порядок реєстрацію транспортних засобів, до них в реєстраційний підрозділ транспортних засобів зверталися громадяни, їм друкувалася заява про реєстрацію транспортних засобів, до заяви додавалася оцінка ТЗ, з неї відраховувався державне мито. Після надання вказаної заяви громадянам, останні звертались до каси банку сплачувати кошти, де касир відраховував з оцінки ТЗ трьохвідсотковий збір на обов`язкове державне пенсійне страхування при здійсненні державної реєстрації придбаного транспортного засобу та проводив платіж. В подальшому працівниками реєстраційного підрозділу транспортних засобів здійснювалась перевірка щодо сплати вказаного збору, та після того як надходила оплата коштів, було здійснено реєстрацію автівки. Окрім того, зазначив, що ним звірялися дані, повнота сплати всіх податків, а потім приймалося рішення про реєстрацію автівки. Особи сплачували грошові кошти за збір в будь-якій касі банку де їм буде зручніше. Вони як працівники реєстраційного підрозділу не мали права змушувати людей сплачувати у відповідній касі банку, але для зручності громадян були відкриті каси по договору з банком безпосередньо в тому приміщенні в якому був реєстраційний підрозділ. Платежі сплачувала в два етапи, так було зазначено в постанові КМУ та було затверджено видачу реєстраційного талону, до видачі цього талону необхідно було сплатити всі платежі, а потім після цього було видано свідоцтво про реєстрацію. Для того, щоб анулювати платіж, необхідно було відмінити реєстрацію ТЗ. Разом з тим зазначив, що йому не відомо скільки квитанцій виписував касир, квитанція роздруковувалася на матричному принтері, половина з якої була відірвана, дата платежу, ПІБ власника, квитанція була завірена печаткою банку. Вони, як співробітники підрозділу пересвідчувалися, що надані їм квитанції громадянами були оригіналом, оскільки номер у квитанції документу був у черговій послідовності, та квитанції бути схожі, роздруковані одночасно. Крім того, зазначив, що в приміщенні МРЕВ була сигналізація та камера відеоспостереження, проте час коли вона з`явилася точно не пам`ятає. 1 р на 3 місяці пенсійним фондом було проведено перевірки, потім була раптова перевірка та було виявлено недоліки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 (Вдовярська) суду показала, що вона працювала в районному відділі пенсійного фонду до 2012 року. Приймала участь в проведенні позапланової перевірки. Перевірка проводилася в МРЕО біля авторинку. Була створена робоча група з обласного управління Пенсійоного фонду. У акті перевірки було вказано час та місце роботи. Ці дії здійснювалися для перевірки грошових коштів, які акумулювалися до пенсійного фонду. Ними було перевірено кожну купівлю авто в МРЕВ за який період та були в повному обсязі перевірені, всі сплати за купівлю авто. З попередніми перевірками вона не знайома, оскільки жодного разу не проводила раніше перевірки. Вказана перевірка була позапланова. Під час проведення перевірки, порушень з боку працівників МРЕВ виявлено не було. Проте під час перевірки однієї справи, було виявлено, що під час купівлі авто, не було сплачено грошові кошти за трьохвідсотковий збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, але квитанції про їх сплату в справу підшиті були, вказані обставини були перевірені в казначействі. Всі справи в МРЕВ архівували, їм під час перевірки були надані справи за різні дати, а саме два томи, які були в належному стані. Кошти які перераховувались за оформлення автівки, були визначені як додатковий збір до казначейства. Всі рахунки Пенсійного фонду відкриті в казначействі України. Каси банку, де сплачувались зазначені кошти були в іншому приміщенні МРЕВ, тому з касирами вона не спілкувалися. Окрім того, зазначила що документи, а саме квитанцію на сплату збору на купівлю авто, всі були відскановані та додані до акту перевірки. В матеріалах справи в МРЕВ знаходились оригінали квитанцій. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показав, що приблизно в 2011-2012 році він реєстрував автомобіль марки «Шевроле», а до цього в нього була автівка марки «Лексус». Оформлення автівки здійснював через МРЕВ, яке знаходиться на авторинку за адресою: вул. Курсантська, 22, м.Дніпро. Спочатку він звертався до МРЕВ, а потім, до каси ним було сплачено грошові кошти, про що касиром було видано квитанцію. Обов`язковий був платіж пенсійного страхового відшкодування у розмірі трьох відсотків. Квитанція про плату збору, містила суму яку він сплатив та реквізити. Після того, як йому було видано квитанція в 1-му екземплярі, працівниками МРЕВ було здійснено реєстрацію автівки. В подальшому він не звертався до касира про повернення коштів та не прохав її анулювати платіж.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що обвинувачену ОСОБА_3 не пам`ятає. Разом з тим показав, що приблизно 21 січня 2012 року, але точно не пам`ятає він здійснював реєстрацію автівки марки «Мітсубісі пажеро». Реєстрацію автівки здійснював в МРЕВ, розташованого на території авторинку, за адресою: м. Дніпро, вул. Вінокурова з 09 годин до 17 годин. Де робив внески на користь держави, а саме сплачував обов`язковий платіж пенсійного страхового відшкодування у розмірі трьох відсотків, в касі банку яка була розташована в приміщенні МРЕВ. При реєстрації автівки в МРЕВ надавав вказану квитанцію. Від оплати не відмовлявся та не просив повернути гроші.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надав аналогічні покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Разом з тим, за ініціативою сторін кримінального провадження в судовому засіданні досліджені наступні докази, а саме.

