Справа №157/129/22
Номер провадження 1-кп/162/44/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року смт.Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ,

неповнолітньої особи, яка вчинила

суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітньої

особи, яка вчинила

суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_6 ,

захисника неповнолітньої особи, яка вчинила

суспільно-небезпечне діяння - адвоката ОСОБА_7 ,

представника служби у справах дітей

Камінь-Каширської РДА ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000250 від 19 липня 2021 року, відносно неповнолітнього:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сошичне Камінь-Каширського району Волинської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня 11-го класу ОЗЗСО «Сошичненський ліцей», не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -
встановив:
Неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом, керуючи технічно справним мотоциклом марки «LONCIN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по горизонтальній прямій ділянці асфальтобетонного покриття проїзної частини автомобільної дороги Т0311, по вулиці Ковельська, поблизу житлового будинку № 77, села Сошичне Камінь-Каширського району Волинської області, зі швидкістю 80 км/год, порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, а саме: п.2.1 а), який передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; п.2.3 б) , який передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою осбтановкою, відповідно реагувати на її зміни; п.12.1, який передбачає, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п.12.2, який передбачає, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п.12.3, який передбачає, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п.12.4, який передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год; п.12.9, б), який передбачає, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, діючи з необережності, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків але легковажно розраховуючи на їх відвернення, проявив неуважність, не простежив за зміною дорожньої обстановки та не відреагував на її зміну, не врахував дорожню обстановку та не обрав безпечної швидкості руху керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку об`єктивно спроможний виявити, не вжив заході для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по правій смузі руху автодороги в попутному напрямку, спричинивши йому тілесні ушкодження.
Порушення неповнолітнім ОСОБА_5 вищезазначених пунктів Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та отримання потерпілим ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи №176/21 від … тілесних ушкоджень у вигляді політравми: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я терміном більше шість діб; закритого перелому кісток тазу (гілки сідничної кістки зліва); закритого перелому обох кісток правої гомілки; відкритого перелому малогомілкової кістки лівої гомілки з розривом тібіофібулярного синдесмозу; закритого перелому нижньої щелепи зліва; закритого перелому десятого ребра зліва без зміщення, що по ступеню тяжкості відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень по ознаці тривалого розладу здоров`я терміном більше як 21 день; розриву селезінки; яке по ступеню тяжкості відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Таким чином ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підлягає під ознаки ч.2 ст.286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Прокурор в судовому засідання підтримав клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батьків: ОСОБА_6 (матері) та ОСОБА_9 (батька), до досягнення ним повноліття, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є необхідним і достатнім для попередження вчинення неповнолітнім нового злочину.
В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_5 вину у скоєному визнав повністю, щиро розкаявся, просив передати його під нагляд батьків.
Вчинення неповнолітнім суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, крім показань н/л ОСОБА_5 доведено наступними дослідженнями під час судового розгляду клопотання доказами:
Показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який ствердив, що саме ОСОБА_5 18.07.2021 року близько 22 год. 40 хв. скоїв наїзд на нього, перебуваючи за кермом мотоцикла під час руху по вулиці Ковельській біля будинку № 77 в селі Сошичне Камінь-Каширського району Волинської області. Вказав, що внаслідок наїзду отримав множинні тілесні ушкодження, в тому числі і розрив селезінки.
Протоколами огляду місця події від 18-19 липня 2021 року та 19 липня 2021 року зі схемами та фототаблицями, протоколом слідчого експерименту від 16.01.2022 року, висновком судової інженерно-транспортної експертизи з дослідженням технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/103-21/6036-ІТ від 18.08.2021 року, висновком судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП № СЕ-19/10322/524ІТ від 27.01.2021 року.
Згідно висновку судово-медичного експерта № 176 від 08.11.2021 року внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я терміном більше шість діб; закритого перелому кісток тазу (гілки сідничної кістки зліва); закритого перелому обох кісток правої гомілки; відкритого перелому малогомілкової кістки лівої гомілки з розривом тібіофібулярного синдесмозу; закритого перелому нижньої щелепи зліва; закритого перелому десятого ребра зліва без зміщення, що по ступеню тяжкості відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень по ознаці тривалого розладу здоров`я терміном більше як 21 день; розриву селезінки; яке по ступеню тяжкості відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Таким чином під час судового розгляду клопотання доведено, що неповнолітній ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ККУ.
Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого Сошичненською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області 01 вересня 2005 року стверджується, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому на момент вчинення правопорушення не досягнув віку з якого можлива кримінальна відповідальність
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_6 показала, що її син ОСОБА_5 виховується у повній багатодітній сім`ї, визнає винуватість у вчиненні суспільно- небезпечного діяння, від якого потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, щиро розкаюється у вчиненому, завдано потерпілому шкоду вони відшкодовують на даний час сплачено 63 000, 00 грн. Прохає задовільнити клопотання, вказуючи, що вона та батько неповнолітнього ОСОБА_9 зможуть забезпечити його належну поведінку в майбутньому.
Заслухавши пояснення неповнолітнього ОСОБА_5 , його законного представника ОСОБА_6 , захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , враховуючи думку прокурора, який підтримує клопотання, дослідивши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає до задоволення виходячи з наступного.
За ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.
Згідно з п.3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.
Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.
Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:
1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;
2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;
3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.
Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:
- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1ст. 97КК України;
- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2ст. 97 КК України);
- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1ст. 105КК України.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.
Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_5 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.
До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.
Дії неповнолітнього ОСОБА_5 мiстять ознаки суспiльно-небезпечного дiяння, пеpедбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_5 не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.
Таким чином, з врахування того, що неповнолітній ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину у скоєному визнав повністю, щиросердечно розкаюється, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не знаходиться, позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, а тому, враховуючи обставини провадження, суд вважає, що до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме: передання під нагляд батьків.
Отже, клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батьків обґрунтоване належним чином доказами, які є належними та допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.
Керуючись ст.22, ст.97, ст.105 КК України, статями 369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд, -
постановив:
Клопотання - задовольнити.
Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд батьків: ОСОБА_6 (матері) та ОСОБА_9 (батька), до досягнення ним повноліття.
Стягути з ОСОБА_6 судові витрати за проведення експертиз в розмірі 10983 (десять тисяч дев`ятсот вісімдесят три гривні), 68 копійок в користь держави.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 26.07.2021 на тимчасово вилучене майно мотоцикл марки «LONCIN» білого кольору, 2020 року випуску, р.н.з. НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_10 скасувати.
Ухвала суду може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Головуючий: / підпис / ОСОБА_1
Згідно з оригіналом:
Суддя Любешівського
районного суду ОСОБА_1