У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001693, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 грудня 2021 року відносно
ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Пирятин Полтавської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачена ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 грудня 2021 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Ухвалено зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.00 год. 13.06.2016 р. по 24.06.2016 р. та з 10.04.2017 р. по 12.12.2017 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні Миколаївської області вартість лікування потерпілого в сумі 187,43 грн.
Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить вирок Первомайського міськрайонного суду скасувати та закрити кримінальне провадження.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 зазначає, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню із закриттям кримінального провадження.
Захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_5 , протягом 1 року 7 місяців, мешкала з ОСОБА_4 у своїй квартирі за адресою АДРЕСА_1 . Неодноразово останні сварились, ОСОБА_4 спричиняв ОСОБА_5 тілесні ушкодження, але вона до лікарні не зверталась, через погрози ОСОБА_4 .
В суді ОСОБА_5 стверджувала, що після вживання алкогольних напоїв ОСОБА_4 почав ображати її та кинувся на неї з кулаками. Вона, захищаючись, схопила ніж, щоб налякати ОСОБА_4 , умислу вдарити ним потерпілого, не мала. Тримаючи в лівій руці ніж, вона витягнула його перед собою, а правою захищала обличчя. ОСОБА_4 в цей момент наштрикнувся на ніж. Далі ОСОБА_4 побив її, що було далі не пам`ятає. Отямилась вона на кухні, через деякий час ОСОБА_4 став її кликати. Коли вона підійшла до останнього, допомогла йому встати, але він похитнувся та впав. Вона побачила у ОСОБА_4 кров, викликала швидку допомогу.
Ці обставини, на думку захисника, свідчать про те, що ОСОБА_5 перебувала в стані необхідної оборони, оскільки захищалась від неправомірних дій ОСОБА_4 , який її бив, що підтверджується наявними на обвинуваченій тілесними ушкодженнями у виді перелому 5 п`ясної кістки справа, крововиливів лівої щоки, лівого стегна та лівої голені. Наведене вказує на неправильну кваліфікацію дій обвинуваченої, а тому захисник вважає, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 підлягає закриттю.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

13.06.2016 р. близько 14.30 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_5 та її співмешканець ОСОБА_4 знаходились у спальній кімнаті своєї квартири, розташованій по АДРЕСА_1 . В цей час, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , на ґрунті ревнощів, виникла сварка, під час якої останній схопив ОСОБА_5 за руки та кинув на ліжко, наполягаючи на інтимних стосунках. ОСОБА_5 піднялася з ліжка. ОСОБА_4 наніс їй один удар кулаком в голову. Після цих дій у ОСОБА_5 , з мотиву раптової образи та помсти, що виник на ґрунті спричинення їй тілесних ушкоджень, а також намагання вступити в інтимні стосунки проти її волі, виник умисел на спричинення ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, при цьому, не передбачаючи настання смерті потерпілого, хоча за даних умов повинна була і могла їх передбачити, ОСОБА_5 взяла ніж зі столу, що стояв поруч та, тримаючи його у лівій руці, умисно нанесла ним ОСОБА_4 один удар в живіт та другий удар в грудну клітку зліва.
Своїми діями ОСОБА_5 спричинила ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітки зліва по передній поверхні з пошкодженням верхньої долі лівої легені, проникаючу колото-різану рану передньої черевної стінки з пошкодженням сліпої кишки, які утворилися від дії колючо-ріжучого предмету (ножа) та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, і перебувають у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у хірургічному відділенні Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні Миколаївської області.
Дії обвинуваченої ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки у виді смерті людини, врахував поведінку потерпілого, яка має ознаки віктимності, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, характеризується позитивно, не має постійного місця роботи, обставину, яка пом`якшує покарання неправомірну поведінку потерпілого, обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину а стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, судом зроблено на підставі показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , допитаного під час судового засідання експерта ОСОБА_11 та фактичних даних, що містяться у протоколі огляду місця події від 13.06.2016 р., довідках Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні Миколаївської області № 32 від 14.06.2016 р., № 54 від 13.06.2016 р. висновках експертів № 199 від 18.07.2016 р., № 426 від 24.06.2016 р., № 276 від 08.07.2016 р., № 427 від 01.07.2016 р., № 446 від 05.08.2016 р. № 444 від 05.08.2016 р., № 395 від 15.06.2016 р.
Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні фактичні дані, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що їх сукупність та взаємозв`язок є достатньою для ухвалення обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 .