Копія акта №3 від 29.11.2012 про результати позапланової перевірки Реєстраційного підрозділу ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Дніпропетровська №2, згідно з яким встановлено ненадходження до Пенсійного фонду України збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій відчуження легкових автомобілів в загальній сумі 9219,06 грн. від ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (т.1 а.п.5-6);

Відповідь директора Дніпропетровської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», згідно з якої здійснення платежів за квитанціями №30.1 від 26.04.2012 та квитанцією №54.1 від 21.01.2012 здійснювалося контролером-касиром ОСОБА_3 (т.1 а.п.27);

Протокол огляду від 19.04.2013, відповідно до якого встановлено що предметом огляду є наступні документи, а саме: заява від ОСОБА_7 датована 21.01.2012; заява на переказ готівки під № 54.1, № 54.1/1, квитанція №54.1 та квитанція № 54.1/1. Заява про переказ готівки під № 30.1, № 30.1/1, квитанція під №30.1 та квитанція під №30.1/1. Заява від гр. ОСОБА_8 від 26.04.2012 (т. 1 а.п. 121-122).

Оригінал квитанцій під №54.1 від 21.01.2012 та заявою на переказ готівки №54.1 від 21.01.2012 на переказ коштів в сумі 6480,15 від платника ОСОБА_7 з відмітками на звороті про ануляцію платежу та повернення коштів клієнту (т.1 а.п.124-125).

Заява від імені ОСОБА_7 про повернення коштів в сумі 6544,95 грн. від 21.01.2012 (т.1 а.п.126);

Оригінал квитанції під №30.1 від 26.04.2012 та заявою на переказ готівки під №30.1 від 26.04.2012 на переказ коштів в сумі 2738.91 від платника ОСОБА_8 з відмітками на звороті про ануляцію платежу та повернення коштів клієнту (т.1 а.п.127-128).

Заява від імені ОСОБА_8 про повернення коштів в сумі 2766,30 грн. від 26.04.2012 (т.1 а.п.129);

Протокол огляду від 17.04.2013, відповідно до якого встановлено що предметом огляду є документації щодо постановки та зняття з обліку автотранспорту на ім`я ОСОБА_7 , а саме під час постановлення на облік із придбаного в іншій області: свідоцтво про реєстрацію ТЗ марки «Мітсубісі пежеро» з тимчасовим реєстраційним талоном на авто марки «Мітсубісі пежеро»; облікова картка приватного ТЗ; заява про постановку на облік ТЗ марки «Мітсубісі пежеро» на ім`я ОСОБА_7 ; довідка-рахунок; квитанція про здійснення касової операції від 14.07.2012; звіт про ануляцію державного мита ТЗ від 21.04.2012; висновок спеціаліста від 21.04.2012. Також предметом огляду є документація щодо постановки та зняття з обліку автотранспорту на ім`я ОСОБА_8 , а саме заява постановки на облік ТЗ придбаного в іншій області на автівку марки «Фольксваген транспортер»; свідоцтво про реєстрацію ТЗ з тимчасовим реєстраційним талоном НОМЕР_7 ; заява постановки на облік із придбаного в іншій області; розрахункова квитанція від 18.07.2012; картка обліку; довідка-рахунок видана ОСОБА_8 ; висновок спеціаліста від 26.04.2012; роздрукована квитанція від 26.04.2012 (т. 1 а.п. 132-134).

Документи щодо постановки на облік автотранспорту на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_20 , вилучених у ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Дніпропетровська №2, що містять оригінали квитанцій №54.1 від 21.01.2012 та №30.1 від 26.04.2012 (т.1 а.п.137-159);

Копія акта №760 від 29.11.2012 про результати позапланової перевірки Реєстраційного підрозділу ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Дніпропетровська №2, згідно з якого встановлено ненадходження до Пенсійного фонду України збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій відчуження легкових автомобілів в сумі 7872,50 грн. (т.1 а.п.177-178);

Витяг з наказу під №422-П від 23.12.2011 про прийняття ОСОБА_3 на посаду контролера-касира відділу касових операцій відділення №175/03 (А) АБ «Укргазбанк» з 23 грудня 2011 року з посадовим окладом у розмірі 3300 грн., з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю. Адреса робочого місця АДРЕСА_3 (т.1 а.п.192);

Копією посадової інструкції контролера-касира відділу касових операцій відділення №175/03 (А) АБ «Укргазбанк» ОСОБА_3 (т.1 а.п.194-201).

Копія договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 від 23.12.2011 року (т.1 а.п.202).

Витяг з наказу під №415-П від 31.07.2012 про звільнення ОСОБА_3 з посади контролера-касира відділу касових операцій відділення під 175/03 (А) АБ «Укргазбанк», встановлено що ОСОБА_3 звільнено із займаної посади у зв`язку із вчиненням нею винних дій, а саме порушень вимог п.4.2.18 Положення про порядок здійснення касових операцій в національній та іноземних валютах в установах ПАТ АБ «Укргазбанку» в частині оформлення касових документів при анулюванні касових операцій, повернення коштів клієнтам (відсутній підпис клієнта про отримання коштів за період січень-травень 2012 року квитанції №№ 49.1, 87,1, 38.1, 93.1, 37.1, 61.1, 38.1, 41.1, 130, 63.1, 39.1, 61.1, 62.1, 54.1, 57.1, 77.1, 40.1/1, 9, 22, 30, 36, 40.1, 84.1, 59.1, 58.1, 37.1, 83.1, 68.1, 71.1, 43.1, 32.1, 62.1, 70.1, 40.1, 15, 35.1, 46.1) (т. 1 а.п. 193).

Протокол огляду від 19.04.2013, відповідно до якого встановлено що предметом огляду є наступні документи, а саме: заява від ОСОБА_21 від 05.05.2012; заява на переказ готівки під № 25.1, 25.1/1, квитанція під №25.1, та квитанція під № 25.1/1 (т. 2 а.п. 11-12).

Оригінал квитанцій під №25.1 від 05.05.2012 та заявою на переказ готівки під №25.1 від 05.05.2012 на переказ коштів в сумі 7872.50 від платника ОСОБА_21 з відмітками на звороті про ануляцію платежу та повернення коштів клієнту (т.2 а.п.14-15).

Заява від імені ОСОБА_21 про повернення коштів в сумі 7951,22 грн. від 05.05.2012 (т.2 а.п.16).

Протокол огляду від 17.04.2013 відповідно до якого встановлено, що предметом огляду є документація, щодо постановки та зняття з обліку автотранспорту на ім`я ОСОБА_21 у реєстраційному підрозділі ВРЕР ДАІ №2, а саме заява про реєстрацію ТЗ привезеного із-за кордону від 03.08.2012; квитанція № 2610643 від 03.08.2012 з тимчасовим реєстраційним талоном на ім`я ОСОБА_21 , на автомобіль марки «FORD KUGA»; заявою на реєстрацію ТЗ привезеного із-за кордону; довідка-рахунок від 04.03.2012; декларацією з митного органу; акт під № 03596 від 18.04.2012 про прийняття - передачі ТЗ та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання; сертифікат відповідності; розрахункова-накладна під № ВТ00000188 від 04.05.2012, акт прийому-передачі автомобіля марки «FORD KUGA»; квитанція про розрахункову операції у кількості 3 шт. (т.1 а.п.19-21).

Документи, щодо постановки на облік автотранспорту на ім`я ОСОБА_21 , вилучених у ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Дніпропетровська №2, що містять оригінал квитанції №25.1 від 05.05.2012 (т.2 а.п.23-43);

Протокол огляду від 19.04.2013, відповідно до якого встановлено що предметом огляду є наступні документи, а саме заяви від ОСОБА_10 від 25.05.2012, заява від ОСОБА_11 від 26.05.2012, квитанція під під № 16.1 та квитанція під № 16/1, заява на переказ готівки під № 16.1 та під № 16.1/1, заява про переказ готівки пд. № 72.1 та під № 72.1/1, квитанція під №72.1 та квитанція під № 72.1/1 (т. 2 а.п. 112-113).

Оригінал квитанції №72.1 від 25.05.2012 та заявою на переказ готівки №72.1 від 25.05.2012 на переказ коштів в сумі 11391,15 від платника ОСОБА_10 з відмітками на звороті про ануляцію платежу та повернення коштів клієнту (т.2 а.п.115-116).

Заява від імені ОСОБА_10 про повернення коштів в сумі 11505,06 грн. від 25.05.2012 (т.2 а.п.117).

Оригінал квитанції під №16.1 від 26.05.2012 та заявою на переказ готівки під №16.1 від 26.05.2012 на переказ коштів в сумі 9093,42 від платника ОСОБА_11 з відмітками на звороті про ануляцію платежу та повернення коштів клієнту (т.2 а.п.118-119).

Заява від імені ОСОБА_11 про повернення коштів в сумі 9184,35 грн. від 26.05.2012 (т.2 а.п.120).

