ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1362/22 Справа № 215/1213/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000315 стосовно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України,
за участю:
в режимі відеоконференції:
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2022 року клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05 червня 2022 року включно.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції, зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, в тому числі й особливо тяжких та за які законом України про кримінальну відповідальність передбачено максимально суворе покарання у виді довічного позбавлення волі.
Крім того, судом враховано також й наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились, а саме того, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні та продовжити вчиняти злочини, що не дає достатніх правових підстав суду для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з її незаконністю та необґрунтованістю.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що під час розгляду клопотання прокурора про продовження йому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ним було заявлено клопотання про дослідження письмових документів, показань та речових доказів якими прокурор обґрунтовує своє клопотання та зазначав про порушення розумних строків тримання його під вартою, однак зазначене клопотання було безпідставно відхилено судом з посиланням на те, що дослідження доказів не входить в предмет розгляду клопотання прокурора.
Таким чином, поза увагою суду першої інстанції залишились обставини, які підтверджують обґрунтованість підозри вчинення ним кримінальних правопорушень, а продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише з підстав наявності ризиків є незаконним. Зазначає, що також поза увагою суду залишись його доводи щодо порушення розумних строків тримання його під вартою.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та з підстав, викладених у ній, просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні клопотання прокурора у повному обсязі.
Прокурор про час та дату апеляційного провадження повідомлений належним чином, заяв або клопотань про особисту участь або про поважність причин неприбуття до суду не надходило, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без його участі.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи обвинуваченого про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.
З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні Голопристанського районного суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження № 0000315 стосовно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України, розгляд якого триває.
04 квітня 2022 року, в порядку ст. 331 КПК України, прокурор звернувся до суду першої інстанції, з клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 з підстав наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними наявність ризику того, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків а також продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, для запобігання яким продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.
Так, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, в тому числі й особливо тяжких проти життя та здоров`я особи, за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, а тому розуміючи можливе застосування тяжкого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду.
При цьому, апеляційний суд враховує, що тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
В той же час, зазначений ризик також підтверджується й тією обставиною, що станом на день розгляду апеляційної скарги обвинуваченого, в Україні введено режим воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації та деякі території України, в тому числі й частково територія Херсонської області, на якій здійснюється розгляд кримінального провадження, наразі окуповані, а тому у разі зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу на домашній арешт, останній може переховуватись від правосуддя, в тому числі й на тимчасово окупованій території. Крім цього, здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого, дотримання ним умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та виконання покладених на нього обов`язків органами національної поліції, з об`єктивних підстав, неможливе.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_6 може здійснювати незаконний вплив свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки останні, як видно з клопотання прокурора, ще не допитані, а тому цей ризик продовжує існувати.
Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено про те, що ризик вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень не втратив свою актуальність та підтверджується зокрема тим, що ОСОБА_6 інкриміновано вчинення декількох злочинів, в тому числі й проти власності та пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, обвинувачений до затримання не був працевлаштований, тобто у нього відсутнє стабільне джерело доходу, що у своїй сукупності вказує на те, що останній може вчинити нове кримінальне правопорушення.
В той же час, судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 178 КПК України правильно враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків, а саме він не одружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, не має стабільного та легального джерела доходу, що могло б стримували його від ухилення від явки до суду та змогли б запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкриміновантх обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо необґрунтованості підозри та не дослідження документів є неприйнятними, оскільки встановлення обставин та складу кримінального правопорушення у діях обвинуваченого, дослідження письмових доказів та надання їм правової оцінки є виключною компетенцією суду першої інстанції під час розгляду справи.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо надмірності тримання його під вартою, апеляційний суд зазначає таке.
За змістом ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є, зокрема складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо, поведінка учасників кримінального провадження тощо.
В той же час, тривалість розгляду кримінального провадження та, відповідно, застосування до обвинувачених запобіжних заходів, обумовлено існуванням багатьох чинників, що об`єктивно не дають змоги постановити суду остаточне рішення у справі. Такими чинниками є, зокрема обсяг звинувачень, які висуваються особам, кількість осіб, яким інкриміновано вчинення злочину, характер та ступінь суспільної небезпеки самих злочинів, обсяг доказів, які потребують дослідження, коло осіб, допит яких необхідний для встановленні істини у справі, а саме: потерпілі, свідки, експерти, спеціалісти. Значну роль для оперативності судового розгляду має значення також процесуальна поведінка самих обвинувачених та їх захисників, прокурорів та інших учасників у справі.
У даному випадку розгляд кримінального провадження здійснюється колегією суддів стосовно обвинуваченого, якому інкриміновано три різних складів злочинів, що потребує значного часу для дослідження письмових доказів та висновків експертиз, допиту потерпілих та свідків, що на переконання апеляційного суду, потребує значного часу для встановлення істини у справі та ухвалення остаточного судового рішення. Також апеляційний суд враховує, що розгляд кримінального провадження, наразі не може бути завершений у зв`язку з введенням в України правового режиму воєнного стану, оскільки такий режим значно ускладнює або робить взагалі неможливим забезпечення безпосередньої участі в судовому сторони обвинувачення та захисту, свідків, експертів спеціалістів у даному кримінальному провадженні. Безумовно, значний обсяг обвинувачення не виправдовує само по собі застосування запобіжних заходів, однак за наявності підстав, передбачених ст. ст. 177, 178 КПК України таке обмеження особистих прав осіб є пропорційним і необхідним у даному випадку.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4