Ухвала
Іменем України
16 серпня 2022 року
м. Київ
Провадження № 51-2382 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року щодо нього з клопотанням про поновлення пропущеного строку касаційного оскарження,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перевірку вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року та ухвали Київського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року щодо нього у касаційному порядку.
Вважає, що вказані судові рішення постановлені у звязку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що судом неправильно призначено покарання за сукупністю вироків, оскільки він не міг виконувати обов`язки, покладені на нього вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2012 року, згідно ст. 76 КК України, з поважної причини мобілізації до Лав Збройних Сил України, та долучає копії відповідних документів.

Крім того, засуджений подав клопотання про поновлення строку касаційного оскарження вказаних судових рішень.
Як на підставу для поновлення пропущеного строку касаційного оскарження засуджений посилається на те, що після ухвалення оскаржуваних судових рішень йому не було роз`яснено порядок їх оскарження, з судовими рішеннями він не погоджується, і сподівався, що захисник їх оскаржить. Перебуваючи з 26 січня 2021 року під вартою він зрозумів, що рішення не було оскаржено, а тому звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про перегляд вироку. Ухвалою від 14 липня 2022 року у задоволенні його заяви було відмовлено та розяснено про необхідність безпосереднього звернення до Верховного Суду. У клопотанні засуджений посилається на вимоги кримінального процесуального закону щодо оскарження судових рішень у касаційному порядку, Конституцію України, Закон України «Про судоустрій і статус суддів», Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод. Вважає, що з вищевикладених мотивів строк касаційного оскарження пропущений ним з поважних причин.

Також до касаційної скарги засудженим подано клопотання про призначення захисника, про витребування матеріалів кримінальної справи із суду першої інстанції та матеріалів особової справи із Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» щодо ОСОБА_4 , про розгляд справи в режимі відеоконференції та про долучення доказів.
Перевіривши матеріали за скаргою, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що клопотання про поновлення строку касаційного оскарження не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.
Згідно з ч. 2 ст. 426 КПКУкраїни касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Згідно вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року до набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді домашнього арешту залишений без змін. Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з моменту його затримання.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 та представника ПрАТ «Галичина» - адвоката ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_4 - без змін. Та роз`яснено, що ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Ухвалу апеляційного суду було проголошено 03 лютого 2020 року за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , який під вартою не перебував, та знаходиться під вартою з 26 січня 2021 року, про що він зазначає в касаційній скарзі, а тому з урахуванням приписів ст. 115 КПК України трьохмісячний строк касаційного оскарження цієї ухвали закінчився 04 травня 2020 року. Однак засуджений звернувся до Верховного Суду зі скаргою на постановлені щодо нього судові рішення у серпні 2022 року, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження, що ним не заперечується.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
З системного аналізу кримінального процесуального закону слідує, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Водночас, засуджений ОСОБА_7 , заявляючи клопотання про поновлення строку, хоча і посилається на норми законодавства, однак не зазначає поважних причин, які б свідчили про наявність істотних перешкод для реалізації ним права на подання касаційної скарги в строк, визначений законом. У клопотанні засудженого не наведено обставин, які перешкодили йому подати касаційну скаргу з додержанням вимог ст. 427 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду. Факт незгоди з судовими рішеннями та посилання на те, що він не був обізнаний із порядком оскарження судових рішень та сподівався на оскарження судових рішень захисником, самі по собі не можна вважати поважними причинами пропуску процесуального строку, а тому підстав для поновлення такого строку немає.
Щодо поданих до касаційної скарги інших клопотань засудженим, колегія суддів повідомляє наступне.
Відповідно до ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суд касаційної інстанції відкриває касаційне провадження протягом п`яти днів з дня надходження касаційної скарги, якщо немає підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення або відмови у відкритті касаційного провадження (ч. 1 ст. 428 КПКУкраїни).
Згідно п. п. 2,3,5 ч. 1 ст. 430 КПК України суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття касаційного провадження без виклику сторін кримінального провадження: витребовує матеріали кримінального провадження; вирішує заявлені клопотання; вирішує інші питання, необхідні для касаційного розгляду.
Тобто, витребування матеріалів кримінального провадження, призначення відеоконференції та вирішення інших заявлених клопотань відбувається після відкриття касаційного провадження та призначення касаційного розгляду (ст. 336, ст. 430 КПКУкраїни).
Прохання засудженого про призначення йому захисника із Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги також не може бути вирішено на даній стадії провадження, оскільки такі питання вирішуються судом касаційної інстанції у разі відкриття касаційного провадження. Однак, це не позбавляє засудженого можливості безпосередньо звернутись за безоплатною правовою допомогою до відповідного Центру в порядку, передбаченому Законом України «Про безоплатну правову допомогу».
Одночасно суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що вступ у справу іншого захисника не може бути визнаний поважною причиною для поновлення строку на касаційне оскарження. Початок перебігу строку на касаційне оскарження кримінальний процесуальний закон пов`язує саме із датою постановлення рішення судом апеляційної інстанції, а для засудженого, який тримається під вартою, - з дня вручення його копії.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПКУкраїни касаційну скаргу слід повернути засудженому у зв`язку з тим, що її подано після закінчення строку касаційного оскарження та суд не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 3 ст. 429 КПКУкраїни, Верховний Суд
постановив:
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року та ухвали Київського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року щодо нього.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3