Протокол огляду від 17.04.2013 відповідно до якого встановлено, що предметом огляду є документи, щодо постановки та зняття з обліку автотранспорту марки «LEXUS LSU60», заявою на постановлення на облік ТЗ придбаного в іншій області від ОСОБА_11 , квитанція під № ПН12130 від 17.09.2012 тимчасовий реєстраційний талон ДАР №214389 на ТЗ марки «LEXUS LSU60» з реєстраційним номером НОМЕР_8 від 26.05.2012; заявою постановки на облік ТЗ придбаного в іншій області від ОСОБА_11 ; картка обліку транспортного засобу, що належить індивідуальному власнику № НОМЕР_9 ; довідка-розрахунок видана на ім`я ОСОБА_11 від 15.05.2012, квитанція введення операцій від 26.05.2012, свідоцтво про реєстрацією ТЗ в іншій області; висновок спеціаліста від 26.05.2012; документ на підтвердження зняття ТЗ марки «LEXUS LSU60» з обліку. Також предметом огляду є документація щодо постановки та зняття з обліку автотранспорту на ім`я ОСОБА_10 ; заява про реєстрацію ТЗ марки LEXUS RX 350 2010 року випуску державний номерний знак НОМЕР_10 , квитанція під № 65.1 про здійснення операцій від 25.05.2012, дата анулювання 28.05.2012, квитанція під № 72.1 про здійснення операції від 25.02.2012, дата анулювання 28.05.2012, висновок спеціаліста від 25.05.2012, квитанція під № ПН6114 про здійснення оплатної операції від 05.10.2012, картка обліку транспортного засобу, що належіть фізичній особі від 18.05.2012, тимчасовий реєстраційний талон серії ДАР №2143ДРР від 25.05.2012 на ім`я ОСОБА_10 на ТЗ марки LEXUS RX 350 2010 року з комісійного магазину на постановлення на облік ТЗ придбаного в іншій області від ОСОБА_11 , квитанція під № ПН12130 від 17.09.2012 тимчасовий реєстраційний талон ДАР№214389 на ТЗ марки LEXUS RX 350 2010 року випуску з об`ємом двигуна 3456, чорного кольору, заява на перереєстрацію при видачі індивідуального знаку на ТЗ марки LEXUS RX 350 2010 року випуску, довідка-розрахунок від 19.05.2012 видана на ім`я ОСОБА_10 на автомобіль марки LEXUS RX 350, свідоцтво про реєстрацію ТЗ під № НОМЕР_10 видане на ім`я ОСОБА_10 (т.2 а.п.123-125)

Документи, щодо постановки на облік автотранспорту на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вилучених у ВРЕР ДАІ з обслуговування м.Дніпропетровська №2, що містять оригінали квитанцій №71.1 від 25.05.2012 року та №16.1 від 26.05.2012 року (т.2 а.п.133-153).

Зведення касового журналу по прибутку платежів від 05 травня 2012 року, журналом обліку прийнятих сумок (мішків) з валютними цінностями та порожніх сумок від 07 травня 2012 року, супровідними відомостями до сумки з готівкою №1 від 05 травня 2012 року, відомостями про видалені платежі за 21 січня 2012 року, 26 квітня 2012 року, 05 травня 2012 року, 25 травня 2012 року, 26 травня 2012 року (т.7, а.п.а.п.14, 16, 20, 22, 23 на звороті, 25, 29,32,36).

Протоколи роботи по видалених платежах населення від 21.01.2012, 05.05.2012, 25.05.2012, 26.05.2012, 26.04.2012 відповідно до яких встановлено, що оператором ОСОБА_3 у вказані дати було надано відомості АБ «Укргазбанк» про анульовання платежів здійснених ОСОБА_7 на суму 6480,15 грн. (квитанція під № 54.1 та квитанція під № 54.1/1), ОСОБА_21 на суму 7872,50 грн. (квитанція під № 25.1 та квитанція під № 25.1/1), ОСОБА_10 на суму 11391,15 грн. (квитанція під № 72.1 та квитанція під №72.1/1), ОСОБА_11 на суму 9093,42 (квитанція під № 16.1 та квитанція під №16.1/1), ОСОБА_22 на суму 2738,91 грн. (квитанція під № 30.1 та квитанція під №30.1/1) (т.7 а.п.22,23,29,32,36).

Будь-яких інших клопотань, щодо дослідження інших доказів у справі чи допиту свідків сторонами кримінального провадження в судовому засіданні не ставилося. Натомість з метою рівності та змагальності всіх учасників судового процесу суд позбавлений можливості самостійно збирати докази.
Суд зобов`язаний саме після всебічного, повного і об`єктивного розгляду, дати оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності для ухвалення законного вироку.
Чинне законодавство цілком визначено говорить про сукупність доказів як про найбільш важливу умову ухвалення обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. При цьому досить важливе значення мають виклад і мотивування оцінки кожного доказу у поєднанні з іншими доказами.
Так, до доводів сторони обвинувачення про ту обставину, що ОСОБА_3 було вчинено кримінальне правопорушення за адресою: АДРЕСА_2 , суд відноситься критично та не приймає їх до уваги з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (т.4 а.п.36), відповідно до повідомлення Національного банку України в Дніпропетровській області від 18.02.2014 за № 12-132/1276 зазначено, що згідно з відомостями Державного реєстру банків за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Курсантська, 22, відділення АБ «Укргазбанк» у період з грудня 2011 по грудень 2012 року, не зареєстровано.

