Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/264/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст.185 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2022 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 наухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 червня 2022 року, якоюстосовно підозрюваного

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, не працюючого, із повною загальною середньою освітою, неодруженого, не маючого на утриманні дітей, з 2009 рокуперебуває на обліку в наркодиспансеру з приводу вживання опіоїдів та амфетаміну, не має місця постійної реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, в останній раз:
- 17.04.2018 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 2 місяці, звільнений по відбуттю строку покарання 05.02.2021 року,
застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арештупо кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001251, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, строком на 60 днів, тобто до 06.08.2022 року,
В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , яке погоджено з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0001251, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що він 20.05.2022 року близько 12 години 24 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, в період дії воєнного стану, ОСОБА_10 вчинив дії, кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 4 ст. 185 КК України. Матеріальна шкода завдана злочином у якому він підозрюється складає 1554 гривня 67 копійок.

Ухвалою слідчого судді задоволено частково вказане клопотання. Застосувано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_11 на строк до 06.08.2022 року включно, такі обов`язки:
- заборонити цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 ;
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утриматись від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному проваджені або будь-якою особою визначеною слідчим, за винятком їх участі в процесуальних діях;
- надати можливість працівникам органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_8 з`являтися в житло з вимогою надавати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань;
- носити електронний засіб контролю.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 передано для виконання підрозділу поліції за його місцем проживання - АДРЕСА_1 .
Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.
Судове рішення мотивовано тим, що слідчий суддя враховує пояснення підозрюваного надані під час розгляду даного клопотання, в яких він вказав, що непокоїться за своє життя та здоров`я в разі обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як його в цьому разі буде поміщено до слідчого ізолятору, де наразі перебуває особа, яка вже одного разу нанесла шкоду його здоров`ю та погрожувала повторити свої протиправні дії відносно нього. Зазначав, що незважаючи на низку вчинених ним злочинів не покидав межі Кіровоградської області, з`являвся до суду розуміючи неминучиність настання покарання, не уникав явки до суду. Готовий співпрацювати із слідством, аби не потрапити в умови за яких його можуть позбавити життя, тому ризики, що підозрюваний буде уникати слідства та суду, як-то зазначено в клопотанні є мінімальними.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити клопотання та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ОСОБА_10 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в минулому році звільнився з місць позбавлення волі та маючи не зняту та не погашену судимість знову вчинив тяжке кримінальне правопорушення. На шлях виправлення підозрюваний не став, про що свідчить ще той факт, що 17.06.2022 ОСОБА_12 повідомлено про зміну раніше пред`явленої підозри, зокрема повідомивши про підозру у вчиненні ще 6 епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.
Вважає, що слідчим суддею проігноровано доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та характеристику особи підозрюваного.
Апелянт вважає, що перебуваючи на волі, навіть під цілодобовим домашнім арештом, підозрюваний ОСОБА_10 може порушити умови домашнього арешту, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти в подальшому кримінальні правопорушення.
Зважаючи на все вищевикладене, беручи до уваги, особу підозрюваного ОСОБА_8 , реальність та обґрунтованість вищевказаних ризиків, вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 є недопустимим, оскільки не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки, виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення в подальшому вчинення кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_8 , та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання або продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування та судового розгляду, сприяти якому й має запобіжний захід.
Згідно п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане в кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст.. 5 Конвенції.

Причетність ОСОБА_8 до повідомленої йому підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме:
-протоколом огляду місця події від 20.05.2022;
-протоколом огляду предмету від 01.06.2022, а саме відеозаписів з камери спостереження на яких зображено як ОСОБА_10 брав з прилавку пляшки та поклав їх під куртку, в яку був одягнутий.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках:
- при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;
- при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;
- при ризику вчинення ним подальших правопорушень;
- при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.
Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Часткове визнання вини та тяжкість злочинів у яких підозрюється ОСОБА_10 в сукупності з мірою покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування його від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення нових кримінальних правопорушень.
Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

Доводи захисника про відсутність вказаного ризику колегією суддів не можу бути враховано оскільки ОСОБА_10 усвідомлюючи, що він раніше неодноразово судимий, починаючи з 2004 року належних висновків не зробив та свідомо вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Так, ОСОБА_10 розуміючи, що злочин передбачений ч. 4 ст. 185 КК України є умисними, тяжкими може вчинити спроби направленні на переховування від суду, зокрема тричі не з`являвся до слідчого за викликом повісткою.
Також, ОСОБА_10 офіційно не працює, а тому у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу може вчинити спроби на переховування від органів досудового розслідування та вчинити нові кримінальні правопорушення.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Необхідно зазначити про те, що у ОСОБА_10 не має міцних соціальних зв`язків, які є достатнім стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого, оскільки останній не одружений та утриманців не має.
При цьому, наявність у ОСОБА_8 місця проживання не вплинуло на поведінку останнього, тобто у даному випадку не можу визнано колегією судді, як достатній стримуючий фактор в поведінці підозрюваного.

Окрім цього, особисте зобов`язання не може бути застосоване до обвинуваченого

ОСОБА_8 оскільки даний запобіжний захід є найбільш м`яким, а кримінальне правопорушення, яке вчинив останній є тяжким.

Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу, так в ході розслідування даного провадження таких осіб не встановлено.

Що стосується тверджень захисника, що до ОСОБА_8 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,то такі захисника на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Таким чином, судом першої інстанції не в повній мірі врахував особу ОСОБА_8 , оскільки останній на даний час становить підвищену суспільну небезпеку, а саме у нього наявний високий ризик ухилення від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення постійного місця проживання зумовлена наявністю можливості і засобів, в тому числі здійснення виїзду за межи території України.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_10 раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став та вчинив сім епізодів корисливих злочинів, з 2004 року на шлях виправлення не став, не бажає виправлятися, з 2009 року перебуває на обліку в наркодиспансеру з приводу вживання опіоїдів та амфетаміну, беручи до уваги відсутність соціальних зв`язків, які б могли вплинути на його поведінку, колегія суддів вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків.
А тому, погоджується з доводами прокурора про застосування запобіжного задуху, саме у вигляді тримання під вартою та вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваним запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Колегія суддів звертає увагу, що у разі застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків: відстоювання власної правової позиції є передумовою для незаконного впливу на свідків, знищенню чи перетворенню доказів, тобто ускладнить і затягне досудове розслідування. Перебуваючи на волі без законного джерела доходу підозрюваний буде мати можливість допустити вчинення нових тотожних кримінальних правопорушень, адже він офіційно не працює, суспільно корисною працею не займається, податки не сплачує, тобто не має достатніх засобів для існування.
Застосування менш суворого запобіжного заходу, такого як домашній арешт не стане для підозрюваного стримуючим фактором, оскільки за наявності залежності від впливу психотропних речовин існує можливість вчинення нових кримінальних правопорушень.
Вказано, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе запобігати ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а навпаки сприятиме продовженню або вчиненню нових злочинів, пов`язаних із зберіганням та збутом наркотичних та психотропних речовин.
За таких підстав апеляційні вимоги прокурора стосовно наявності ризиків передбачених пунктами 1, 3, 5 ст.177 КПК України є такими, що знайшли своє повне підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, раніше неодноразово судимий, не має постійного місця роботи, офіційно не працює, не має стабільного джерела доходів, не має достатніх стримуючих факторів, які б змогли вплинути на його поведінку, має залежність приводу вживання опіоїдів та амфетаміну.

А тому, у разі обрання ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою - це не може запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та іншого співучасника злочину, вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Крім того, зважаючи на наявність реальних ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 застосування тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, оскільки в даному випадку інтереси суспільства, превалюють над інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи обґрунтованість підозри підозрюваному ОСОБА_8 а також наявність ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України колегія суддів приходить до висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В той же час, колегія суддів вважає за необхідне у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити ОСОБА_8 розмір застави в розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 необхідно задовольнити, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 червня 2022 необхідно скасувати та постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст.176, 177, 181, 183, 184, 194, 196, 376, 405, 407, 409, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргупрокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 червня 2022 року, якоюстосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, - скасувати.
Клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , , по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001251,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 46 днів, в межах строку досудового розслідування, а саме до 12 год. 15 хв. 06.08.2022року.

Взяти негайно під варту ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в приміщенні апеляційного суду.
Визначити розмір застави у сумі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, (2481 грн х40), що складає 99240 грн.
Застава може бути внесена на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а саме на депозитний рахунок Кропивницького апеляційного суду № UA0086310, ; МФО:

820172; банк одержувача: Держказначейська Служба України м. Київ; призначення платежу - застава за підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 001251.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народження наступні обов`язки:
1)прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;
2) не відлучатися із м. Кропивницького без дозволу слідчого, прокурора, суду;
3)повідомляти слідчого або суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
4)утримуватись від спілкування як особисто так і через третіх осіб з свідками у кримінальному провадженні, за винятком участі в слідчих діях та в суді.
Роз`яснити ОСОБА_12 ,що відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 182 КПК України у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.
Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4