ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4421/18 Номер провадження 11-сс/814/3/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 13 серпня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , на постанову слідчого ВРЗСТ Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_9 від 29 січня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 листопада 2017 року за №0001391, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Постановлення такого судового рішення слідчий суддя мотивував тим, що в названому кримінальному провадженні слідчим здійснені всі необхідні слідчі та процесуальні дії, в тому числі, на виконання вказівок у судових рішеннях від 14 березня 2019 року, 14 грудня 2020 року, а прийнята ним постанова є законною та обґрунтованою.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 13 серпня 2021 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу адвоката ОСОБА_7 , скасувати постанову слідчого від 29 січня 2021 року про закриття кримінального провадження, матеріали якого направити до Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області для для проведення досудового розслідування.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що слідчим для всебічного, повного, об`єктивного досудового розслідування в даному провадженні не здійснено всі необхідні слідчі дії, так як необхідно було провести: комісійну судово-медичну експертизу потерпілого, після цього - детальний допит ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , додатковий огляд місця ДТП, та за його результатами повторну комплексну судово-автотехнічну та транспортно-трасологічну експертизу з новими вихідними даними, оскільки всі проведені в кримінальному провадженні експертизи виконані з порушенням порядку їх призначення та проведення.

Представник потерпілого посилається на те, що: висновок судової автотехнічної експертизи №190 від 27 квітня 2018 року є неналежним, недопустимим доказом, оскільки він невмотивований, дослідження проведено неповно і для нього як вихідні дані враховані пояснення водія ОСОБА_10 про обставини ДТП, які неспроможні та не узгоджуються з тілесними ушкодження, виявленими в ОСОБА_8 , показання якого залишились поза увагою; висновок транспортно-трасологічної експертизи №171 від 16 квітня 2018 року необ`єктивний, так як експерт належним чином не врахував дані щодо проїзної частини, розміщених на ній об`єктів, характер пошкоджень автомобіля ВАЗ-21183-110 і механізм його контактування з потерпілим; у постанові про призначення комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №172/173 від 17 квітня 2018 року вихідні дані ґрунтуються на припущеннях, не поставлено на вирішення експерту питання щодо перевірки пояснень ОСОБА_10 .

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку потерпілого та його представника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, міркування прокурора про заперечення щодо скарги, перевірила матеріали провадження за скаргою адвоката та кримінального провадження, обговорила доводи скарги, поданої до суду апеляційної інстанції, та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пунктом 2 ч.1 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За змістом приписів ч.4 ст.284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з наведеної підстави, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

Цих вимог слідчим дотримано.

Відповідальність за ч.1 ст.286 КК України настає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Об`єктивна сторона даного злочину складається з: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту; суспільно небезпечних наслідків; причинного зв`язку між порушенням і наслідками.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Полтавським РУП ГУНП у Полтавській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 листопада 2017 року за №0001391, за фактом того, що 20 листопада 2017 року приблизно о 17 годині 30 хвилин у темний час доби по вул. Тунельній 13/2 у м. Полтава ОСОБА_10 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21183-110, н.з. НОМЕР_1 , вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , у результаті чого ОСОБА_8 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження.

За результатами проведеного розслідування 29 січня 2021 року слідчий ВРЗСТ Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_9 закрив наведене кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. За змістом прийнятого рішення слідчий, оцінивши зібрані докази, виходив з того, що ОСОБА_10 не допустив будь-яких порушень ПДР України, які б із технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з виникненням ДТП і не мав технічної можливості її попередити.

З таким висновком правильно погодився слідчий суддя, відмовивши в задоволенні скарги представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 .

Доводи ж апелянта про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, які зводяться до непроведення слідчим усіх необхідних слідчих дій, є необгрунтованими.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що орган досудового розслідування всебічно та повно встановив обставини ДТП, зокрема, шляхом здійснення 20 листопада 2017 року огляду місця ДТП; 04 квітня 2018 року - допиту потерпілого ОСОБА_8 ; проведення слідчих експериментів з учасниками ДТП ОСОБА_8 (04 квітня 2018 року) і ОСОБА_10 (23 квітня 2018 року); судових автотехнічних експертиз №639 від 22 грудня 2017 року, №170 від 13 квітня 2018 року, №190 від 27 квітня 2018 року; судової транспортно-трасологічної експертизи №171 від 16 квітня 2018 року; судової комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №172/173 від 17 квітня 2018 року, а також судової медичної експертизи ОСОБА_8 №45 від 26 січня 2021 року (а.к.п. 8-12, 34-39, 44-49, 53-62, 66-68, 72-73, 78-80, 84-87,139-141).
Як видно з матеріалів провадження, факт вчинення 20 листопада 2017 року приблизно о 17 годині 30 хвилин у темний час доби по вул. Тунельній 13/2 у м. Полтава ОСОБА_10 , який керував автомобілем марки ВАЗ 21183-110, н.з. НОМЕР_1 , наїзду на ОСОБА_8 поза межами пішохідного переходу, ніким з учасників провадження не оспорюється.

Разом з цим, слідчий, обґрунтовуючи свої висновки правильно врахував дані висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №171 від 16 квітня 2018 року, якими установлено місце згаданого наїзду, що знаходиться на проїзній частині (а.к.п. 66-68). Продемонстровані ж ОСОБА_10 у ході проведеного з ним 23 квітня 2018 року слідчого експерименту обставини про механізм ДТП, визначення його місця на проїзній частині узгоджуються з наведеним доказом і даними протоколу огляду місця ДТП зі складеною схемою до нього від 20 листопада 2017 року (а.к.п. 59-62).
Під час названого експертного дослідження був проведений аналіз слідової інформації, зафіксованої в протоколі огляду місця події та схемі, за змістом яких цю інформацію слідчий фіксував шляхом безпосереднього сприйняття обставин на місці ДТП, проведення відповідних замірів, а не за поясненнями ОСОБА_10 , як стверджує апелянт. Слідчу дію проведено в присутності двох понятих, кожним з яких підписано складені за результатами її проведення процесуальні документи без будь-яких доповнень і зауважень, а тому об`єктивних підстав не довіряти їм немає.
Натомість показані потерпілим обставини в частині зазначеного ним місця наїзду на правому узбіччі по ходу руху автомобіля ВАЗ 21183-110 позбавлені технічної спроможності, що підтверджується висновком судової комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №172/173 від 17 квітня 2018 року (а.к.п. 78-80). За змістом висновку судової медичної експертизи №45 від 26 січня 2021 року потерпілий при ДТП перебував у достатньо сильному стані алкогольного сп`яніння (за результатами застосування спеціального технічного приладу «Драгер» - 2,48 проміле, проведеного токсикологічного дослідження - 2,8 проміле) (а.к.п. 139-142).
Тобто, доведеним є той факт, що ОСОБА_8 у момент ДТП перебував на проїзній частині, вийшовши на неї без упевненості у відсутності небезпеки для себе, чим не дотримався п.4.14 ПДР України, в тому числі, відповідно до вимог якого повинен був діяти, про що свідчить висновок судової автотехнічної експертизи №170 від 13 квітня 2018 року (а.к.п. 72-73). Отже, і апелянтом не обґрунтовано можливість впливу зазначеного слідчим у постанові про призначення експертизи №172/173 виду покриття узбіччя на результати її проведення з огляду на те, що місце наїзду було на проїзній частині.
У розглядуваній дорожній ситуації ОСОБА_10 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода, в діях ОСОБА_10 будь-яких невідповідностей з вимогами ПДР України, які би з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, немає, що підтверджується висновком судової автотехнічної експертизи №190 від 27 квітня 2018 року (а.п. 84-87).

Наведені вище висновки судових експертиз достатньо обґрунтовані, відповідають вимогам ст.ст.101, 102 КПК України, дослідження проведені з дотриманням процесуального порядку призначення, проведення експертиз, ґрунтуються на допустимих доказах, і відповідають фактичним обставинам справи. Експертів у встановленому законом порядку попереджно про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України. Помилковості ж встановлення вихідних даних, які би свідчили про неправильність отриманих результатів, не встановлено. Слід зазначити, що для їх здійснення експертам були надані наявні в кримінальному провадженні на відповідній стадії матеріали, що містили, в тому числі й дані з викладенням ОСОБА_8 власної версії подій, яка підлягала дослідженню.

Балансу інтересів сторін кримінального провадження порушено не було. До того ж, під час досудового розслідування, яке здійснювалось тривалий час, потерпілий і його представник не ініціювали перед слідчим чи прокурором про проведення необхідних, на їх думку, слідчих дій.

Зазначене вище свідчить про дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим доказів згідно вимог ст.94 КПК України, а саме з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. За матеріалами провадження підстав, передбачених ст.332 КПК України, для призначення комісійної судово-медичної експертизи, повторної комплексної судово-автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи, не вбачається, а сумнівів у правильності наявних у справі викладених вище висновків експерта, за якими повно встановлені обставини ДТП, немає. За таких обставин, прийняття слідчим рішення без здійснення зазначених у апеляційній скарзі експертиз вимогам кримінального процесуального закону не суперечить.

Таким чином, слідчий дійшов правильного висновку про відсутність у діянні ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження відповідає вимогам, установленим у ст.110 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.
Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 13 серпня 2021 року про відмову у задоволенні скарги без зміни.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлгяає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4