Наказом голови правління ПАТ АБ «Укргазбанк» ОСОБА_23 від 23.12.2011 під № 422-П ОСОБА_3 була прийнята на посаду контролера-касира відділу касових операцій відділення № 175/03 ПАТ АБ «Укргазбанк», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Челюскіна, 12, з визначенням її робочого місця за адресою : м. Дніпро, вул. Челюскіна, 12 (т.1 а.п. 192).
Відповідно до відповіді Директора Дніпропетровської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» від 17.01.2013 під № 51305/81 наданої на запит в.о. начальника Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_24 в якому зазначено, що з грудня 2011 року по липень 2012 року прийом платежів в приміщенні реєстраційного підрозділу відділу реєстраційного-екзаменаційної роботи ДАІ м. Дніпропетровська, по вул. Курсантська, буд. 22, здійснювався працівниками АБ «Укргазбанк», в тому числі контролером касиром ОСОБА_3 (каса № 5) (т. 2 а.п. 80).

Натомість в матеріалах кримінального провадження відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 в період з грудня 2011 року по липень 2012 року на законній підставі перебувала в приміщенні реєстраційного підрозділу відділу реєстраційного-екзаменаційної роботи ДАІ за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Курсантська, буд. 22, де здійснювала прийом платежів перебуваючи на посаді контролера-касира в АБ «Укргазбанк», оскільки відповідно до наказу від 23.12.2011 під № 422-П її визначення робочого місця було саме за адресою: м. Дніпро, вул. Челюскіна, 12.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.04.2020 було скасовано вирок Самарського районного суду від 21.12.2019 та встановлено, що судом першої інстанції під час постановлення вироку не встановлено місце скоєння кримінального правопорушення, оскільки матеріали кримінального провадження не містять інших доказів, щодо законного перебування обвинуваченої як контролера-касира відділу касових операцій за адресою: АДРЕСА_2 , що є обов`язковою обставиною, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 91 КПК України.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ст.92 КПК України, покладається на сторону обвинувачення, належності та допустимості доказів, тобто на сторону що їх подає.

Відповідно до правової позиції, зазначеної у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 березня 2018 року (справа № 521/11693/16-к), правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Однак, під час розгляду вказаного кримінального провадження, повернутого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.04.2020 на новий розгляд у суді першої інстанції, сторона обвинувачення не скористалась правом наданим чинним законодавством, а саме ст. 338 КПК України на зміну обвинувачення в суді та не надала суду будь-яких доказів щодо встановлення місця скоєння злочину ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме т. 1 а.п. 18 прокурором в порядку ст. 36 КПК України по кримінальному провадженню під № 0000224 від 10.01.2013 було надано вказівки начальнику СВ Самарського РВ, відповідно до яких слідчому було необхідно допитати свідків у тому числі головного бухгалтера ПАТ АБ «Укргазбанк» про здійснення платежів та перерахунок коштів на спеціальний рахунок Державного казначейства та у відповідності до вимог ст. 160, 162 КПК України вийти з клопотанням про тимчасовий доступ до документів, що містять банківську таємницю по спеціальному рахунку ГУДКУ в Дніпропетровській області, щодо сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій відчуження легкових автомобілей.

Згідно зі ст.159 КПК України, встановлено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх.

Частиною другою вказаної статті зазначено, що тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Особа, у володінні якої знаходяться речі і документи, зобов`язана надати можливість стороні кримінального провадження ознайомитися з ними тільки у разі прийняття слідчим суддею, судом рішення про тимчасовий доступ до речей та документів. Суб`єкт сторони, якому надано це рішення, має право ознайомитися з ними, зробити їх копії, вилучити речі та документи.
Відповідно до ст. 160 КПК України, визначено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 162 КПК України, встановлено, що до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать відомості, які можуть становити банківську таємницю.

Частиною шостою статті 163 КПК України, встановлено що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Доступ особи до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, здійснюється в порядку, визначеному законом. Доступ до речей і документів, що містять відомості, які становлять державну таємницю, не може надаватися особі, що не має до неї допуску відповідно до вимог закону.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим не було виконано вказівку прокурора у відповідності до вимог ст. 160 КПК України, а саме щодо звернення до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів, враховуючи те, що здійснення платежів та перерахунок коштів на спеціальний рахунок Державного казначейства можуть становити банківську таємницю та доступ особи до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю здійснюється в порядку визначеному законом ( ст. 160, 163 КПК України).

Натомість в матеріалах справи містяться протоколи огляду (т.1 а.п.121-122, т.2 а.п.11-12, т. 2 а.п. 19-21, т. 2 а.п. 112-113, т. 2 а.п. 123-125), відповідно до яких було вилучено документи, що містять банківську таємницю по спеціальному рахунку ГУДКУ в Дніпропетровській області, щодо сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій відчуження легкових автомобілів, а саме:
Протоколом огляду від 19.04.2013, оглянуто та вилучено наступні документи, заява від ОСОБА_7 датована 21.01.2012; заява на переказ готівки під № 54.1, № 54.1/1, квитанція №54.1 та квитанція № 54.1/1. Заява про переказ готівки під № 30.1, № 30.1/1, квитанція під №30.1 та квитанція під №30.1/1. Заява від гр. ОСОБА_8 від 26.04.2012 (т. 1 а.п. 121-122).

Постановою про визнання речових доказів та передачу їх зберігання від 19.04.2013 (т.1 а.п.123), вказані документи були вилучені 19.04.2013 року у ПАТ АБ «Укргазбанк» та долучені до матеріалів справи для їх зберігання.

