Справа № 309/3534/22
Провадження № 1-кс/309/533/22
У Х В А Л А

29 серпня 2022 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , власника вилученого майна ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого дізнавача СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області В Ляшевського, за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000206 щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України про арешт тимчасово вилученого майна ,-

В С Т А Н О В И В:

Старший дізнавач СД Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_5 , за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 000206 щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, звернувся в суд з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна .

Клопотання вмотивовано тим, що 22.08.2022 біля 19:15 год. працівниками СРПП Хустського РУП за порушення правил дорожнього руху України в м. Хуст по вул. Івана Франка, був зупинений автомобіль марки "ВАЗ 2101" д.н.з. НОМЕР_1 , де під час перевірки гр. ОСОБА_3 надав підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

22.08.2022 слідчим СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_6 було проведено огляд місця події за адресою м. Хуст вул. Івана Франка, під час якого було виявлено та вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 .

Згідно ст.170 КПК України накладається арешт на майно в разі, якщо особу необхідно обмежити у користуванні та розпорядженні майном з метою забезпечення дієвості кримінального провадження.

З огляду на те, що вищевказане посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , має відношення до даного провадження та зберегли на собі сліди злочину, вилучені під час розслідування, і відповідно до норм КПК України відноситься до тимчасово вилученого майна, з метою позбавлення можливості розпоряджатися, використовувати посвідчення водія , які мають ознаки підробки є підстави для накладення арешту на них.

Незастосування заборони розпоряджання та використання посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , може призвести до зникнення, втрати відповідного майна, та може перешкодити всебічному, швидкому та об`єктивному розслідуванню даного кримінального провадження.

Також в ході досудового розслідування, виникла необхідність проведення технічної експертизи документів, для чого необхідна наявність вищевказаного посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 .

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність у арешті тимчасово вилученого майна, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 .

В судове засідання старший дізнавач СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 не зявився надіславши суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність

В судовому засіданні власник вилученого майна ОСОБА_3 не заперечив проти задоволення клопотання дізнавача .

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу.

При цьому, слідчим суддею шляхом дослідження матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Керуючись ст. ст. 171, 172 КПК України, суддя слідчий

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого дізнавача СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000206 щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України про арешт тимчасово вилученого майна задоволити .

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у даному кримінальному провадженні, а саме на посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 .

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на старшого дізнавача ОСОБА_7 та прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1