ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/379/22 Справа № 746/547/21 Категорія: ч.1 ст. 125, ч.1 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.357 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

потерпілої ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 24 травня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Срібне Срібнянського району Чернігівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна вища, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, депутатом та постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС, учасником бойових дій не являється, раніше судимого: 26.10.2020 року Срібнянським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.296, ч.1 ст.310 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 357 КК України та призначено покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт;

- за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі;

- за ч.1 ст.309 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч.1 ст.357 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді двох (2) років обмеження волі.

На підставі ч.3 ст.72 КК України вирок Срібнянського районного суду Чернігівської області від 26.10.2020 року згідно якого ОСОБА_7 призначено покарання у виді штрафу 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 17 000 грн. штрафу вирішено виконувати самостійно.

На підставі ч.1 ст.75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч.1 та п.2 ч. 3 ст.76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_7 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати на користь держави за проведення експертизи у сумі 1372 грн. 96 коп.

Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку суду ОСОБА_7 будучи раніше засудженим вироком Срібнянського районного суду Чернігівської області від 26.10.2020 року за ч.1 ст.296, ч.1 ст.310 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив ряд нових кримінальних правопорушень.

Влітку 2021 року ОСОБА_7 перебуваючи поблизу території недіючої ферми, за межами с. Іванківці Прилуцького району Чернігівської області, виявив дикорослі рослини коноплі, які в подальшому зірвав та приніс до господарства по місцю проживання, яке належить його матері ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою вживання їх шляхом куріння. В подальшому ОСОБА_7 частину рослин конопель подрібнив та зберігав у вищевказаному господарстві і періодично вживав подрібнену коноплю шляхом куріння через пристрій виготовлений ним самостійно з фрагментів поліетиленової пляшки та фрагментів фольги. 09.12.2021 року під час огляду місця події на території господарства розташованого за вищевказаною адресою було виявлено сухі рослини, за зовнішніми ознаками схожі на рослини коноплі, речовину рослинного походження, а також фрагмент поліетиленової пляшки з фрагментом фольги на горловині з нашаруванням темного кольору на своїх поверхнях. Все виявлене вилучено до відділення поліції №1 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області. Відповідно до висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/125-21/11291-НЗПРАП від 14.12.2021 «1. Листя і верхівки, наданої на експертизу речовини рослинного походження зелено-коричневого кольору у вигляді фрагменту стебел з бічними гілками, листям та верхівками, які знаходяться в полімерному мішку білого кольору та згідно з постановою про призначення експертизи були вилучені в ході огляду 09.12.2021, являються особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 120,8 г. 2. Листя і верхівки, наданої на експертизу частково подрібненої речовини рослинного походження зелено-коричневого кольору у вигляді фрагментів бічних гілок з листям та верхівками, які знаходяться в полімерному пакеті з номером 4310407 та згідно з постановою про призначення експертизи були вилучені в ході огляду 09.12.2021, являються особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 85,6 г. 3. Речовина темно-коричневого кольору, нашарована на поверхнях наданого на експертизу предмета-носія (фрагмента полімерної пляшки з фрагментом фольги), який знаходиться в полімерному пакеті з номером 4351326 та згідно з постановою про призначення експертизи були вилучені в ході огляду 09.12.2021, являються особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено екстрактом канабісу. Маса екстракту канабісу в перерахунку на суху речовину становить 0,240г».

Він же, 04.12.2021 року, близько 10-00 години, перебуваючи в будинку по місцю проживання за адресою АДРЕСА_1 , виявивши в одній з житлових кімнат в сумці своєї матері ОСОБА_8 , гаманець з банківськими картками АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 , АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , а також «ПУМБ» № НОМЕР_4 , виданим на ім`я останньої та належні їй, умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного заволодіння офіційними документами - банківськими картками та послідуючого заволодіння коштами ОСОБА_8 , привласнив вищезазначені картки, після чого покинув місце події з викраденим.

Він же, 04.12.2021, близько 11-00 години, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами, які знаходились на рахунку викрадених ним у ОСОБА_8 банківських карток, АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 , АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , а також «ПУМБ» № НОМЕР_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання діючи з корисливих мотивів, викрадені банківські картки передав своєму знайомому ОСОБА_10 , який не знав про неправомірність дій ОСОБА_7 , та попросив його придбати в магазині алкогольні напої та продукти харчування, при цьому розрахуватись переданими картками. В послідуючому ОСОБА_10 в магазині «Варо», що розташований по вул. Центральній, 23 в смт Дігтярі Срібнянської ОТГ Прилуцького району Чернігівської області, придбав алкогольні напої та продукти харчування на загальну суму 291,00 грн., за що розрахувався коштами з банківської картки «ПУМБ» № НОМЕР_4 , заподіявши матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_8 на вказану суму. Придбані алкогольні напої та продукти харчування ОСОБА_10 передав ОСОБА_7 .

