Справа № 191/659/20
Провадження № 1-кп/191/79/20
У Х В А Л А
іменем України

20 квітня 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Синельникове,кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених, ч.1 ст.194, ч.3 ст.185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України

за участю в судовому розгляді: прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ; захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000844 від 12.11.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою на два місяці, посилаючись на те, що матеріали даного кримінального провадження містять вагомі докази вчинення ОСОБА_3 тяжкого кримінального правопорушення, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшились В обґрунтування продовження застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, відповідно до п.1 ч. 1 ст.177 КПК України, покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. На цей час ризики передбачені п.1, п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України, не відпали і не зменшились. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 не працює, не має будь - якого іншого виду заробітку. Отже, у нього відсутні законні джерела прибутку, тому є обґрунтовані підстави вважати, що він буде продовжувати злочинну діяльність з метою отримання грошових коштів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про заміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 на більш м`який оскільки ОСОБА_3 має цивільну дружину і маленьку дитину, ніколи не ухилявся від явки до органів досудового розслідування або суду, у обвинуваченого є міцні соціальні зв`язки і його родичі можуть позитивно на нього впливати. Те, що обвинувачений може впливати на свідків є тільки припущенням.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника, просив змінити запобіжний захід і надати йому можливість приймати участь у військових діях.

Розглянувши вищезазначене клопотання, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника суд приходить до наступного.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_3 було продовжено строк тримання під вартою до 07 травня 2022 року.
Згідно з ч.3 ст.331 КПК України суд до спливу продовжуваного строку зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовжування тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст.177 КПК України підставою для застосування та продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а також незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Суд вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.1, п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є тяжким та передбачає покарання до десяти років позбавлення волі, а тому з метою уникнення відповідальності обвинувачений може переховуватися від суду.

Також, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_3 , у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, спростовують доводи про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.
Враховуючи викладене, існування ризиків, доведених стороною обвинувачення, передбачених п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, ті обставини, що раніше ОСОБА_3 неодноразово був засуджений і відбував покарання, належних висновків не зробив, знову вчинив тяжкі кримінальні правопорушення- суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою на шістдесят днів.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу на домашній арешт необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 314, 315,331 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити терміном на 60 (шістдесят) діб, тобто до 18 червня 2022 року включно.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Копію ухвали направити начальнику УВП № 4 в Дніпропетровській області для відома, вручити обвинуваченому ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1