ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1433/22 Справа № 199/5237/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали кримінального провадження № 0000032, за апеляційною скаргою прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2022 року про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування домашнього арешту, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Панютине м. Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

підозрюваного за ч.1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 02 вересня 2022 року відмовлено у задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано стосовно ОСОБА_7 домашній арешт, строком до 31 жовтня 2022 року і покладено обов`язок, передбачений п.1 ч.5 ст. 194 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором було доведено обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 263 КК України, а також слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення та суворість покарання у разі визнання підозрюваного винуватим, тому встановив ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте для запобігання такому ризику та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного зазначив про можливість застосування до підозрюваного домашнього арешту.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вимоги апеляційної скарги прокурор обгрунтовує тим, що слідчий суддя не в повній мірі врахував обґрунтованість підозри, яка підтверджується долученими до клопотання матеріалами, а також, що ОСОБА_7 може: переховуватися від органу досудового розслідування або суду; впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню; знищити або сховати предмети, які мають значення для кримінального провадження; продовжити чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор вказує, що ОСОБА_7 підозрюється у тяжкому злочині, офіційно не працює, не одружений, не має на утриманні дітей, останньому відомі можуть бути відомі анкетні відомості свідків, останній притягувався до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 146 КК України, у підозрюваного було виявлено значну кількість заборонених предметів, а також на даний час в Амур-Нижньодніпровському районному суді м. Дніпропетровська стосовно ОСОБА_7 розглядається кримінальне провадження за ч.2 ст. 189 КК України.
В апеляційному суді прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_7 просили залишити без задоволення апеляційну скаргу.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання слідчого та наданні до нього матеріали, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З висновками слідчого судді про відмову у застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і обрання до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, колегія суддів погоджується.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Так, клопотанням слідчого та наданими до нього матеріалами підтверджено, що Лозівським РВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0000032 від 07 травня 2022 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України(а.с.6)
01 вересня 2022 року ОСОБА_7 було затримано на підставі ст. 208 КПК України, та того ж дня повідомлено про підозру, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. (а.с.11-13)
Апеляційний суд вважає вірними висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та наявність ризику, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, що в апеляційній скарзі не оскаржується, тому не перевіряється згідно правил ч.1 ст. 404 КПК України.
При цьому, слідчий суддя вірно зазначив про недоведення клопотанням слідчого наявність ризиків, передбачених п.2-5 ч.2 ст. 177 КПК України. Під час апеляційного перегляду ризики також не встановлені, з урахуванням того факту, що даних про неправомірну поведінку ОСОБА_7 , після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не надано.
Разом з цим, слідчий суддя врахував вимоги ч.4 ст. 194 КПК України, оскільки прокурором не було доведено обставини, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, тому розглянув питання про можливість застосування альтернативного запобіжного заходу. Прийняте слідчим суддею рішення переконливо свідчить про обґрунтованість застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків.
В своїй практиці Європейський Суд з прав людини зазначає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Під час апеляційного перегляду не було надано таких даних про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, апеляційний суд враховує, що підозрюваний не порушував покладені на нього обов`язки ухвалою слідчого судді.
У зв`язку з вищевикладеним, доводи апеляційної скарги прокурора стосовно того, що жоден запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити процесуальної поведінки підозрюваного є непереконливими.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2022 року про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування домашнього арешту, стосовно ОСОБА_7 підозрюваного за ч.1 ст. 263 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3