Він, же 04.12.2021 року близько 12-00 години, перебуваючи біля господарства, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , під час сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс один удар дерев`яною палицею по правій руці своїй матері ОСОБА_8 , чим спричинив їй тілесні ушкодження. Згідно висновку експерта №280 від 20.12.2021 року судово-медичної експертизи: «У гр. ОСОБА_8 , 1966 р.н., мають місце наступні тілесні ушкодження: синець в ділянці лівого плеча. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів за механізмом удару по давності можуть відповідати 04.12.2021 р. та відповідно до п.п. 2.3.1а, 2.3.2а, 2.3.3, 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, за ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційного документа банківських карток, вчинене з корисливих мотивів, за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч.1 ст.125 КК України як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження.

Не погоджуючись з вироком суду заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 24.05.2022 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим за ч.1 ст.125, ч.1 ст.185, ч.1 ст.309 ч.1 ст.357 КК України та призначити покарання:

за ч.1 ст.125 КК України - 100 год. громадських робіт;

за ч.1 ст.185 КК України - 1 рік 6 місяців обмеження волі;

за ч.1 ст.309 КК України - 2 роки обмеження волі;

за ч.1 ст.357 КК України - 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком повністю приєднати покарання за вироком Срібнянського районного суду Чернігівської області від 26.10.2020 у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та остаточно призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки та штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17 000 грн. за вироком Срібнянського районного суду Чернігівської області від 26.10.2020, - виконувати самостійно. В решті вирок залишити без змін.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, які суд визнав доведеними, і кваліфікацію дій обвинуваченого, прокурор вважає, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого та в достатній мірі не врахував вимоги закону та судової практики, зокрема вимоги ст.65 КК України та Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 із змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання», та застосував щодо ОСОБА_7 ст. 75 КК України.

Так, суд прийшов до висновку, що досягнення такої мети покарання як виправлення особи, можливе шляхом звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, виходячи із даних про особу обвинуваченого - має постійне місце проживання; обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття; та те, що обвинувачений, відшкодував завдану шкоду. При цьому, місцевим судом не в повній мірі враховано, що ОСОБА_7 вчинив всі наведені вище кримінальні правопорушення саме за місцем свого проживання, не відбувши покарання за попереднім вироком. Обвинувачений є неодруженим, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, три кримінальні правопорушення з чотирьох інкримінованих вчинив відносно своєї матері, у тому числі посягнувши на її здоров`я. А тому прокурор вважає, що звільнення від відбування покарання є необґрунтованим, а покарання у зв`язку з цим не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Крім того, вказує, що судом також не дотримано вимог закону України про кримінальну відповідальність і під час призначення остаточного покарання, зокрема ст.71 КК України.

В обґрунтування прокурор зазначив, що ОСОБА_7 раніше судимий вироком Срібнянського районного суду Чернігівської області від 26.10.2020 за ч.1 ст.296, ч.1 ст.310 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, який не сплачено. Всі кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.125, ч.1 ст.185, ч.1 ст.309 ч.1 ст.357 КК України, вчинено обвинуваченим у період з літа 2021 по 04.12.2021, тобто після ухвалення попереднього вироку. Враховуючи викладене, обвинуваченому необхідно було б призначити остаточне покарання за сукупністю вироків (ст. 71 КК України), а вже потім застосувати положення ч. 3 ст. 72 КК України, що не було взято судом до уваги при ухваленні вироку щодо ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив поти апеляційної скарги і просив відмовити в її задоволенні та залишити вирок суду першої інстанції без змін, потерпілу ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а вирок місцевого суду до скасування з постановленням нового вироку в частині призначення покарання з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, у зазначеному кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги, висновок суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.357 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, прокурор не оскаржує.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення виключно з підстав відповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

При цьому, порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчинених ним злочинів внаслідок м`якості, колегія суддів вважає, що вони заслуговують на увагу.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, зі змісту ч. 1 ст.75 КК України вбачається, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Втім, обов`язковою умовою застосування цього кримінально-правового інституту, що належить до дискреційних повноважень суду, є сукупність обставин, які б із достатньою переконливістю свідчили про можливість виправлення особи без відбування покарання.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано не було.

