Справа № 638/9758/19
Провадження № 1-кп/638/382/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2022 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000282 від 19.01.2019 з обвинувальним актом у відношенні :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в селищі Цителі - Варсклаві, Нахахулівської сільради, Республіки Грузії, громадянина Республіки Грузії, грузина, з середньою освітою, не військовозобов`язаного, не одруженого, не працюючого, який фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого :

- 22.06.2007 вироком Будьонівського райсуду м. Донецька за ст.ст. 186 ч. 2, 190 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 10.03.2011 вироком Фрунзенського райсуду м. Харкова за ст. 395 КК України до 5 місяців арешту;

- 05.12.2012 вироком Дзержинського райсуду м. Харкова за ст. 186 ч.ч. 2, 3, 4 КК України до 7 років позбавлення волі;

- 04.11.2019 вироком Деснянського райсуду м. Києва за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, -

за участю :

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

підсудного ОСОБА_6

перекладача ОСОБА_12

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних, в тому числі корисних злочинів, при цьому судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, вчинив : відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ), вчинений повторно при наступних обставинах :

Підсудний ОСОБА_6 18 січня 2019 року близько 21 години 20 хвилин перебуваючи біля будинку № 25 розташованого по вулиці Коломенська в Шевченківському районі м. Харкова звернув увагу на потерпілу ОСОБА_13 , яка в руках тримала сумку з належним її майном, на відкрите викрадення якого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підсудний ОСОБА_6 наблизився до потерпілої ОСОБА_13 та шляхом ривка зірвав з руки останньої належну ОСОБА_13 сумку торгівельної марки «Fandi» вартістю 5180 гривен, в якої знадилось належне ОСОБА_13 майно, а саме : гаманець торгівельної марки «Michael Kors» вартістю 1400 гривен, в якому перебували грошові кошти в розмірі 1000 гривен та 1150 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.01.2019 ( 2803,3609 гривен за 100 доларів США ) становить 32238 гривен 65 копійок; мобільний телефон торгівельної марки «AppIe» моделі «iPhone 7» вартістю 15660 гривен, а всього на загальну суму 55478 гривен 65 копійок, тим самим відкрито викрав належне потерпілій ОСОБА_13 вищезазначене майно, після чого з місця вчинення злочину з викраденим зник, заподіявши потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду у вказаній сумі.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 свою вину у скоєнні злочину передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України визнав повністю, наголошуючи на тому, що за обставин викладених в обвинувальному акті ним був вчинений інкримінований йому злочин. При цьому, підсудний ОСОБА_6 показав, що дійсно, при вищевказаних обставинах, він 18.01.2019 близько 21:20 години перебуваючи біля будинку № 25 розташованого по вул. Коломенська в м. Харкові звернув увагу на раніше йому незнайому потерпілу ОСОБА_13 у якої на руці знаходилася сумка, на відкрите викрадення якої та майна яке в неї перебувало, у нього виник злочинний умисел. Після чого він підійшов до ОСОБА_13 та шляхом ривка зірвав з її руки сумку в якої, як потім з`ясувалось знаходився гаманець з грошима в національній та іноземній валюті, в сумі зазначеної в обвинувальному акті, а також мобільний телефон, і з місця вчинення злочину з викраденим зник, обернувши викрадене майно на свою користь. Безпосередньо при відкритому викрадені майна насильство щодо потерпілої не застосовував. Злочин вчинив без участі інших співучасників. У вчинені вказаного злочину щиро кається, злочин вчинив з метою наживи, у зв`язку з тяжким матеріальним положенням, під час вчинення злочину розумів, що вчиняє грабіж.

Оскільки підсудний ОСОБА_6 та інші учасники судового провадження у судовому засіданні не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає про те, що дії підсудного ОСОБА_6 за ст. 186 ч. 2 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ), вчинений повторно.

При визначенні підсудному ОСОБА_6 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення - злочину, данні про особу підсудного, який раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення корисних злочинів, при цьому наявні судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, на час вчинення злочину не працював, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання підсудного ОСОБА_6 судом визнається щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання підсудного ОСОБА_6 у судовому засіданні не встановлено.

Потерпіла ОСОБА_13 у своєї письмовій заяві просила визначити підсудному ОСОБА_6 міру кримінального покарання на розсуд суду, цивільний позов потерпілою не заявлено.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_13 було вчинено підсудним із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення.

Зазначені обставини свідчать про аморальну поведінку підсудного ОСОБА_6 , зухвале ігнорування ним правопорядку, нехтування загально прийнятних норм поведінки в суспільстві, тому його протиправні дії становлять підвищену суспільну небезпеку, що свідчить про наявність ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень в разі застосування кримінального покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги вищезазначені обставини, дані які характеризують особу підсудного ОСОБА_6 , наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання підсудного, відношення до скоєного злочину, щире каяття, обставини які є причиною вчинення злочину та наслідки протиправної діяльності підсудного, враховуючи те, що потерпіла ОСОБА_13 до підсудного будь - яких претензій матеріального та морального характеру не має, цивільний позов не заявляє, вартість викраденого підсудним майна та його значимість для потерпілої, а також те, що в результаті протиправних дій підсудного тяжких наслідків не настало, зважаючи на те, що протиправні діяння підсудного ОСОБА_6 були зумовлені вказаними обставинами, а саме тяжким матеріальним положенням, суд вважає що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_6 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням йому міри покарання, у межах санкції ст. 186 ч. 2 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Підсудний ОСОБА_6 вироком Деснянського райсуду м. Києва від 04.11.2019 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з рахуванням строку відбуття покарання з 07 травня 2019 року.

Приймаючи до уваги, що підсудний ОСОБА_6 до постановлення вироку по вищезазначеному кримінальному провадженню, вчинив вказаний злочин, суд вважає за необхідне остаточне покарання підсудному ОСОБА_6 призначити, у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за цим вироком та вироком Деснянського райсуду м. Києва від 04.11.2019.

Запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_6 по вказаному кримінальному провадженню не обирався.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 слід рахувати з 25 серпня 2022 року.

За вироком Деснянського райсуду м. Києва від 04.11.2019 строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 визначено рахувати з 07 травня 2019 року.

На теперішній час підсудний ОСОБА_6 відбуває призначену вироком Деснянського райсуду м. Києва від 04.11.2019 міру кримінального покарання в ДУ «Коростенська виправна колонія (№71)».

Суд вважає за необхідне, у відповідності до ст.ст. 70, 72 КК України підсудному ОСОБА_6 повністю зарахувати в строк покарання, остаточно призначеного для відбуття за сукупністю злочинів, покарання відбуте за попереднім вироком Деснянського райсуду м. Києва від 04.11.2019, а саме з 07 травня 2019 року по 24 серпня 2022 року включно.

Цивільний позов по кримінальному провадженню потерпілою ОСОБА_13 не заявлений.

При проведенні судово товарознавчої експертизи, експертом державної спеціалізованої установи - Харківський НДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, були витрачені кошти в сумі 1099 гривен, які цільовим призначенням були виділені цієї установі з Державного бюджету України, які судом відносяться, у відповідності зі ст. 122 КПК України, до процесуальних витрат.

Суд вважає, що дані документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_6 на користь держави.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського райсуду м. Харкова від 31.01.2019 було накладено арешт на автомобіль марки «RENAULT Laguna», номер реєстрації транспортного засобу НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_14 , та згідно довіреності на праві користування громадянину Індії ОСОБА_15 ; реєстраційні документи на автомобіль та ключ від автомобіля, які були вилучені 26.01.2019 в ході огляду місця події.

Приймаючи до уваги, що вказане майно не відповідає ознакам майна, визначеним в ч. 1 ст. 96-2 КК України, як таке, що підлягає спеціальної конфіскації, так як не належить підсудному ОСОБА_6 , не використовувалось останнім, як знаряддя вчинення злочину, є власністю установи, яка не має відношення до скоєного злочину, не визнавалось по кримінальному провадженню в якості речових доказів, та відповідно до письмової розписки було повернуто під час досудового розслідування користувачу майна, суд вважає за необхідне, відповідно до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати арешт щодо зазначеного майна.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначити йому покарання на підставі цього закону у виді 4 років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеним за вироком Деснянського райсуду м. Києва від 04.11.2019, більш суворим покарання призначеним за цим вироком, остаточно ОСОБА_6 призначити до відбуття покарання у виді 4 років позбавлення волі, з відбуттям покарання в кримінально виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід у відношенні засудженого ОСОБА_6 по вказаному кримінальному провадженню не обирався.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з 25 серпня 2022 року.

На підставі ст.ст. 70, 72 КК України засудженому ОСОБА_6 в строк знов призначеного покарання повністю зарахувати покарання, відбуте ним за вироком Деснянського райсуду м. Києва від 04.11.2019, а саме з 07 травня 2019 року по 24 серпня 2022 року включно.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського райсуду м. Харкова від 31.01.2019 на автомобіль марки «RENAULT Laguna», номер реєстрації транспортного засобу НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_14 , та згідно довіреності на праві користування громадянину Індії Ayush; реєстраційні документи на автомобіль та ключ від автомобіля.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок постановлено в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1