Справа № 447/852/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/403/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , 1999 року народження, уродженця смт. Вишнівець Збаразького району Тернопільської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 9 травня 2022 року про відмову у задоволенні заяви останнього щодо його умовно-дострокового звільнення,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про його умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що з ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 9 травня 2022 року він не згоден. Зокрема, зазначає про те, що він працював, має п`ять заохочень, не порушував дисципліну, сумлінно ставився до будь-якої роботи.

Як зазначає апелянт, він є зразковим засудженим, став на шлях виправлення та має намір йти захищати Україну, чим доведе, що заслужив на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених у ній, та просив таку задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 проти задоволення апеляційних вимог заперечив, зазначивши, що такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Заслухавши доповідача, позицію учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно з ч. 3 ст. 81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Поряд з тим, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання вказаних вище вимог закону дотримано в повній мірі.

Згідно з наданою до клопотання характеристикою, ОСОБА_6 перебуває у місцях позбавлення волі з 29 січня 2021 року. Перебуваючи у СІЗО м. Чортків, з 29 січня 2019 року, порушення встановлених правил внутрішнього трудового розпорядку не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався. У державну установу «Миколаївська виправна колонія (№50)» прибув 30 жовтня 2020 року, за час перебування в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. За зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці п`ять разів заохочувався правами начальника установи. Засуджений залучений до програми диференційованого виховного впливу «Правова освіта», прагне до її реалізації. У середовищі засуджених адаптувався добре, до створення конфліктних ситуацій не схильний, підтримує з засудженими стосунки позитивної спрямованості.

Дослідивши матеріали, що характеризують особу засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до останнього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, адже, хоч він і не притягувався до дисциплінарної відповідальності, однак, перебуваючи у СІЗО м. Чортків, характеризувався посередньо, не заохочувався. П`ять заохочень були застосовані до ОСОБА_6 протягом року перед безпосереднім зверненням до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Водночас, за період з 29 січня 2019 року до квітня 2021 року заохочення до засудженого не застосовувались.

Крім того, ОСОБА_6 раніше є неодноразово судимим та вчинив новий злочин під час іспитового строку.

На думку колегії суддів, участь ОСОБА_6 у заходах виховного характеру свідчить про те, що поведінка засудженого зазнає позитивних змін, однак на даний час підстави стверджувати, що останній дійсно став на шлях виправлення та довів даний факт, відсутні.

Наведені апелянтом в апеляційній скарзі обставини та дані колегія суддів не вбачає підставою для скасування оскаржуваної ухвали та застосування умовно-дострокового звільнення.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вірного висновку про недоведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому суд належним чином мотивував прийняте рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну рішення суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищезазначене, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 9 травня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4