Протоколом огляду від 19.04.2013, було оглянуто та вилучено документи, а саме: заява від ОСОБА_21 від 05.05.2012; заява на переказ готівки під №25.1, 25.1/1, квитанція під №25.1, та квитанція під № 25.1/1 (т. 2 а.п. 11-12).

Постановою про визнання речових доказів та передачу їх зберігання від 19.04.2013 (т.1 а.п.13), вказані документи були вилучені 19.04.2013 року у ПАТ АБ «Укргазбанк» та долучені до матеріалів справи для їх зберігання (т.2 а.п. 13).

Протоколом огляду від 17.04.2013 було оглянуто та вилучено документи, серед яких містяться квитанція про розрахункову операції під №21, №21/1 від 05.05.2012 року, квитанції №22.1, №22.1/1 від 05.05.2012; квитанції №25.1, №25.1/1 від 05.05.2012; (т.2 а.п.19-21).

Постановою про визнання речових доказів та передачу їх зберігання від 18.04.2013, вказані документи були вилучені 17.04.2013 у реєстраційному підрозділі відділу реєстраційної роботи ДАІ з обслуговування м.Дніпропетровська та Дніпропетровського району №2 підпорядкованого ГУМВС України в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Курсантська, 22, та долучені до матеріалів справи для їх зберігання (т.2 а.п.22).

Протоколом огляду від 19.04.2013, було оглянуто та вилучено, документи, а саме заяви від ОСОБА_10 від 25.05.2012, заява від ОСОБА_11 від 26.05.2012, квитанція під під № 16.1 та квитанція під № 16/1, заява на переказ готівки під № 16.1 та під № 16.1/1, заява про переказ готівки пд. № 72.1 та під № 72.1/1, квитанція під №72.1 та квитанція під № 72.1/1 (т. 2 а.п. 112-113).

Постановою про визнання речових доказів та передачу їх зберігання від 19.04.2013 (т.1 а.п.114), вказані документи були вилучені 19.04.2013 у ПАТ АБ «Укргазбанк» та долучені до матеріалів справи для їх зберігання (т.2 а.п. 13).

Протокол огляду від 17.04.2013 було оглянуто та вилучено, документи, серед яких мітяться банківські квитанція під № 65.1 про здійснення операцій від 25.05.2012, дата анулювання 28.05.2012, квитанція під № 72.1 про здійснення операції від 25.02.2012, дата анулювання 28.05.2012 (т.2 а.п.123-125)

Постановою про визнання речових доказів та передачу їх зберігання від 18.04.2013, вказані документи були вилучені 17.04.2013 у реєстраційному підрозділі відділу реєстраційної роботи ДАІ з обслуговування м.Дніпропетровська та Дніпропетровського району №2 підпорядкованого ГУМВС України в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Курсантська, 22, та долучені до матеріалів справи для їх зберігання (т.2 а.п.131).

Проте, у вказаних протоколах відсутні відомості, щодо місця проведення вказаного огляду, що позбавляє суд можливості визначити місце де було вчинено зазначені слідчі дії, а також посаду особи, якою були надані вказані документи.
Разом з тим, суд зазначає, що вказані документи, вилучені вищевказаними протоколами огляду, без ухвали слідчого судді, вилучені в порушення вимог ст. 159-163 КПК України, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідної ухвали слідчого судді.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо його отримано у порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Згідно зі статтею 87 КПК України докази, отримані внаслідок здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу є недопустимими.
Докази отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом. (Рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 року по справі № 42310/04 «Нечипорук і Йойкало проти України»). У рішенні від 30 червня 2008 р. по справі «Гефген проти Німеччини» (скарга № 22978/05) Європейський суд з застосувавши доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж. У разі застосування цього принципу слід зважати на провову позицію, вироблену ЄСПЛ у п. 73 згаданого рішення: «Заборона на використання у будь-який спосіб на шкоду обвинуваченому відомостей, отриманих з фактів, про які стало відомо в результаті незаконних дій представників держави (так звана доктрина «плодів отруєного дерева») міцно вкоренилися в правовій традиції Сполучених Штатів Америки … Докази мають бути виключені, однак, тільки якщо незаконність є безпосередньою причиною отримання доказів. Іншими словами, доказ виключається, якщо буде обґрунтовано, що без незаконних дій він не був би отриманий.»

Тобто ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому, прикладом чого є рішення ЄСПЛ у справах «Хан проти Сполученого Королівства» від 12 травня 2000 року, «Яременко проти України (N 2) від 30 квітня 2015 року».

