Справа № 127/1815/22
Провадження № 1-в/127/45/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 86)» ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)», про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

24.01.2022 засуджений ОСОБА_5 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про звільнення його умовно-достроково від відбування покарання.

Клопотання мотивує тим, що він відбуває покарання в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)». На даний час знаходиться на дільниці соціальної реабілітації. З 30.05.2021 працює на птахофабриці в м. Ладижині Вінницької області та отримує заробітну плату, яку зараховують на банківський рахунок, відкритий на його ім`я. Одружений, має двох дітей, одна з яких неповнолітня. Також має батьків пенсійного віку, які потребують його допомоги. Крім того, він хворіє на гепатит «С» та потребує лікування.

Засуджений ОСОБА_5 вважає, що відносно нього можливо застосувати положення ст. 81 КК України, тому просить суд звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Розгляд поданого клопотання засуджений ОСОБА_5 просив провести без його участі, про що зазначив у клопотанні. Крім того, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі, а також зазначив, що послуг захисника не потребує та відводів не заявляє.

Представник ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 86)» ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , оскільки останній відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, раніше вже відбував покарання в місцях позбавлення волі та звільнявся умовно-достроково, однак належних позитивних висновків для себе не зробив і знову вчинив умисний злочин.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, вважаючи його в даному випадку передчасним з огляду на значну частину невідбутого строку покарання.

Заслухавши думки учасників справи, дослідивши матеріали заяви та особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно з ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Виходячи із вимог ст. 81 КК України, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває покарання в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» за вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 07.07.2017, яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 23.11.2017 вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 07.07.2017 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11.10.2018 вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 07.07.2017 та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 23.11.2017 змінено. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з 13.03.2017 по 23.11.2017 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті судові рішення залишено без змін.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Відповідно до характеристики від 18.04.2022 та матеріалів особової справи засудженого, вбачається, що ОСОБА_5 неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі та раніше вже звільнявся умовно-достроково. За даним вироком відбуває покарання з 13.03.2017. Кінець строку відбування покарання припадає на 03.01.2024.

В Державну установу «Вінницька виправна колонія (№ 86)» засуджений прибув 23.01.2020 із Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)». По прибуттю в установу був працевлаштований робітником у виробничій майстерні деревообробного цеху, до праці відносився сумлінно. За період відбування покарання засуджений характеризується позитивно, має 8 заохочень, дисциплінарних стягнень не має.

Постановою начальника установи від 26.04.2021 засудженого ОСОБА_5 було переведено до дільниці соціальної реабілітації, де працевлаштовано на контрагентському об`єкті «ТОВ Вінницька птахофабрика». До праці засуджений відноситься сумлінно.

У взаємовідносинах з іншими засудженими ОСОБА_5 не конфліктний, легко піддається чужому впливу. По відношенню до представників адміністрації поводиться ввічливо, з метою поблажливого ставлення до себе. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує та не завжди робить для себе належні висновки. Приймає участь у реалізації програми диференційовано-виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак активної участі в її реалізації не приймає. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне. Приймати участь в самодіяльних організаціях не бажає. Заборгованості за виконавчими листами не має. На профілактичному обліку не перебуває. Підтримує соціально-корисні зв`язки з батьком, братом та дітьми.

Згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб узятих під варту, у засудженого ОСОБА_5 встановлено середній рівень ризику (145 балів).

Під дію ст. 81 КК України ОСОБА_5 підпадав по відбуттю 2/3 частини строку покарання, а саме з 03.07.2021, однак рішенням комісії установи (протокол № 13 від 06.07.2021) останньому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні як особі, яка не довела свого виправлення.

Вирішальне значення при умовно-достроковому звільненні має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Разом із тим матеріали справи не мають достатніх даних про те, що засуджений ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки, будучи неодноразово судимим та відбуваючи покарання, в тому числі й у виді позбавлення волі, знову вчинив умисний злочин. Також раніше ОСОБА_5 вже звільнявся умовно-достроково, однак після цього все одно продовжував вчиняти кримінальні правопорушення. Крім того, протягом всього періоду відбування покарання ОСОБА_5 має лише 8 заохочень. Такі обставини не вказують на сталість виправлення та сумлінну поведінку засудженого під час всього строку відбуття покарання. До того ж засудженому у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України скорочено значну частину призначеного покарання шляхом зарахування у строк відбування покарання періоду попереднього ув`язнення. Тому, з врахуванням значної частини невідбутого строку покарання, в даному випадку відсутня доцільність та необхідність умовно-дострокового звільнення, оскільки мета призначеного ОСОБА_5 покарання ще не досягнута.

В зв`язку з наведеним, дослідивши усі дані в їх сукупності, суд приходить до висновку, що станом на дату розгляду клопотання підстави для умовно-дострокового звільнення є недостатніми для прийняття позитивного рішення. На думку суду, ОСОБА_5 ще не довів своє виправлення, а тому клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід залишити без задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)», про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без задоволення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: