Провадження № 1-кс/714/133/22
У Х В А Л А

"12" квітня 2022 р. м. Герца

Слідчий суддя Герцаївського районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,-

за участю: секретаря судового засідання прокурораОСОБА_2 ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 (м. Кіцмань) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ відділення поліції № 2 (м. Кіцмань) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 за погодженням прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Як зазначено у клопотанні, ОСОБА_5 , у невстановлений час та місце, за попередньою змовою із невстановленою органом досудового розслідуванням особою, підробили офіційні документи, а саме тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 15.12.2021 року посвідчення № НОМЕР_2 від 21.03.2022 року та довідку №276891 від 23.03.2021 року про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації, видані на ім`я останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час огляду місця події було виявлено та вилучено автомобіль марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_5 , мешканець АДРЕСА_1 .

Відомості про вказане правопорушення були внесенні 06 квітня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000971 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 358 КК України та розпочато досудове розслідування.

З посиланням на те, що вказаний автомобіль є предметом кримінально-протиправних дій, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні, з метою уникнення його знищення, втрати або пошкодження, слідчий просив накласти на нього арешт.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з посиланням на обставини викладені у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечуючи проти клопотання прокурора послався на те, що спірний автомобіль належить йому на праві власності, однак кошти на його придбання були оплачені його матір`ю яка перебуває закордоном. Водночас, оскільки спірний автомобіль для нього та його сім`ї є єдиним транспортним засобом для пересування, просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та не накладати на нього арешт.

Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечував. Вважає, що у клопотанні не викладено обставини того, що спірний автомобіль є майном до якого може бути застосовано спеціальна конфіскація. Також не наведено мотиви і обґрунтованість визнання автомобіля речовим доказом, який у свою чергу не може предметом кримінального правопорушення передбаченого ч.3 358 КК України.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання письмові докази, слід зазначити про наступне.

Відповідно до ч.1 та п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, метою якого є досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди та можу бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям речових доказів зазначених у статті 98 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен зокрема враховувати : правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК).

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна, слідчий як на правову підставу свого клопотання послалася саме на необхідність накладення арешту на майно за для забезпечення збереження речових доказів.

Нормою ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ст. 1 «Додаткового протоколу» до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 20.11.1952 року (Париж), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, 06 квітня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені повідомлення про кримінальне правопорушення за № 0000971 й розпочате досудове розслідування за ч.3 ст. 358 КК України, за фактом підроблення ОСОБА_5 документів про непридатність до військової служби, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

За змістом протоколу про огляд місця події від 06 квітня 2022 року був оглянутий та вилучено автомобіль марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про його реєстрацію належить на праві власності ОСОБА_5 , мешканцю АДРЕСА_1 ..

Вказаний автомобіль за постановою слідчого від 06 квітня 2022 року визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню.

Диспозицією ч. 3 ст. 358 КК України передбачено кримінальну відповідальність за підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб.

Відтак, вищевказана стаття не міститься у переліку кримінальних правопорушень зазначених у ч. 1 ст. 96-1 КК України, а тому за вчинення даного кримінального правопорушення спеціальна конфіскація не застосовується. Окрім того, згідно санкції ч. 3 ст. 358 КК України також не передбачено конфіскацію майна, як додаткове покарання.

Ураховуючи наведене, суд доходить висновку, що автомобіль марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_3 , належний ОСОБА_5 на момент його затримання в порядку ст. 208 КПК України про що свідчить відомості з Єдиного реєстру досудових розслідувань не є знаряддям кримінального правопорушення у яких оголошено про підозру ОСОБА_5 , не підлягає конфіскації чи то спеціальній конфіскації. Тому, накладення арешту на даний автомобіль може призвести до надмірного обмеження права користування останнім, а відтак у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на спірний автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 110, 131, 170, 171, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 (м. Кіцмань) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно відмовити.

Автомобіль марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_3 , власником якого ОСОБА_5 , мешканець АДРЕСА_1 , повернути законному володільцю.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду протягом 5-ти днів.

Повний текст ухвали складений «14» квітня 2022 року.

Слідчий суддя: