Справа №948/234/22
Провадження № 1-в/948/63/22
УХВАЛА

31 травня 2022 року Машівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю засудженого ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
представника установи ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Машівка Полтавського району Полтавської області в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» заяву засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новорайська Бериславського району Херсонської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований у встановленому законом порядку та мешкає фактично за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засудженого 14 червня 2018 року Бериславським районним судом Херсонської області за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки,
про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення в порядку статті 81 КК України,

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла заява засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення в порядку статті 81 КК України, як особи, що довела своє виправлення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав свою заяву та просив його звільнити умовно-достроково від призначеного покарання, зауваживши, що він провину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, довів своє виправлення.

Представник установи виконання покарань, де утримується засуджений ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , в судовому засіданні проти задоволення заяви засудженого не заперечував, вказавши на те, що ОСОБА_3 є особою, яка довела своє виправлення.
Прокурор Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення останнього, оскільки поведінка засудженого за ввесь період відбування покарання свідчить більше про те, що він став на шлях виправлення, але не дає підстав говорити, що він довів своє виправлення та до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного судом покарання.
Суд, вислухавши думку учасників та вивчивши матеріали справи, вважає заяву про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 , що останній засуджений 14 червня 2018 року Бериславським районним судом Херсонської області за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі обчислюється з 16.01.2019, кінець строку відбування покарання 16.01.2023.
Як вбачається із характеристики засудженого ОСОБА_7 , останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 16.01.2019. За час перебування в державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, порушень вимог режиму утримання не допускав. Стягнень та заохочень не мав. Рішенням комісії Південного міжрегіонального управління від 22.01.2019 для подальшого відбування покарання визначено колонію мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання. З 08.02.2019 відбував покарання в державній установі «Дергачівська виправна колонія (№109)». За час перебування в установі мав нестабільну поведінку, допустив два порушення вимог режиму відбування покарання, які виражаються у зберіганні заборонених предметів, а саме мобільний телефон, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку. Двічі заохочувався. З 03.09.2020 відбуває покарання в державній установі «Машівська виправна колонія (№9)». Характеризується позитивно. За час відбування покарання в установі порушень режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень не має. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має два заохочення. На даний час в установі не працевлаштований. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Стан здоров`я задовільний. Приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення» відвідує лекції правового характеру, культурно масові заходи, пройшов курс підготовки до звільнення. Під час відбування покарання здобув спеціальність: персонал обслуговуючий комунально-побутові котли на твердому паливі в «Харківському обласному навчальному центрі». Відповідно до ст. 126 КВК України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, займається самоосвітою шляхом читання художньої та наукової літератури, відвідує бібліотеку установи. Відповідно до ст. 127 КВК України участі у роботі самодіяльних організацій не приймає. Відповідно до ст. 110 КВК України підтримує доброзичливі родинні зв`язки з дружиною, матір`ю та батьком шляхом телефонних розмов, стосунки доброзичливі. Термін застосування ст. 82 КК України підпадає після відбуття 1/3 частини строку покарання, тобто 16.05.2020, на комісії держаної установи «Дергачівська виправна колонія (№109)» з розгляду заміни покарання більш м`яким протокол №5 від 26.05.2020, було відмовлено як такому, що не став на шлях виправлення. 20 серпня 2020 року Дергачівським районним судом Харківської області відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України. 31 травня 2021 року на комісії держаної установи «Машівська виправна колонія (№9)» з розгляду заміни покарання більш м`яким протокол № 4, було прийнято рішення про направлення клопотання до суду в застосуванні заміни покарання більш м`яким у вигляді виправних робіт, згідно ст. 82 КК України. 23 червня 2021 року ухвалою Машівського районного суду Полтавської області невідбуту частину покарання замінено на виправні роботи з відрахуванням 20% в дохід держави. 11 жовтня 2021 року Апеляційним судом Полтавської області скасовано ухвалу Машівського районного суду від 23 червня 2021 року, відмовлено в застосуванні заміни покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України. Термін застосування ст. 81 КК України підпадає після відбуття 1/2 частини строку покарання, тобто 16.01.2021, на комісії державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» з розгляду умовно-дострокового звільнення, протокол № 2 від 20.01.2021, було відмовлено як такому, що не довів своє виправлення. 05 лютого 2021 року Машівським районним судом Полтавської області відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України. Вину в скоєному злочині визнає, міру покарання вважає справедливою. На профілактичному обліку не перебуває. Виконавчі листи до установи не надходили. Після звільнення обрав місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
За довідкою №2/4/1/1 від 26.05.2022 про стягнення та заохочення, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_5 , засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання мав чотири заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, а також два стягнення у виді доган (03.07.20219, 12.06.2020) за зберігання заборонених предметів (а.с.11 том 1).
