Справа № 455/684/21
Провадження № 1-кп/455/62/2022
ВИРОК
Іменем України

14 червня 2022 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань об`єднане кримінальне провадження №0000004 та №0000116 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Стара Сіль Старосамбірського району Львівської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, зокрема востаннє: 27.05.2021 Старосамбірським районним судом Львівської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.395 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , в період часу із початку грудня 2020 до 06.01.2021, в нічну пору доби, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов до житлового будинку, котрий розташований в АДРЕСА_2 , де шляхом розбиття скляної віконної шибки, проник у приміщення вказаного житлового будинку, звідки таємно викрав дванадцять рулонів нової металевої сітки для огорожі, по 10 метрів у кожному рулоні, покритої полімером темно-зеленого кольору, у зв`язку з чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 7080 гривень.

Такими своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

Крім того, ОСОБА_3 , 05.05.2021 приблизно о 20.00 год., повторно, перебуваючи в АДРЕСА_3 та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «Ardis» моделі «Manik», який знаходився біля входу на територію опорного закладу середньої освіти м. Хирів І-ІІІ ступенів, який належить ОСОБА_7 , вартість якого згідно судової товарознавчої експертизи становить 2826,67 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

Такими своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім цього, ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 19.05.2021 приблизно о 18.30 год., повторно, перебуваючи в м. Хирів Самбірського району Львівської області та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, зайшов на подвір`я житлового будинку, що розташоване в АДРЕСА_3 , де шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «Discovery» моделі «Rocket», який знаходився на території подвір`я та який належить ОСОБА_8 , вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи становить 3066,67 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Такими своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім цього, ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 10.06.2021 приблизно о 16.00 год., повторно, перебуваючи в м.Хирів Самбірського району Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, проходячи по вул.Василя Стуса в м.Хирів Самбірського району Львівської області, шляхом вільного доступу, таємно викрав саморобний велосипед невідомої марки, який знаходився біля магазину «Господар» та який належить ОСОБА_9 , загальна вартість запчастин якого становить 2481 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Такими своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім цього, ОСОБА_3 , щодо якого ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 05 квітня 2021 року продовжено адміністративний нагляд терміном на шість місяців з наступними обмеженнями у виді: реєстрації в поліції чотири рази на місяць (першого, другого, третього та четвертого вівторка місяця на 10:00 год.); заборона виходу з будинку з 22:00 год. по 06:00 год. за місцем його постійного проживання, з метою ухилення від адміністративного нагляду, умисно, самовільно, без поважних причин та без повідомлення органу, який здійснює нагляд, в період з 12 червня 2021 року по 18 червня 2021 року, залишив місце свого проживання, а саме будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , чим порушив правила адміністративного нагляду.

Такими своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.395 КК України, тобто самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю та підтвердив обставини викладені в обвинувальних актах. Зазначив, що розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію його дій за ч.2,3 ст.185, ст. 395 КК України, всі докази, зібрані на досудовому розслідуванні, вважає достовірними і дослідження їх в судовому засіданні недоцільним.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 показав, що він, дійсно, в період часу із грудня 2020 до січня 2021року проник у приміщення житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_3 , шляхом розбиття скляної віконної шибки, звідки викрав дванадцять рулонів металевої сітки для огорожі, 11 з яких продав та 1 залишив. Крім того, він 05.05.2021 у вечірній час у м.Хирів, поблизу школи, викрав велосипед, який належить ОСОБА_7 . Крім того, він, 19.05.2021 біля будинку у м.Хирів викрав велосипед. Крім того, він, 10.06.2021 в післяобідню пору біля магазину, що у м. Хирів викрав саморобний велосипед. Крім того, в червні 2021 року він, знаючи про те, що перебуває під адміністративним наглядом та будучи ознайомленим із покладеними на нього обов`язками, порушив правила адміністративного нагляду. У вчиненому щиро розкаюється, вибачився за свої вчинки, обіцяє в подальшому більше такого не робити та просить суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, проте 02.11.2021 подав суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, покарання обвинуваченому обрати на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, проте 26.10.2021 подав суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності та зазначає, що не має до обвинуваченого претензій майнового та морального характеру, просить суд обвинуваченого суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, проте 03.11.2021 подала суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності та зазначає, що до обвинуваченого не має претензій морального і матеріального характеру, просить суворо покарати обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, проте 26.10.2021 подав суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності та зазначає, що не має до обвинуваченого претензій майнового та морального характеру, просить суд обвинуваченого суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальних актах, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд за згодою учасників судового розгляду обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

Таким чином, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень доведеною поза розумним сумнівом та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в житло, а також за ст.395 КК України як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.66 КК України судом визнається щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України судом визнається рецидив злочинів.

Також відповідно до обвинувального акту за ч.2 ст.185, ст.395 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, зазначено вчинення злочину особою повторно.

За ч.1 ст.32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Таким чином оскільки повторність є кваліфікуючою ознакою за ч.2 ст.185 КК України, а тому вказана обставина, в силу вимог ч. 4 ст. 67 КК України, одночасно не може бути визнана такою, яка обтяжує покарання обвинуваченому.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується загальними засадами, які визначені у ст.65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд також виходить із положень ст.50 КК України відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами , покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Так, обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом враховується, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, наведеної у ст.12 КК України, є такими: за ч.3 ст.185 КК України тяжким злочином, за ч.2 ст.185 КК України - нетяжкими злочинами, за ст.395 КК України - кримінальним проступком. При цьому, судом враховуються обставини за яких було вчинено вищевказані кримінальні правопорушення, кількість епізодів злочинної діяльності, тяжкість їх наслідків, їх суспільну небезпеку.

Також судом враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 зокрема те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, судимий за умисні тяжкі корисливі злочини, відбував та на даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі, також враховується його сімейний та матеріальний стан, зокрема, те, що він має постійне місце проживання, також враховується його характеристика за місцем проживання згідно якої за місцем проживання характеризується посередньо (схильний до зловживання спиртними напоями, скарг від сусідів та мешканців міста не поступало), неповнолітніх дітей чи інших осіб на утриманні немає, офіційно не працевлаштований, також враховується його стан здоров`я, зокрема те, що обвинувачений є працездатним (інвалідності не встановлено), під динамічним спостереженням у лікаря-психіатра не перебуває, у лікаря нарколога перебуває.

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_3 , то суд враховує те, що поведінка обвинуваченого в судовому засіданні була адекватною, свої показання він надавав послідовно та змістовно, а тому на стійке переконання суду обвинувачений є осудною особою.

Крім того, суд враховує обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та обставину, яка обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, - рецидив злочинів.

Також, при призначені покарання суд враховує позицію прокурора щодо міри покарання та думку потерпілих ОСОБА_6 , який у своїй заяві просив обрати обвинуваченому покарання на розсуд суду, потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які в своїх письмових заявах зазначили, що просять суд обвинуваченого суворо не карати, та потерпілої ОСОБА_8 , яка у поданій нею заяві зазначає, що просить суворо покарати обвинуваченого.

Беручи до уваги наведені обставини в сукупності, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.2 та ч.3 ст.185 КК України та у виді арешту в межах санкції ст.395 КК України, яке на думку суду у конкретному випадку не є надмірним за видом та розміром, є виваженим і достатнім, відповідає принципам призначення покарання, й відповідає меті покарання.

Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст.69,75 КК України суд не вбачає.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 27.05.2021року ОСОБА_3 засуджено за ч.2,3 ст.185, ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці, яке останній відбуває починаючи з 08.07.2021 (11.08.2021 прибув для відбуття покарання до Державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)»).

При цьому суд зазначає, що ОСОБА_3 вчинив дане кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, протягом грудня 2020 до 06.01.2021 року, тобто до постановлення вироку Старосамбірського районного суду Львівської області від 27.05.2021 року, а кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185, ст.395 КК України як до вказаного вироку, так і після його постановлення.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК України) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Відповідно до позиції Верховного суду, викладеної у постанові по справі №500/4680/16-к від 29.01.2019 року: «зі змісту положень ст. ст. 70, 71 КК вбачається, що якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70 КК, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків. При цьому необхідно враховувати, що передбачені ст. 70 КК правила призначення покарання за сукупністю злочинів застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, кримінальним законом не передбачено можливості призначити покарання».

Таким чином, суд приходить до висновку, що при призначені остаточного покарання ОСОБА_3 необхідно, враховуючи вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 27.05.2021 року, призначити йому покарання, відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за злочин вчинений до постановлення вироку Старосамбірського районного суду Львівської області від 27.05.2021року, за ч.1 ст.70 КК України за кримінальні правопорушення вчинені після ухвалення вказаного вироку, і в підсумку за ч.5 ст.71 КК України за сукупністю вироків, призначивши покарання шляхом часткового приєднання до призначеного ОСОБА_3 покарання за цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати слід покласти на обвинуваченого згідно вимог ст.124 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.100, 124, 349, 368-371, 373-376, 532 КПК України суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначених за цим вироком та вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 27.05.2021, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ст.395 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 7 (сім) місяців;

- за ст.395 КК України - у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 7 (сім) місяців.

На підставі ч.5 ст.71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 27.05.2021 року і за сукупністю вироків остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 8 (вісім) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати із часу фактичного його затримання за вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 27.05.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, а саме:

- за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/114-21/7627-ТВ від 21.05.2021 року в розмірі 1716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) гривень 20 копійок;

- за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/114-21/8964-ТВ від 04.06.2021 року в розмірі 1029 (одна тисяча двадцять дев`ять) гривень 72 копійки.

Речові докази, а саме:

- велосипед марки «Ardis», який передано на зберігання ОСОБА_7 вважати повернутим власнику ОСОБА_7 ;

- велосипед марки «Discovery», який передано на зберігання ОСОБА_8 вважати повернутим власнику ОСОБА_8 ;

- велосипед невідомої марки, який передано на зберігання ОСОБА_9 - вважати повернутим власнику ОСОБА_9 ;

- один рулон нової металевої сітки для огорожі довжиною 10 м і висотою 1,2 м, поверхня якого покрита полімером темно-зеленого кольору, який зберігається в камері зберігання речових доказів відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області згідно квитанції №1123, - повернути законному власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Старосамбірський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При цьому, вирок відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1