Так суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 врахував, що кримінальні правопорушення за якими обвинувачується ОСОБА_7 відносяться до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, також те, що обвинувачений має постійне місце проживання та відшкодував завдану шкоду.

В якості обставин, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнав щире каяття.

В якості обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнав рецидив кримінальних правопорушень, вчинення правопорушення щодо особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченому можливе без ізоляції від суспільства та призначив покарання із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України.

Між тим, на переконання колегії суддів суду апеляційної інстанції, місцевий суд не врахував належним чином те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення за якими він обвинувачується саме за місцем свого постійного проживання. Нові чотири епізоди умисної злочинної діяльності ОСОБА_7 вчинив, не відбувши покарання за попереднім вироком, через незначний проміжок часу (півроку) після ухвалення вироку від 26.10.2020, що не може характеризувати його з позитивної сторони. За місцем свого проживання обвинувачений характеризується саме, посередньо, є неодруженим, утриманців немає, не працює, при тому, що має несплачений штраф у 17 тис грн. за вироком.

Також суд, хоч і вказав, що визнав обставинами, що обтяжують покарання рецидив кримінальних правопорушень, а також вчинення правопорушення щодо особи, з якою обвинувачений перебуває у сімейних відносинах, у той же час належної оцінки цьому не надав, хоча три кримінальних правопорушення з чотирьох вчинено обвинуваченим ОСОБА_7 , саме відносно своєї матері, у тому числі посягнувши на її здоров`я.

Колегія суддів вважає, що за вказаних обставин виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому покарання, призначене із застосуванням ст.75 КК України не буде справедливим та не відповідатиме його меті - виправленню та попередженню вчинення обвинуваченим нових злочинів.

Згідно з п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами ч.1 ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого призначив обвинуваченому ОСОБА_7 занадто м`яке покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочинів та його особі, колегія суддів вбачає підстави скасувати оскаржуване судове рішення в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок в цій частині.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 колегія суддів враховує тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України, за ч.1 ст.125, ч.1 ст.357 КК України є проступками, за ч.1 ст.185, ч.1 ст.309 КК України є нетяжкими злочинами, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, саме те, що три кримінальних правопорушення з чотирьох обвинувачений вчинив щодо особи з якою перебуває у сімейних відносинах, а саме своєї матері посягнувши на її здоров`я, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.296, ч.1 ст.310 КК України, проте на шлях виправлення не став та натомість вчинив чотири умисних кримінальних правопорушень щодо особи з якою перебуває у сімейних відносинах, посягнувши на її здоров`я.

Також, колегія суддів враховує ту обставину, що попри визнання обвинуваченим ОСОБА_7 факту вчинення кримінальних правопорушень та висловлення ним щирого жалю з цього приводу, він не вчинив жодних дій до виправлення своєї поведінки по відношенню до своєї матері.

В якості обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого колегія суддів враховує рецидив кримінальних правопорушень, вчинення правопорушення щодо особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах.

При цьому колегія суддів погоджується з пом`якшуючими обставинами, визначеними судом першої інстанції, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

Наведені дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дають колегії суддів підстави для призначення ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.125, ч.1 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.357 КК України, у виді обмеження волі.

Зазначене покарання колегія суддів вважає справедливим, таким, що відповідатиме тяжкості вчинених правопорушень, сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів.

Задовільняючи апеляцію прокурора частково, колегія суддів враховує те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вироком Срібнянського районного суду Чернігівської області від 26.10.2020 року у виді штрафу в сумі 17 000грн. в порядку виконання вказаного вироку ухвалою суду замінено на 240 годин громадських робіт, у зв`язку з чим визначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст.ст. 71 та 72 КК України є недопустимим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, п.3 ч.1 ст.407, 409, 414, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 -задовольнити частково.

Вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 24 травня 2022 року, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.357 КК України в частині призначення покарання із застосуванням ст.ст. 72 та 75 КК України - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати винним та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.125 КК України 100 (сто) годин громадських робіт; за ч.1 ст.185 КК України 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі; за ч.1 ст.309 КК України 2 (два) роки обмеження волі; за ч.1 ст.357 КК України 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, визначити остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

В іншій частині вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 24 травня 2022 року, щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок суду вступає в законну силу з моменту його проголошення апеляційним судом, та дані судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий

Судді