КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0005375 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаїв, Львівської області, громадянки України, працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,-

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою було задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 , обвинувачену ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

На вказане судове рішення захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 20.06.2022 року, виключивши з мотивувальної частини ухвали висновки суду першої інстанції щодо встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, оскільки такі висновки суду грубо порушують засади презумпції невинуватості ОСОБА_7 та забезпечення доведеності її вини у встановленому законом порядку.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, яка постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а наведені в ній висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
При цьому апелянт вважає, що констатація в оскаржуваній ухвалі на етапі підготовчого судового засідання факту вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, грубо порушує засади презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, верховенства права і законності, а також входить в колізію з положеннями щодо доведення вини поза розумним сумнівом, оскільки, згідно з практикою ЄСПЛ, презумпція невинуватості вважається порушеною, якщо судове рішення відображає думку про винуватість особи у вчиненні злочину до того, як її вину буде доведено відповідно до закону.
Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі на сторінках другій та третій, судом сформульовано текст, який очевидно свідчить про те, що суд розглядає ОСОБА_7 як винувату.
Таким чином, захисник обвинуваченої вважає, що суд дійшов передчасного та неправильного висновку, оскільки сторонами провадження ще не подавались жодні докази, які б спростовували чи підтверджували факт вчинення ОСОБА_7 хоч якогось кримінального правопорушення, і відповідно суддею ще не здійснювалось дослідження доказів, а прокурором ще навіть не оголошувався виклад обвинувального акту. Тобто судовий розгляд по справі не розпочався, а тому не зрозуміло яким чином суд, без дослідження доказів по справі та без оголошення прокурором викладу обвинувального акту, дійшов висновку про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. При цьому в оскаржуваній ухвалі суд не зазначив з яких саме міркувань він виходив, формулюючи такий висновок.
Крім того, посилання суду на Висновок експертів та Довідку ревізії, які нібито підтверджують факт вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, свідчить про обвинувальний ухил та порушення судом принципу презумпції невинуватості при розгляді цієї справи та ухваленні оскаржуваного рішення.
Враховуючи правові позиції Європейського суду з прав людини, а також той факт, що відносно ОСОБА_7 не було прийнято жодного обвинувального вироку, суд першої інстанції, зазначивши в оскаржуваній ухвалі про «вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України», грубо порушив презумпцію невинуватості ОСОБА_7 та вийшов за межі своїх повноважень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження № 0005375 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
За приписами пункту 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно пункту першого частини другої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, зокрема у звязку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Порядок звільнення від кримінальної відповідальності регламентований статтею 286 КПК України, зокрема за приписами ч.4 цієї статті, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності з вимогами ч.3 ст. 288 КПК України при розгляді питання про звільнення від кримінальної відповідальності, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як убачається з матеріалів провадження, до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої ОСОБА_7 на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження і вказане клопотання обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник підтримали у підготовчому судовому засіданні та просили суд звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Прокурор також не заперечував проти звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Розглядаючи вказане клопотання, суд першої інстанції зазначив, що пунктом 3 частини 1 статті 49 КК України (в редакції закону України від 28.06.2015 року) передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло пять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості, а оскільки за класифікацією злочинів у відповідності до вимог п. 2 ст. 12 КК України ( в редакції Закону України від 28.06.2015 року) кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 367 КК України у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , яке мало місце у період 2015 року, відноситься до злочинів середньої тяжкості, дійшов обгрунтованого висновку про наявність законних підстав для звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Переглядаючи в порядку ч. 1 ст. 404 КПК України судове рішення в межах апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , колегія суддів вважає безпідставними апеляційні твердження захисника про порушення судом першої інстанції принципу презумпції невинуватості, який в оскаржуваній ухвалі про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України на підставі п.3 ч. 1 ст. 49 КК України у звязку із закінченням строків давності та звільнення останньої від кримінальної відповідальності, на стадії підготовчого судового засідання, без дослідження доказів по справі, без оголошення прокурором викладу обвинувального акту, без доведення вини обвинуваченої відповідно до вимог закону, дійшов висновку про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, тобто вийшов за межі своїх повноважень при розгляді клопотання про її звільнення від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності, оскільки в оскаржуваній ухвалі суд лише зазначив у вчиненні якого кримінального правопорушення згідно даних обвинувального акту обвинувачується ОСОБА_7 і ця ухвала не містить жодного висновку суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

За викладеним, ухвала суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч. 1 ст. 49 КК України у звязку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження є законною, обгрунтованою та належним чином вмотивованою і підстав для її зміни та виключення з тексту мотивувальної частини ухвали наведені судом обставини кримінального правопорушення, які були встановлені органом досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2022 року, якою кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, зі звільненням її від кримінальної відповідальності без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: ________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3