Справа № 152/677/22
Провадження №11-кп/801/975/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 21 липня 2022 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Джурин Жмеринського (колишня назва Шаргородського) району Вінницької області, зареєстрований та мешканець АДРЕСА_1 , військовозобов`язаний, непрацюючий, неодружений, з професійно-технічною освітою, раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України з призначенням йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_7 ухвалено не обирати.

в с т а н о в и в :

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він, достовірно знаючи, що відповідно до рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 серпня 2020 року він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 23 червня 2020 року і до їх повноліття, у період часу з 1 грудня 2021 року по 1 липня 2022 року аліменти не сплачував, чим порушив право дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток, передбачене статтею 51 Конституції України. Не маючи обмежень та протипоказань за станом здоров`я до фізичної праці, ОСОБА_7 на роботу не влаштовувався, на обліку як безробітний та в пошуках роботи у Шаргородській районній філії Вінницького обласного центру зайнятості не перебуває, доходи від тимчасових заробітків не декларував та не декларує, про суми заробітку і джерела доходів державного виконавця не повідомляв, тобто добровільно рішення суду не виконує, і таким чином умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, що призвело до виникнення заборгованості по сплаті аліментів за вказаний період у розмірі 27289 грн, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів. За період з 23 червня 2020 року по 1 липня 2022 року ОСОБА_7 допустив збільшення загальної заборгованості по сплаті аліментів на загальну суму 82195,06 грн.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду змінити в частині призначення покарання обвинуваченому, вважаючи, що покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік є надто суворим та призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 80 годин громадських робіт. Зазначає, що при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував таку пом`якшуючу покарання обставину як щире каяття обвинуваченого, його позитивні характеризуючі дані, також просить врахувати, що матеріальної шкоди кримінальним правопорушенням не завдано, ОСОБА_7 працює неофіційно та має намір виплачувати аліменти на дітей.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не знаходить.

Суд першої інстанції, розглянувши кримінальне провадження в порядку ч.2 ст. 381 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), його дії за ч.1 ст. 164 КК України - судом кваліфіковані вірно.

Щодо призначеного обвинуваченому покарання, то воно у повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який має задовільний стан здоров`я, непрацевлаштований, при цьому протипоказань для працевлаштування не має, за місцем проживання характеризується як особа, що періодично вживає алкогольні напої, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, проте вважається таким, що не має судимостей, та таке покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, узгоджується з постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та вважати його надто суворим підстав немає.

Не заслуговують на увагу твердження захисника з приводу того, що ОСОБА_7 позитивно характеризується, оскільки в матеріалах кримінального провадження міститься довідка характеристика, яка підтверджує протилежне.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_7 працює, матеріали кримінального провадження не містять.

Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури не встановлено.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 21 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4