Справа №: 398/3220/16-к
провадження №: 1-кп/398/28/22
ВИРОК
Іменем України

"23" серпня 2022 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії матеріали кримінального провадження за №0000620 від 22.07.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелений Барвінок Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з початковою освітою, який не одружений, не працює, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.04.2011 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

- вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.10.2012 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

- вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.12.2013 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі,

- вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.05.2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 рок 6 місяців позбавлення волі,

- вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.04.2017 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі,

- вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25.01.2018 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі,

- вироком Залізничного районного суду м. Львова від 25.02.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 місяців арешту,

- вироком Личаківського районного суду м. Львова від 29.03.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту,

- вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2019 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту,

- вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.07.2020 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

21 липня 2016 року у нічний час, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів, передбачених ст. 185 КК України, діючи умисно, повторно, з метою викрадення чужого майна прибув на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , де таємно, шляхом вільного доступу викрав належний потерпілій металевий паркан довжиною 6 метрів, бувший у використанні близько 15 років, загальною вагою 53,7 кілограм, вартість якого з урахуванням зносу згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1796 від 30 липня 2016 року становить 177 грн 21 коп. Після цього ОСОБА_4 разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 177 грн 21 коп.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав та пояснив, що викрав паркан, вважаючи, що він належить його тітці, однак, виявилося, що паркан в дійсності належав сусідці тітки.

Вина ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, доведена зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Свідок ОСОБА_9 під час судового засідання повідомила, що приблизно у 2016-2017 роках у денний час доби ОСОБА_4 запропонував купити у нього сітку та вона погодилась. ОСОБА_4 казав, що йому потрібні кошти чи на продукти, чи на цигарки. Точну суму, яку вона заплатила ОСОБА_4 за сітку, не пам`ятає. Про походження сітки вона у обвинуваченого не питала. Потерпіла написала заяву у поліцію щодо викрадення сітки, приїхали працівники поліції та вона їм віддала придбану у ОСОБА_4 сітку. Під час розмови з потерпілої ОСОБА_8 остання вважала, що сітка належала їй, хоча свідок вважає, що сітка не належала потерпілій, а знаходилась на межі між будинком потерпілої та сусідським будинком, який належав тітці обвинуваченого ОСОБА_10 , яка на теперішній час померла. У будинку ОСОБА_10 на теперішній час ніхто не проживає, а на момент крадіжки проживав син ОСОБА_10 . Чи була жива ОСОБА_10 на момент крадіжки свідок не пам`ятає. Коли тітка обвинуваченого купувала будинок по сусідству з потерпілою ОСОБА_8 , паркан з сітки між домоволодінням вже був установлений на межі. Потерпіла ОСОБА_8 на час придбання тіткою обвинуваченого проживала у своєму будинку тривалий час. Тітка обвинуваченого не наполягала, що це її сітка. Потерпіла ОСОБА_8 на місце викраденої сітки на межі нічого не ставила. Свідок не чула, щоб хтось у розмові оспорював право власності ОСОБА_8 відносно викраденої сітки.

Протоколом огляду місця події від 23.07.2016 року та фототаблицями до нього, у ході якого оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_1 .

Протоколом огляду місця події від 24.07.2016 року та фототаблицею до нього, у ході якого було оглянуто відкриту ділянку місцевості, що розташована навпроти будинку АДРЕСА_1 . Під час огляду місця події виявлено два рулони металевого паркану промислового виробництва, коричневого кольору, шириною 0,7 м, висотою 1,2 м, які вилучено з місця огляду.

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 24.07.2016 року, у ході якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала серед пред`явлених речей належний їй металевий паркан та вказала на нього.

Протоколом огляду речей від 24.07.2016 року та фототаблицями до нього, у ході якого було оглянуто два рулони металевого паркану промислового виробництва, коричневого кольору, шириною 0,7 м, висотою 1,2 м, зі слідами деформації від скручування та відлущення фарби, які потерпіла впізнала як такі, що були викрадені у неї у ніч з 21 на 22 липня 2016 року з її подвір`я. У ході огляду двох рулонів металевого паркану їх було зважено та вага становила 53,7 кг.

Постановою від 24.07.2016 року про приєднання двох рулонів металевого паркану до матеріалів кримінального провадження як речових доказів та передачу їх на зберігання потерпілій ОСОБА_8 .

Висновком судово-товарознавчої експертизи №1796 від 30.07.2016 року, відповідно до якого ринкова вартість представленого на дослідження металевого паркану з урахуванням зносу складає 177 грн 21 коп.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження у ході судового розгляду кримінального провадження.

Враховуючи наведені вище докази, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, його дії за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Відповідно до вимог статті 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, суди визначаючи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Обставин, які в силу ст. ст. 66, 67 КК України пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Визначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь та характер суспільної небезпеки вчиненого, те що злочин є нетяжким, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується, як особа, скарги на яку не надходили, на обліку у лікаря - нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий.

Приймаючи до уваги ступінь тяжкості та обставини кримінального правопорушення, його наслідки, враховуючи перелічені вище дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів йому має бути призначено покарання у виді позбавлення волі, у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.12.2021 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою під час відбування покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.07.2020 року. Невідбутий строк покарання становить 5 днів (з 16 до 20 грудня 2021 року).

Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.07.2020 року, суд вважає за необхідне після призначення покарання за цим вироком, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.07.2020 рокуз покаранням призначеним за уим вироком.

Окрім того, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджується до покарання у виді позбавлення волі, яке зобов`язаний відбувати реально, суд з метою запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України, а саме можливості переховуватися від суду, ухилитися від відбування покарання, продовжити злочинну діяльність, вважає за необхідне до набрання вироком законної сили, у даному кримінальному провадженні, обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 року, який на підставі Закону України №2046-VІІІ від 18.05.2017 року втратив чинність з 21.06.2017 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до правового висновку щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року у справі №663/537/17 (провадження №13-31кс18), якщо особа вчинила злочин у період до 20.06.2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону №838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).

Якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII. У такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Отже, суд вважає за необхідне на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 року), зарахувати обвинуваченому строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 16 грудня 2021 року, тобто, з часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою до часу відбуття покарання.

Цивільний позов відсутній.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Долю речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 373, 375 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 4 (чотири) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.07.2020 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки 9 (дев ять) місяців.

Строк відбуття покарання рахувати з часу обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з 16 грудня 2021 року.

Зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.07.2020 року з 18 листопада 2016 року до 19 листопада 2016 року та з 21 липня 2020 року до 15 грудня 2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 16 грудня 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу змінити на особисте зобов`язання та покласти обов`язок повідомляти суд про зміну місця проживання.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти у залі суду негайно.

Речові докази два рулони металевого паркану залишити за належністю спадкоємцям потерпілої ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду, через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_11 НЕРОДА