Заходи заохочення, які застосовуються до засудженого є важливою умовою закріплення позитивних змін в особистості засуджених.
Згідно довідки №12 від 26.05.2022, виданої головним бухгалтером державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» ОСОБА_8 , засуджений ОСОБА_3 в установі був працевлаштований робітником котельні у період з вересня по грудень 2020 року та робітником рослинництва у період з січня по травень 2021 року, за що йому нараховувалась заробітна плата (а.с. 14 том 1).
У відповідності до довідки №10 від 26.05.2022, виданої головним бухгалтером державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» ОСОБА_8 , за час перебування засудженого у місцях позбавлення волі виконавчі листи на утримання аліментів та позовів відносно ОСОБА_3 , не надходили (а.с. 15 том 1).
За вироком Бериславського районного суду Херсонської області від 14 червня 2018 року із засудженого ОСОБА_3 стягнено на користь держави судові витрати на проведення експертиз у розмірі 2 483,58 гривень.
Згідно частин першої та другої статті 81 КК України (в редакції положень статті КК України станом на момент вчинення кримінального правопорушення засудженим) до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
За положеннями пункту 1 частини третьої статті 81 КК України (в редакції положень статті КК України станом на момент вчинення кримінального правопорушення засудженим) умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.
Судом також враховані положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії. Суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як встановлено в статті 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Під сумлінною поведінкою необхідно розуміти свідоме і безперечне дотримання засудженим режиму відбуття покарання та обов`язків, встановлених діючими нормативно-правовими актами з цих питань, виконання законних вимог адміністрації. Сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, але й те, що засуджений подає позитивний приклад поведінки для інших засуджених.
Не можна вважати сумлінною поведінкою лише формальний факт наявності у засудженого заохочень, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.
Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків, покращення кількісних та якісних показників виконуваної роботи, бережне ставлення до обладнання та інструментів, суворе додержання правил техніки безпеки, тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, а також відшкодування збитків, заподіяних злочином.
Оскільки закон, як один із критеріїв оцінки виправлення вказує сумлінне ставлення до праці, то у поданні на засуджених в обов`язковому порядку повинні відображатися причини, з яких засуджений не працює в Установі або не отримує заробіток (особисте небажання, чи об`єктивна відсутність можливості працевлаштування).
Відповідно до статті 130 КВК України заходи заохочення застосовуються до засуджених за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі.
При вирішенні питань застосування до засуджених заохочуваних норм, передбачених статтею 81 КК України, висновок адміністрації установи про той чи інший ступінь виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку та ставлення до праці за весь період відбуття покарання в установі виконання покарань, а не за час, який безпосередньо передує розгляду цих питань.
У відповідності до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Суд враховує, що відповідно до вироку Бериславського районного суду Херсонської області від 14 червня 2018 року із засудженого ОСОБА_3 стягнено на користь держави судові витрати у розмірі 2 483,58 гривень.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 та його пояснень наданих в ході судового розгляду судом встановлено, що доказів на підтвердження погашення відповідних сум матеріали особової справи не містять, тоді як засуджений вказує на повне відшкодування відповідної суми.
Беручи до уваги, що висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування ним покарання, а саме дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечного виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, погашені стягнень за порушення правил внутрішнього розпорядку та їх кількість і характер, висновок про те, що засуджений ОСОБА_3 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, не ґрунтується на матеріалах провадження.
Так, оцінюючи дані про особу засудженого ОСОБА_3 судом враховано особу засудженого, його поведінку протягом всього часу відбування покарання, його ставлення до вироку, виду та міри покарання, яка йому була призначена, кількість заохочень з початку перебування в установі виконання покарання та стягнень, а також тяжкість вчиненого і його наслідки та термін невідбутої частини покарання (7 місяців 16 днів). Разом з тим, матеріали справи засудженого ОСОБА_3 не містять відомостей про те, що він вчиняв дії направлені на погашення сум процесуальних витрат стягнених з нього на підстав вироку суд.
З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи про те, що засуджений довів своє виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, адже не знаходить підтвердження доводів засудженого ОСОБА_3 , що останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому для застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_9 суд не вбачає підстав та розцінює даний захід як передчасний. Позитивна характеристика засудженого за час відбування покарання свідчить більше про те, що наявна тенденція до становлення на шлях виправлення, однак це не є достатнім для твердження про доведеність виправлення та існування підстав для умовно-дострокового звільнення відповідно до положень статті 81 КК України.
Разом з тим, фактичне відбуття засудженим 1/2 призначеного покарання не може бути безумовною та виключною підставою для умовно-дострокового звільнення особи.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, ?

п о с т а н о в и в:

Заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення в порядку статті 81 КК України залишити без задоволення.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд Полтавської області, а ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали оголошено 01 червня 2022 року

Суддя ОСОБА_1