н/п 1-кс/174/56/2022

У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2022 року м. Вільногірськ

Слідчий суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області

ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , дізнавача СД ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , прокурора Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_4 , володільця майна ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 29.03.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_4 , про арешт автомобіля, вказуючи, що 29.03.2022 р. до ЄРДР за №0000016 внесено відомості та розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, в ході досудового розслідування якого встановлено, що 29.03.2022 р. на блокпості № 3 по вул.Промислова в м.Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області був зупинений автомобіль марки ЗАЗ 110207 номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 . При візуальному огляді багажного відділення виявлено дві скляні банки ємністю 0,5 л та 3 л, з речовиною, зовні схожою на «марихуану».

Вказані обставини підтверджуються зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема, протоколами допиту свідків, протоколом огляду автомобіля. Просить накласти арешт на автомобіль марки ЗАЗ 110207 синього кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , номер кузова ТЗ НОМЕР_2 , власником якого згідно даних технічного паспорту є ОСОБА_6 , а користувачем є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане Жовтоводським ВРЕВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області від 13.09.2008 р. на вказаний автомобіль та ключ від зазначеного автомобіля, які на даний час зберігаються у ВП № 4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, мотивуючи необхідністю збереження та дослідження речових доказів.

В судовому засіданні дізнавач ОСОБА_3 клопотання підтримала, посилаючись на вищевказані обставини, пояснила, що на даний час автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключ речовими доказами не визнавалися, однак у автомобілі можуть знаходитися знаряддя вчинення кримінального правопорушення, тому просить накласти арешт на це майно.

Прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав, пояснив, що на даний час обшук автомобіля не проводився оскільки дозвіл на його обшук не отримано, але автомобіль використовувався для перевезення наркотичних засобів, тому може бути використаний по справі як речовий доказ. Просить клопотання задовольнити.
Володілець майна ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що автомобіль купив його дядько ОСОБА_7 , однак підтверджуючих документів немає. 29.03.2022 р. він дійсно перевозив цим автомобілем канабіс, який придбав для особистого вживання. Проти арешту даного автомобіля не заперечує.
Власник майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Вислухавши дізнавача, прокурора, володільця майна ОСОБА_5 , дослідивши письмові матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню по наступним підставам.
Так, в судовому засіданні встановлено, що 29.03.2022 р. до ЄРДР внесено кримінальне провадження за №0000016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України по факту того, що 29.03.2022 р. на блокпості № 3 по вул.Промислова в м.Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області був зупинений автомобіль марки ЗАЗ 110207 номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , власником якого згідно технічного паспорту є ОСОБА_6 , та при візуальному огляді багажного відділення вказаного автомобіля виявлено дві скляні банки з речовиною, зовні схожою на «марихуану».

Вказаний факт підтверджується протоколом огляду автомобіля від 29.03.2022 р., протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , поясненнями ОСОБА_5 .
Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Згідно з ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частин першої та другої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статі 170 цього Кодексу; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Дізнавач обґрунтовує необхідність накладення арешту на вказаний автомобіль метою збереження речових доказів.
Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Таким чином, виходячи з аналізу вищевказаних норм, слідчий суддя під час досудового провадження накладає арешт на майно, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, тобто може бути використано як доказ факту чи обставин, що підлягають встановленню під час кримінального провадження.
Разом з тим, автомобіль, арешт на який просить накласти дізнавач, речовим доказом по справі не визнавався і у клопотанні не зазначено, які саме факти та обставини даного кримінального правопорушення можуть бути встановлені за допомогою цього автомобіля, свідоцтва про його реєстрацію чи ключів від нього, застосування спеціальної конфіскації чи конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України законом не передбачено, цивільний позов також не заявлявся, а відтак правові підстави для арешту вказаного майна відсутні.

Крім того, згідно п.п.2, 4 ч.2 ст.40-1 КПК України, дізнавач уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих дій (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, а також проводити слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна, який є заходом забезпечення кримінального провадження, до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Дізнавач, відповідно до вказаної норми, таким правом не наділений.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм, правом на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна та, відповідно, виконання ухвали про арешт майна, наділені слідчий та прокурор, а дізнавач такого права не має.

При таких обставинах, слідчий суддя дійшов висновку, що дізнавач не являється уповноваженою особою на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, передбачені законом підстави для арешту автомобіля марки ЗАЗ 110207, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу та ключів до цього автомобіля відсутні, а відтак у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.98, 131,132,167,168, 170-175,309 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання дізнавача СД ВП №4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна - відмовити.

На ухвалу протягом 5 днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до

Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_14 Борцова