ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

15 квітня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілої особи ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 , -
встановив:
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої, в обґрунтування якого зазначив, що ризики, які були підставою для обрання виключного запобіжного заходу до обвинуваченої не зникли та існувати не перестали.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» на території України запроваджено воєнний стан з 5:30 24 лютого 2022 року терміном на 30 діб. Указом Президента України № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні на 30 діб. У зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану тимчасово можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини та громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також впроваджуватися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінено територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місце знаходження судів.
Отже, навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану конституційні права людини на судовий захист не можуть бути обмежені.
24 лютого 2022 року Рада суддів України ухвалила Рішення № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні, згідно з п. 1 якого звернуто увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.
У зв`язку із введенням воєнного стану конвоювання осіб, які перебувають під вартою службою конвою припинено, тому судом було прийнято рішення про проведення судового засідання у режимі відеоконференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор». Однак, встановити відеозв`язок із вказаною установою не вдалось з технічних причин, зокрема через відсутність інтернет-зв`язку в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Ураховуючи об`єктивні обставини неможливості встановлення відеозв`язку з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з причин, що не залежать від суду, враховуючи також збройну агресію Російської Федерації та невизначеність обстановки, яка може скластись у будь-який час, з урахуванням періодичних обстрілів міста Одеси, а також з огляду на те, що строк запобіжного заходу обраного відносно обвинуваченої у виді тримання під вартою спливає, суд, як виняток, вважає за можливе розглянути клопотання прокурора за відсутності обвинуваченої.
Через введення в Україні воєнного стану, в судовому засідання вирішено лише питання доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченої.

Заслухавши прокурора, який підтримав клопотання та вважав за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого, захисника, який заперечив проти задоволення клопотання прокурора та просив обрати обвинуваченій запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки у останньої на утриманні перебувають малолітні діти, суд, розглядаючи клопотання прокурора та оцінюючи доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченої, виходить з наступного.

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Питання, які суд повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.
Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).
При вирішенні питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вона обвинувачується, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років; вік та стан здоров`я обвинуваченої, щодо якої відсутні відомості, які б перешкоджали триманню її під вартою; те, що вона не має зареєстроване місце проживання, та не мала до затримання постійного місця роботи; те, що ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження обвинувачується в скоєнні злочинів, які мали місце в період іспитового строку встановленого ОСОБА_6 вироком суду, що в свою чергу, на даній стадії кримінального провадження, може свідчити про вчинення спроб ухилитись від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Зазначені обставини свідчать про існування ризиків можливого переховування обвинуваченої від суду та продовження нею злочинної діяльності, та які є доведеними прокурором.
Крім того, судом враховується, що судовий розгляд у даному кримінальному проваджені ще не розпочатий, у зв`язку з чим судом згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленої ст.23 КПК України, не допитана обвинувачена, потерпілі та свідки.
Таким чином, вказані обставини свідчать, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, на даний час не зникли, оскільки є підстави вважати, що на даний час обвинувачена ОСОБА_6 перебуваючи на волі може переховатися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що було доведено прокурором в судовому засіданні та не спростовано стороною захисту.
При цьому судом не приймаються до уваги твердження захисника ОСОБА_5 та обвинуваченої ОСОБА_6 про наявність у неї неповнолітніх дітей на утриманні, оскільки існування таких обставин, на переконання суду, в даному конкретному випадку, з урахуванням тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_6 в разі визнання її винуватою у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, не буде виступати таким беззаперечним стримуючим фактором задля спростування існування ризику ухилення обвинуваченої від суду, вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вищезазначені обставини кримінального провадження свідчать про те, що на даній стадії кримінального провадження справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права обвинуваченої ОСОБА_6 на свободу.
Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_6 , того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були доведені прокурором, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_6 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.
Разом із тим, суд враховує, що доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 буде перевірена судом через нетривалий час, у тому числі вона може бути перевірена за клопотанням сторони захисту.

Щодо альтернативного запобіжного заходу у виді застави, розмір якої визначено ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2022 року, суд не вбачає підстав для зміни цього розміру, у зв`язку з чим визначений судом розмір застави, як альтернативний запобіжний захід продовжує свою дію на умовах, визначених в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2022 року.
Керуючись ст.331, 370, 376 КПК України, суд, -
постановив:
Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 відкласти на 04 травня .2022 року на 14:30 год.

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити застосований до обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 13 червня 2022 року.

Альтернативний запобіжний захід у виді застави, визначений ухвалою від 16.02.2022 року розмірі 5 ( п`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 12405 (дванадцять тисяч чотириста п`ять) гривень обвинуваченій ОСОБА_6 залишити без змін.

Строк дії ухвали суду в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладених на обвинувачену обов`язків, в разі внесення застави, становить до 13 червня 2022 року, включно.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду, а обвинуваченої, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 18 квітня 2022 року о 12:30 годині в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/13309/21
Номер провадження № 1-кп/ 522/831/22
Головуючий суддя ОСОБА_1