Провадження № 1-кс/686/5751/22
УХВАЛА

12 липня 2022 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні № 0006924,

встановив:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 11.10.2019 року, у кримінальному провадженні № 0006924, на належну йому квартиру АДРЕСА_1 , оскільки потреба в арешті, накладеному на вказане майно, - відпала.

В обґрунтування поданого клопотання ОСОБА_3 зазначив, що «у кримінальному провадженні №0006924, за ст.190 ч.3 КК України, він є потерпілим. 13.10.2010 р. колективне підприємство Цивільжитлобуд, в особі голови правління ОСОБА_4 , з однієї сторони та ОСОБА_3 з другої сторони, уклали Договір, відповідно до якого ОСОБА_3 доручив КП Цивільжитлобуд організувати, замовити та виконати за його рахунок комплекс робіт по будівництву квартири АДРЕСА_2 . Згідно з графіком черговості платежів Договору, ОСОБА_3 з жовтня 2010 року по листопад 2011 року перерахував грошові кошти в сумі 207400 грн. (навіть більше ніж зазначено в договорі, а саме 208437 грн.) за квартиру АДРЕСА_1 , та виконав свою частину договору. Натомість КП Цивільжитлобуд не виконало свої зобов`язання: не завершило будівництво будинку по АДРЕСА_3 , відповідно і квартири АДРЕСА_4 в цьому будинку, та не передало ОСОБА_3 правоустановчі документи на квартиру. З часу (листопад 2011 року), коли ОСОБА_3 мала б бути передана квартира пройшло майже десять років. Зі сторони керівництва КП Цивільжитлобуд, в особі ОСОБА_4 , надходили вимоги додаткової оплати та погрози щодо реалізації квартири АДРЕСА_1 , за яку ОСОБА_3 оплатив грошові кошти згідно договору. З метою збереження майна, квартира АДРЕСА_1 , була визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0006924 і на неї був накладений арешт. Вказана дія забезпечила можливість збереження доказів у зазначеному кримінальному провадженні, а також унеможливила службовими особами КП Цивільжитлобуд реалізувати належне ОСОБА_3 майно. На теперішній час ОСОБА_4 померла, теперішнє правління КП Цивільжитлобуд не визнало, що ОСОБА_3 повністю розрахувався за вказану квартиру (і заплатив помилково за неї навіть на 1000 грн. більше, ніж зазначено в договорі а саме 208437 грн.), не висуває до ОСОБА_3 вимог додаткової оплати, не погрожує продати квартиру іншій особі, про що ОСОБА_3 видана відповідна довідка. Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області визнав право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , рішення суду набрало законної сили 10.12.2021 р. Для того, щоб ОСОБА_3 міг приватизувати зазначену квартиру і отримати правоустановчі документи на неї, він просить скасувати накладений арешт.»

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, клопотав про розгляд справи без його участі.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомленні належним чином, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, щодо скасування арешту, накладеного на майно, не заперечують.

Дослідивши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0006924, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Ч.1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №291694100 від 21.12.2021 р., квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 , тобто останній є тією особою, яка має право звертатись з клопотанням, в порядку ст.174 КПК України, про скасування арешту, накладеного на його майно.

Встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0006924 від 28.10.2016 року, правова кваліфікація правопорушень - ч.3 ст.190, ст.356, ч.3 ст.358 КК України.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що, окрім іншого, вказане провадження розслідується з приводу того, що «в період часу з 18.01.2012 по 18.08.2015 невстановлена особа, діючи з єдиним умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, перебуваючи на території м. Хмельницький, шляхом обману, під приводом зміни проектної та дозвільної документації на житлові будинки АДРЕСА_5 , заволоділа грошовими коштами власників квартир вказаного багатоквартирного будинку на загальну суму, яка у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, чим, своїми умисними діями, завдала потерпілим шкоди у великих розмірах.»

В рамках даного кримінального провадження потерпілий ОСОБА_3 звертався до слідчого із клопотанням про визнання квартири АДРЕСА_1 , речовим доказом та про накладення на цю квартиру арешту, з метою збереження цього доказу.

10.10.2019 р. постановою слідчого вказана квартира, загальною площею 41,48 м.кв. була визнана речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.10.2019 року було накладено арешт, із забороною відчуження, розпорядження та користування, на квартиру АДРЕСА_2 .

Правовою підставою для накладення арешту на це майно стала необхідність збереження вказаної квартири, як речового доказу, задля запобігання можливості його знищення або відчуження.

На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0006924 не закінчено, однак потреба в арешті квартири АДРЕСА_1 , на даний час відпала, що й підтвердила сторона обвинувачення в своїх письмових позиціях, згідно з якими ні слідчий, ні прокурор не заперечує проти скасування арешту, накладеного на вказану квартиру.

Подальше збереження накладеного арешту на це майно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власниками майна та завданнями кримінального провадження та потягне за собою порушення прав і законних інтересів ОСОБА_3 , що суперечить положенням ст.41 Конституції України. Крім того, стаття 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод декларує право кожної фізичної або юридичної особи вільно володіти своїм майном.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Позбавлення ОСОБА_3 можливості вільно володіти його майном, в даному випадку, суттєво порушує інтереси особи, яка не є підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному провадженні, та тривалий час позбавлена можливості користуватися своїм майном.

На думку слідчого судді, скасування арешту, накладеного на належну ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , не створить будь-яких перешкод для подальшого розслідування кримінального провадження. Тому, вважаю за необхідне скасувати арешт, накладений на це майно, в зв`язку з чим клопотання ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 11.10.2019 року, у кримінальному провадженні № 0006924, на належну ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя