№ 336/6396/21
пр. № 1-кп/336/316/2022
УХВАЛА
Іменем України
13 вересня 2022 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

особи, щодо якої заявлено клопотання, ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у сщ. Райполе Межевського району Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у скоєнні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В період часу з 22.00 години 08 червня 2021 року по 03.00 годину 09 червня 2021 року ОСОБА_7 , перебуваючи у стані неосудності, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , сокирою, яку утримувала у правій руці, нанесла не менше 12 ударів у область лівої половини голови та передньої поверхні шиї ОСОБА_9 , внаслідок чого останньому були спричинені різані та колото-різані рани передньої поверхні шиї з ушкодженням загальних сонних артерій справа та зліва, правої та лівої вен, зв`язку проміж гортанню та надгортанником, стравоходу, рани у виличній ділянці зліва, потиличній ділянці зліва, скроневій ділянці зліва з ушкодженням лівої скроневої артерії, відкритий перелом лівої скроневої та тім?яної кісток, від яких настала смерть ОСОБА_9 09 червня 2021 року на місці подій.

В судовому засіданні особа, щодо якої заявлено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_7 , пояснила, що перебувала у шлюбі із ОСОБА_9 , вони проживали разом у квартирі АДРЕСА_2 . З побутових питань між ними періодично виникали конфлікти, в ході яких ОСОБА_9 висловлював погрози. Того дня ОСОБА_9 прийшов додому ввечері, перебував у стані алкогольного сп?яніння, приніс із собою пляшку коньяку, який запропонував випити. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 разом вживали коньяк, сварок не було, але потім виник конфлікт на побутовому ґрунті, в ході якого ОСОБА_9 схопив табурет та замахнувся ним, у відповідь на що ОСОБА_7 вхопилась за табурет та штовхнула ОСОБА_9 , через що останній впав на підлогу, а ОСОБА_7 кинулась на нього битись. В цей момент ОСОБА_7 згадала, що за кріслом у кімнаті, де вони перебували, знаходиться сокира, яку вона придбала напередодні та навмисно сховала за кріслом. Дану сокиру ОСОБА_7 схопила та нанесла нею удари ОСОБА_9 в область обличчя, шиї та правої скроні. Потім ОСОБА_7 прибрала сліди крові, після чого приблизно о 02.00 ночі пішла до своєї доньки ОСОБА_10 , яка мешкає у тому ж домі в іншому під`їзді, якій розповіла про те, що сталось, після чого вони разом пішли до квартири ОСОБА_7 , після чого донька викликала поліцію.

Стороною обвинувачення заявлено про дослідження письмових доказів, допит свідків, сторона захисту наполягала на допиті експерта з метою зясування режиму утримання ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що є донькою ОСОБА_7 та падчеркою ОСОБА_9 , живе у одному будинку із матір`ю, але в іншому під`їзді. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 уклали шлюб у 1969 році та мешкали разом до 1987 року, коли ОСОБА_9 переїхав жити до іншого міста до іншої жінки. Приблизно у 1997 році ОСОБА_9 повернувся до м. Запоріжжя та знову вони поновили шлюбні стосунки із ОСОБА_7 , але через деякий час ОСОБА_9 знову пішов від матері до іншої жінки, але знову ж повернувся. Через стиль життя ОСОБА_9 та ревнощі ОСОБА_7 у них періодично виникали конфлікти, але свідок не бачив, що обидва поводились агресивно, хоча мати вказувала, що ОСОБА_9 їй погрожував. 09.06.2021 року приблизно о 04.10 ранку мати подзвонила у домофон, а коли прийшла до квартири, до повідомила донці, що вбила ОСОБА_9 та запропонувала пройти до її квартири. ОСОБА_10 розбудила свого сина ОСОБА_11 та вони втрьох пішли до квартири ОСОБА_7 . В квартиру заходив ОСОБА_11 , який повідомив, що ОСОБА_9 мертвий та потрібно викликати поліцію. Також свідок вказала, що певний час тому у ОСОБА_7 почали виявлятись розлади пам?яті та у 2020 році у неї була виявлена деменція, яка згодом розвивалась.

Свідок ОСОБА_11 показав, що є онуком ОСОБА_7 та сином ОСОБА_10 , живе разом із матір?ю. 09.06.2021 року рано вранці мати розбудила свідка та вказала, що потрібно терміново йти до ОСОБА_7 , не пояснивши причин. Коли вони прийшли до квартири, ОСОБА_10 запропонувала ОСОБА_11 зайти до квартири, що свідок і зробив. У кімнаті свідок побачив ОСОБА_9 , який лежав на ковдрі на спині, під головою у нього була подушка, він був накритий ковдрою. Коли свідок перевірив наявність у ОСОБА_9 пульсу та зрозумів, що ОСОБА_9 помер, також побачив поранення на шиї, після чого вказав матері на необхідність викликати поліцію. Щодо стосунків між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 свідок зазначив, що ОСОБА_7 іноді скаржилась на психологічний тиск з боку чоловіка, ознак застосування до неї фізичного насильства свідок не бачив. Наразі ОСОБА_7 проживає разом із ОСОБА_10 , поводиться спокійно, агресії не виявляє.

Свідок ОСОБА_12 суду повідомив, що є інспектором Управління патрульної поліції Запорізької області. Приблизно о 3-4 годині ранку надійшло повідомлення про вбивство в квартирі в Шевченківському районі м. Запоріжжя. Коли вони прибули за вказаною адресою, їх зустріла ОСОБА_10 , яка вказала, що ОСОБА_13 вбила свого чоловіка. Коли працівники поліції пройшли до квартири, в коридорі побачили ОСОБА_7 , в кімнаті знайшли труп чоловіка, який лежав на спині, в області шиї були пошкодження. ОСОБА_7 пояснила, що у неї з чоловіком виник конфлікт, вона вдарила ОСОБА_14 сокирою та показала, де перебуває сокира. Сокира була на балконі, видимих слідів крові на ній не було.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що є інспектором Управління патрульної поліції Запорізької області. 09.06.2021 року під час несення служби приблизно о 04.30 годині надійшов виклик з повідомленням про вбивство. Коли працівники патрульної поліції прибули за адресою, їх зустріла ОСОБА_10 . В квартирі в кімнаті свідок побачила тіло чоловіка, на голові та шиї були пошкодження. Квартира була прибрана, сокира помита. ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_9 вбила ОСОБА_7 , тілесних ушкоджень на ОСОБА_7 свідок не бачила, остання поводилась спокійно, вказувала, що чоловік над нею знущався.

При дослідженні письмових доказів встановлено наступне.

В ході огляду місця події 09.06.2021 року, який проведений без дозволу слідчого судді, однак, в подальшому ухвалою слідчого судді від 11.06.2021 року такий дозвіл був наданий, відповідно до протоколу, був проведений огляд квартири квартири АДРЕСА_2 , в ході якого в кімнаті виявлено труп ОСОБА_9 з тілесними пошкодження, а також вилучено ножі, сокира, інші предмети, які містили на собі сліди злочину.

З висновку експерта № 3198 від 13.07.2021 року вбачається, що смерть ОСОБА_9 настала від різаних та колото-різаних ран шиї з ушкодженням великих кровоносних судин, зв`язку проміж гортанню та надгортанником, стравоходу, а також рубаних ран голови в виличній ділянці зліва, потиличній ділянці зліва, скроневій ділянці зліва з ушкодженням лівої скроневої артерії, які привели до гострої крововтрати. Смерть ОСОБА_9 сталась в період часу з 22.00 години 08.06.2021 року до 03.00 години 09.06.2021 року. У ОСОБА_9 виявлено дев?ять колото-різаних ран на передній поверхні шиї, які утворились від дії плаского односторонньогострого колюче-ріжучего предмета, яким міг бути ніж, що має обушок та лезо, рани у виличній ділянці зліва, потиличній ділянці зліва, скроневій ділянці зліва з ушкодженням лівої скроневої артерії, лівої скроневої та тім?яної кісток, які утворились від дії предмету з рубаючими властивостями. Зазначені тілесні ушкодження утворились незадовго до настання смерті, перебувають у прямому причинному зв?язку із настанням смерті, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя. В крові ОСОБА_9 виявлено алкоголь у концентрації 1‰.

Як зазначено у висновку комісійної експертизи № 1424/к ОСОБА_9 було нанесено не менше 12 травматичних впливів в ділянки лівої половини голови та передньої поверхні шиї.

В ході слідчого експерименту 20.07.2021 року ОСОБА_7 частково вказала про обставини заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , пояснивши, що нанесла удари ОСОБА_9 сокирою, коли він сидів, вказувала про нанесення трьох ударів, показавши механізм їх нанесення.

З висновку комплексної експертизи № 1334/к вбачається, що можливість виникнення тілесних ушкоджень у лівій виличній та потиличній ділянці ліворуч у ОСОБА_9 могли утворитись за механізмом, який вказала ОСОБА_7 під час слідчого експерименту 20.07.2021 року. механізм виникнення тілесних ушкоджень в лівій скроневій ділянці (рубана рана та переломи скроневой та тім?яної кісток черепу) та в ділянці шиї у ОСОБА_9 . ОСОБА_7 в ході слідчого експерименту не вказує.

Згідно із висновком експерта № 1079п від 25.06.2021 року у ОСОБА_7 виявлені синці в ділянці лівої молочної залози, в ділянці правого передпліччя, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, дані ушкодження могли утворитись 08.06.2021 року.

Відповідно із висновком судово-психіатричної експертизи № 283 ОСОБА_7 виявляла та виявляє ознаки психічного розладу у вигляді деменції внаслідок органічного ураження головного мозку судинного генезу з психотичними включеннями. Ступінь наявних психічних порушень на момент злочину був такий, що вона не могла усвідомлювати фактичний характер та соціальну небезпеку своїх дій та керувати ними. У теперішній час за своїм психічним станом ОСОБА_7 також не може усвідомлювати фактичний характер своїх дій та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим спостереженням.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_16 вказав, що в ході обстеження у ОСОБА_7 виявлені ознаки деменції, її розвиток можна пригальмувати, але існуючими засобами лікування стан особи не можливо покращити. Тож наразі ОСОБА_7 рекомендовано саме спостереження з суворим наглядом, але в подальшому у разі зміни її стану суворість такого нагляду може бути змінена на посилений або загальний, або застосовано інший захід медичного характеру.

Протокол огляду місця події від 09.06.2021 року (квартири АДРЕСА_3 ), висновок експерта № 969п, висновки експерта № 2228, 2282, № 2260, висновок експерта № СЕ-19/108-21/28229-БД судом в якості доказів не оцінюються, адже не містять в собі інформації, яка б відносилась до обставин кримінального провадження, а у висновках цитологічних експертиз інформація, яка б відповідала вимогам належності доказу, або відсутня, або висновки не мають точної та впевненої інформації щодо належності крові. Генетичні ознаки зразка букальних клітин ОСОБА_7 , визначені в ході проведення молекулярно-генетичної експертизи в подальшому з будь-якими іншими зразками не порівнювались, тож цей висновок сам по собі також не має доказового значення у кримінальному провадженні.

При вирішенні клопотання про застосування заходів медичного характеру, суд виходить з наступного.

У відповідності до положень ст. 503, 513 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
ЄСПЛ в рішенні від 2 травня 2013 року у справі «Загідуліна проти Росії», заява № 11737/06, зазначив, що для того, щоб відповідати підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції, провадження щодо примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу повинно обов`язково передбачати чіткі ефективні гарантії від свавілля з огляду на вразливість осіб, які страждають на психічні розлади, та потребу в наведенні дуже вагомих причин для виправдання будь-яких обмежень їхніх прав. ЄСПЛ в своїх рішеннях звертав увагу, що особа не може вважатися «психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (рішення від 24 жовтня 1979 року у справі «Вінтерверп проти Нідерландів»).
На переконання суду, дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено, що ОСОБА_7 у стані неосудності скоїла суспільно небезпечне діяння, яке має формальні ознаки злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, а саме протиправного позбавлення життя ОСОБА_9 , встановлені усі обставини, передбачені ст. 505, 513 КПК України.

Суд також вважає, що наявні підстави для застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру.

Визначаючи суворість спостереження, яка повинна бути визначена для ОСОБА_7 , суд виходить з наступного.

Статтею 94 КК України передбачено, що, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:
1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;
2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;
3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;
4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
Оскільки ОСОБА_7 вчинила суспільне небезпечне діяння, наслідком якого стала смерть людини, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_16 вказав, що на даний час ОСОБА_7 становить небезпеку як для себе, так і для оточуючих, тож суд вважає, що наявні підстави для застосування до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги саме із суворим наглядом.
При цьому суд враховує, що у разі зміни психічного стану ОСОБА_7 , зниження рівня її суспільної небезпеки, такі заходи можуть бути переглянуті, а нагляд бути пом?якшений в залежності від конкретних обставин.
Суд не визначає конкретного закладу, керуючись роз`ясненнями, наведеними в п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», де вказано, що в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру.
Також судом вирішується доля речових доказів у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 512,513 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у скоєнні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2021 року.
Речові докази: ножі, капці, марлеву тканину, ганчірки, три порожні чарки, порожню пляшку, металеву ганчірку, змиви, дерев?яний табурет, відро, килимову доріжку, наволочку, сокиру, які передані на зберігання до камери схову ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, знищити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя ОСОБА_1