Відтак усі відомості, які були отримані в результаті таких слідчих дій, як: протоколу огляду від 19.04.2013 (т. 1 а.п. 121-122), Протоколу огляду від 19.04.2013 (т. 2 а.п. 11-12), протоколу огляду від 17.04.2013 (т.2 а.п.19-21), протоколу огляду від 19.04.2013 (т. 2 а.п. 112-113), протоколу огляду від 17.04.2013 (т.2 а.п.123-125) є недопустимими доказами в розумінні ст.86 та 87 КПК України.
Окрім того, суд зазначає, що органом досудового розслідування не було взагалі встановлено, яким чином та хто саме проводить перерахунок коштів на спеціальний рахунок Державного казначейства, тоді як обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_3 грунтується тільки на акті про результати позапланової перевірки Управління Пенсіонного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, яким встановлено, що при перевірці правильності нарахування та сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій відчуження легкових автомобілів, встановлено відсутність надходження коштів на спеціальний рахунок Державної казначейської служби в загальній сумі 9219,06 грн., щодо пенсійного збору власників автомобілів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ( а.п. 5-6 т.1) та акті № 760 від 29.11.2012 року щодо автомобіля Форд Куга прізвище власника у акті взагалі не зазначено ( НОМЕР_4 ), проте вказані акти наявні в матеріалах провадження в копіях та оригінали на підтвердження цієї обставини стороною обвинувачення надані не були. Що стосується епізодів з власниками автомобілів ОСОБА_10 та ОСОБА_25 , то в матеріалах кримінального провадження взагалі відсутні навіть акти позапланових перевірок з приводу ненадходження до Пенсійного фонду України збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції відчуження легкових автомобілів, що взагалі ставить під сумнів, встановлення судом у відповідності до вимог ст. 91 КПК України фактичних обставин. Окрім того, не підтверджено та не спростовано стороною обвинувачення та не надано доказів вилучення носія програмного забезпечення, де відображалися всі операції банку крім того, коли, ким та які суми трьохвідсоткового збору на обов`язкове державне пенсійне страхування перераховувалися до Державної казначейської служби, чи вилучалися первинні бухгалтерські документи для проведення експертиз, оскільки будь - якої належної експертизи по даній справі не проведено. Крім того, суд вважає слушними доводи обвинуваченої ОСОБА_3 , щодо тієї обставини, що змінюючи обвинувачення у суді відповідно до вимог ст. 338 КПК України, прокурор не сформулював обвинувачення, яке висунуто останній, оскільки зазначено тільки фактичні обставини, які встановлено органом досудового розслідування, тоді як відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, що ставить під сумнів законність та обгрунтованність вказаного обвинувачення. Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»). Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним. Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення. За змістом ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 1.2 ч. 1ст. 284 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Згідно зі ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням. В даному випадку жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на це стороною обвинувачення не надано. Окрім того, суд зазначає, що інші доводи ОСОБА_3 , не приймає до уваги, оскільки вказані доводи не є суттєвими та не підлягають покладенню в основу вироку. Відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, як тих, що були зібрані стороною захисту так і тих, що зібрані стороною обвинувачення, в тому числі і поданих у судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності всі досліджені під час судового розгляду докази з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, і, приймаючи до уваги, що інших доказів, які б беззаперечно, без сумніву доводили вину обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушеннь, які їй інкриміновані, стороною обвинувачення надано не було, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення за ч. 1 ст. 191 КК України та ч. 3 ст. 191 КК України не доведено в судовому засіданні, а усі припущення й сумніви слід тлумачити на її користь, а отже ОСОБА_3 підлягає виправданню на підставі п.2 ч. 1 ст. 373 КПК України. Разом з тим, представником Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області ОСОБА_13 у вказаному кримінальному провадженні до обвинуваченої ОСОБА_3 заявлений цивільний позов щодо відшкодування матеріальної шкоди завданої державі у розмірі 37576,13 гривень. Частиною 3 ст.129 КПК України встановлено, що у разі виправдання обвинуваченої за відсутності в її діях складу кримінального правопорушення або її непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.
Враховуючи викладене, суд вважає, що цивільний позов заявлений представником Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області ОСОБА_13 у вказаному кримінальному провадженні до обвинуваченої ОСОБА_3 заявлений цивільний позов щодо відшкодування матеріальної шкоди завданої державі у розмірі 37576,13 гривень, слід залишити без розгляду.
Доля речових доказів по даному провадженню підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню під №0000224 не проводились.
На підставі викладеного, керуючись ст. 370, ч.ч.1,2 ст. 371, ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати невинуватою, за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 191 КК України, ч. 3 ст. 191 КК України та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 кримінального правопорушення.
Цивільний позов представника Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області ОСОБА_13 про стягнення матеріальної шкоди завданої державі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 37576,13 гривень - залишити без розгляду. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні під №0000224 не понесені. Речові докази: квитанції №54.1, №54.1/1 від 21.01.2012 на ім`я ОСОБА_7 , заяву ОСОБА_7 , квитанції №30.1, №30.1/1 від 26.04.2012 на ім`я ОСОБА_22 ; заяву ОСОБА_22 , які визнані речовими доказами відповідно до постанови про визнання речових доказів від 19.04.2013 (т. 1 а.п. 123) залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження під № 000022;

