Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1098/21
Провадження № 1-кп/376/92/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2022 р.

Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

неповнолітнього ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 ,

інспектора з ювенальної превенції ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Сквира, Київської області, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000078 від 03.05.2021 року стосовно неповнолітнього:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, примусові заходи виховного характеру раніше не застосовувались,

у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Сквирського районного суду Київської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні № 0000078 від 03.05.2021 року відносно неповнолітнього ОСОБА_5 за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 , 03 травня 2021 року, близько 01 години, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою використання його для проїзду в с. Владиславка, Білоцерківського району, Київської області, знаходячись на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , підійшов до припаркованого на подвір`ї транспортного засобу, а саме автомобіля марки «ВАЗ-2101» білого кольору, р.н.з. НОМЕР_1 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданого 14.11.1997 року Фастівським МРЕВ РЕП ДАІ у Київській області, належить ОСОБА_8 , законним володільцем якого є ОСОБА_9 , та користуючись тим, що дверцята автомобіля незамкнені, незаконно проник до салону вказаного автомобіля, та ключами, які були в замку запалювання, привів в дію двигун внутрішнього згорання зазначеного транспортного засобу, після чого почав рух в напрямку с. Владиславка, Білоцерківського району, Київської області.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, таємно, протиправно заволодів транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ-2101» , р.н.з. НОМЕР_1 , після чого на вказаному автомобілі з місця вчинення діяння зник, розпорядившись автомобілем на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому майнової шкоди на суму 10 000 (десять тисяч п`ятсот сорок) грн. 00 коп.
Такими діями неповнолітній ОСОБА_5 вчинив суспільно - небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Захисник у судовому засіданні не заперечував проти застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_6 не заперечувала проти застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру.

Інспектор з ювенальної превенції підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_5 підлягає задоволенню, як законне та обґрунтоване, з наступних підстав.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті Кодексу, у цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру, зокрема як обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

Відповідно до ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України, відноситься до нетяжких.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення злочину йому виповнилось 15 років.

Відповідно до ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України настає з шістнадцяти років, що свідчить про те, що неповнолітній ОСОБА_5 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 289 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , суд враховує особу неповнолітнього, який характеризуються задовільно по місцю проживання та попереднього навчання, не перебуває на обліку в секторі ювенальної поліції та у службі у справах дітей, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 16 років, тобто не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.

Згідно з вимогами ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Таким чином, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 105 КК України, суд вважає необхідним застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього ОСОБА_5 , оскільки метою застосування такого примусового заходу виховного характеру є забезпечення інтересів неповнолітнього, а також цей захід виховного характеру за своєю суттю сприяє встановленню контролю, посилення позитивного впливу на неповнолітнього.

Пунктом 6 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2 ст. 105 КК України) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК України суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість такого строку має бути достатньою для виправлення неповнолітнього.

Враховуючи вищевказане, суд вважає за доцільне застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки ОСОБА_5 , а саме: встановити обмеження та заборонити неповнолітньому ОСОБА_5 відвідувати парки, кафе, розважальні заклади в період часу з 20 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступного дня до досягнення ним повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Речові докази по справі знищити.

Процесуальні витрати по справі стягнути з законного представника неповнолітнього.

Цивільний позов не заявлено, матеріальні збитки відшкодовано.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст.ст. 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 292, 301, 498-501, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні 0000078 від 03.05.2021 року відносно неповнолітнього ОСОБА_5 за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: встановити обмеження та заборонити неповнолітньому ОСОБА_5 відвідувати парки, кафе, розважальні заклади в період часу з 20 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступного дня до досягнення ним повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 514 (п`ятсот чотирнадцять) грн. 86 коп.

Речові докази по справі:

- змив передньої лівої ручки дверей, який поміщено до паперового конверту № 3; змив з ручки КПП, який поміщено до паперового конверту № 1; змив з керма автомобіля, який поміщено до паперового конверту № 2; сліди папілярних ліній, які поміщено до паперового конверту № 4 знищити;

- сліди папілярних ліній, які поміщено до спецпакету № 5349365 знищити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на службу у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради Київської області.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1