Справа № 203/1251/22
Провадження № 1-кп/0203/567/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000180 від 11.04.2022 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бориспіль Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Матрос ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді кулеметника відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127-130,199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 01 жовтня 2019 року о 08.00 годині, тобто в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, вчинив самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 , яка на той час дислокувалась за адресою: АДРЕСА_3 , а вільний час використовував на власний розсуд за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , до моменту самостійного прибуття 07 квітня 2022 року до військової частини НОМЕР_1 , яка на той час дислокувалась у АДРЕСА_4 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого ним злочину, вказані в обвинувальному акті. Він у вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати та звільнити від відбування покарання з випробуванням, оскільки він бажає проходити військову службу в Збройних Силах України в зв`язку з введенням на території України воєнного стану.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Суд визнає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.4 ст. 407 КК України, оскільки він, будучи військовослужбовцем (крім строкової служби) вчинив самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказані в ст.67 КК України, відсутні.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги дані про обвинуваченого, який є особою молодого віку, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проходження служби характеризується посередньо, а також те, що він самостійно з`явився до військової частини та бажає продовжити військову службу з метою захисту держави, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.4 ст.407 КК України, у виді позбавлення волі на мінімальний строк та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покладенням нижче зазначених обов`язків.

Згідно з ч. 4 ст.76 КК України нагляд за військовослужбовцями, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командирами військових частин.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.370, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1(один) рік.
На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

На підставі п.2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 4 ст.76 КК України нагляд за засудженим ОСОБА_4 покласти на командира військової частини, де засуджений проходитиме військову службу.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська.
Вирок з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1