- заяву ОСОБА_7 на поставку на облік ТЗ; квитанції №54.1, №54.1/1 від 21.01.2012 року на ім`я ОСОБА_7 ; облікова картка приватного ТЗ ДНЗ ВІ7511 ВІЗ; заяву ОСОБА_7 на постановку на облік ТЗ; довідку-рахунок серії ДГІІ №032009; квитанція №ПН49 від 14.07.2012 року; запит; звіт №210112-1 від 21.01.2012 року про оцінку транспортного засобу; фото таблиця; висновок спеціаліста №4/33/226 від 21.01.2012 року; квитанції №47.1, №47.1/1 від 21.01.2012 року; квитанції №95.1, №95.1/1 від 21.01.2012 року; заяву ОСОБА_8 на постановку на облік ТЗ; заяву ОСОБА_8 на постановку на облік ТЗ; квитанцію №ПН519 від 18.07.2012 року; картку обліку транспортного засобу; довідку-рахунок серії ДПІ №020789; висновок спеціаліста №4/33/53 від 26.04.2012 року; запит; квитанції №30.1, №30.1/1 від 26.04.2012 року; квитанції №23.1, №23.1/1 від 26.04.2012 року, які визнані речовими доказами відповідно до постанови про визнання речових доказів від 18.04.2013 (т.1 а.п. 135-136) залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження під № 000022;

- технічний паспорт на ТЗ серії НОМЕР_11 , виданий на ім`я ОСОБА_26 , який визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 19.04.2013 (т.1 а.п. 135-136) повернути власнику ОСОБА_26 за належністю;

- тимчасовий реєстраційний талон серії НОМЕР_12 , який визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 19.04.2013 (т.1 а.п. 135-136) повернути власнику ОСОБА_7 за належністю;

- технічний паспорт на ТЗ серії НОМЕР_13 , який визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 19.04.2013 (т. 1 а.п. 135-136) повернути власнику ОСОБА_27 за належністю;

- тимчасовий реєстраційний талон серії НОМЕР_14 , який визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 19.04.2013 (т.1 а.п. 135-136) повернути власнику ОСОБА_8 за належністю;

- квитанції №25.1, №25.1/1 від 05.05.2012 на ім`я ОСОБА_21 ; заяву ОСОБА_9 , які визнані речовими доказами відповідно до постанови про визнання речових доказів від 19.04.2013 (т.2 а.п. 13) залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження під № 000022;

- заява ОСОБА_9 на реєстрацію ТЗ привезеного з-за кордону; квитанція №2610643 від 03 серпня 2012 року; заява ОСОБА_9 на реєстрацію ТЗ привезеного з-за кордону; довідка-рахунок серії ДПІ №240130; митні декларації на 3 аркушах; акт №03596 від 28.04.2012 року; сертифікат відповідності з додатками на 8 аркушах; видаткова накладна №ВТ000001 88 від 04.05.2012 року; акт прийому-передачі від 04.05.2012 року; квитанції №21, №21/1 від 05.05.2012 року; квитанції №22.1, №22.1/1 від 05.05.2012 року; квитанції №25.1, №25.1/1 від 05.05.2012 року, які визнані речовими доказами відповідно до постанови про визнання речових доказів від 18.04.2013 (т.2 а.п. 22) залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження під №000022;

- тимчасовий реєстраційний талон серії ДАР №214358, який визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 19.04.2013 (т.2 а.п. 13) повернути власнику ОСОБА_9 за належністю;

- квитанції №72.1, №72.1/1 від 25.05.2012 року на ім`я ОСОБА_10 ; заяву ОСОБА_10 ; квитанції №16.1, №16.1/1 від 26.05.2012 року; заяву ОСОБА_11 , які визнані речовими доказами відповідно до постанови про визнання речових доказів від 19.04.2013 (т.2 а.п. 114) залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження під №000022;

- заяву ОСОБА_10 на реєстрацію ТЗ з комісійного магазину, квитанції №65.1, №65.1/1 від 25.05.2012 року, квитанції №72.1, №72.1/1 від 25.05.2012 року, висновок спеціаліста №4/33/363 від 25.05.2012 року, квитанція №ПН6114 від 05.10.2012 року, картка обліку; довідка; заява ОСОБА_10 на перереєстрацію при видачі індивідуального номерного знаку; довідка-рахунок серії НОМЕР_15 ; заява ОСОБА_11 на постановку на облік ТЗ придбаного в іншій області; квитанція №ПН 12130 від 17.09.2012 року; тимчасовий реєстраційний талон серії ДАР №214389; заява на постановку на облік ТЗ придбаного в іншій області; картка обліку; довідка-рахунок серії ДПІ №506318; квитанції №9.1, №9.1/1 від 26.05.2012 року; квитанції №16.1, №16.1/1 від 26.05.2012 року; висновок спеціаліста №4/33/376 від 26.05.2012 року; запит, які визнані речовими доказами відповідно до постанови про визнання речових доказів від 18.04.2013 (т.2 а.п. 131) залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження під №000022;

- тимчасовий реєстраційний талон ДАР №214388, який визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 18.04.2013 (т.2 а.п. 131) повернути власнику ОСОБА_10 за належністю;

- технічний паспорт серії НОМЕР_16 , який визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 18.04.2013 (т.2 а.п. 131) повернути власнику ОСОБА_28 за належністю;

- технічний паспорт серії НОМЕР_17 , який визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 18.04.2013 (т.2 а.п. 131) повернути власнику ОСОБА_29 за належністю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1