З приводу доводів захисника ОСОБА_6 про те, що обвинувачена ОСОБА_5 діяла в стані необхідної оборони, а тому в її діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Конституції України, кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.
За положеннями ч. 1 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Стан необхідної оборони виникає як у момент вчинення суспільно небезпечного посягання, так і у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 36 КК України, перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК України.
Дії особи кваліфікуються за ст. 124 КК України тоді, коли заподіяння тяжкого тілесного ушкодження вчиняється лише з метою захисту прав та інтересів від суспільно небезпечних посягань або затримання злочинця і доставляння його відповідним органам влади.
Отже, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного із перебуванням особи в стані необхідної оборони, суд повинен врахувати конкретні обставини справи, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Вважаючи себе невинуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, ОСОБА_5 , в суді першої інстанції показала, що потерпілий ОСОБА_4 чіплявся до неї, потім почав бити. Вона, відбиваючись від нього, взяла ніж, який лежав на столі біля ліжка, і, тримаючи перед собою ніж, попередила потерпілого, щоб той до неї не підходив, але він продовжував її бити по обличчю та казати, що вб`є. Очі в неї були закриті, оскільки вона прикривалась рукою, тому не бачила, як вона нанесла удар потерпілому, просто тримала руку, можливо махнула нею з метою самозахисту. Після її удару потерпілий заспокоївся і вона втекла до кухні, де просиділа деякий час.

Проте, такі показання обвинуваченої, є надуманими, оскільки спростовуються сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів.
В довідці, наданої завідуючим хірургічним відділенням № 1 Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні № 32 від 14.06.2016 р., зазначено, що ОСОБА_4 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , доставлений швидкою допомогою в приймальний покій 13.06.2016 р. о 19.52 год. з діагнозом: множинні ножові поранення грудної клітини, відкритий пневмоторакс, гіповолемічний синдром. Оперований 13.06.2016 р. торакотомія. Ушивання рани легені. Дренування по Бюлау. С/серединна лапаратомія. Ушивання рани кишки. ПХО рани лівої кисті. Смерть хворого настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 01.50 год. Посмертний діагноз: проникаюче ножове поранення грудної клітини зліва з ушкодженням лівої легені. Проникаюче ножове поранення бокової стінки живота з ушкодженням кишківника. Різана рана лівої кисті.
За довідкою Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні № 54, 13.06.2016 р. в доросле приймальне відділення доставлений хворий ОСОБА_4 , з діагнозом: множинні ножові поранення живота, грудної клітини, відкритий пневмоторакс, гіповолемічний синдром. Кров на алкоголь набрати не вдалось за важкого стану хворого.
Тобто, вже при первинному огляді потерпілого ОСОБА_4 виявлені саме множинні ножові поранення живота, грудної клітки, лівої кісті, що спростовує твердження ОСОБА_5 про те, що вона не завдавала ударів ножем потерпілому, а лише тримала в руках ніж, спрямований в його бік, не розмахуючи рукою.

За даними висновку експерта № 199 від 18.07.2016 р., причиною смерті ОСОБА_4 стали проникаючі колото-різані рани грудної клітини та передньої черевної стінки з пошкодженням лівої легені та сліпої кишки з послідуючим розвитком зовнішньої та внутрішньої кровотечі та, в подальшому, геморагічного шоку.
Під час судово-медичної експертизи трупу виявлені наступні тілесні ушкодження: проникаюча колото-різана рана грудної клітини зліва по передній поверхні з пошкодженням верхньої долі лівої легені, проникаюча колото-різана рана передньої черевної стінки з пошкодженням сліпої кишки, які утворились від дії будь-якого колючо-ріжучого предмету, можливо ножа та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Також виявлена різана рана лівої кисті, яка утворилась від дії будь-якого ріжучого предмету, можливо леза ножа і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження утворились внаслідок триразового впливу. Згідно медичних документів, смерть ОСОБА_4 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в 01.50 год. Після отримання вказаних ушкоджень, ОСОБА_4 міг вчиняти активні цілеспрямовані дії, при цьому вони утворитись при падінні з висоти власного зросту не могли. Під час судово-токсикологічного дослідження крові трупа виявлений етиловий спирт в концентрації 0,59%, що відповідає стану легкого алкогольного сп`яніння.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_11 , пояснив, що колото-різані рани наносяться та утворюються за допомогою колючо-ріжучого предмета або за рахунок удару, або за рахунок тиску ножа. Для того, щоб утворилась колото-різана рана за механізмом натикання на ніж, який знаходиться в руці іншої особи, необхідно 3 умови: співпадіння висоти, зустрічний рух потерпілого, рукоятка має в щось впиратися. Таким чином, якщо розмахувати ножем рукою, то від таких рухів можуть утворитися лише різані рани, а у потерпілого виявлені колото-різані рани з дією кінчика леза спереду назад. Під час заподіяння виявлених тілесних ушкоджень найбільш ймовірно, що взаєморозташування нападника та потерпілого було в вертикальному положенні. Після отриманих травм деякий час потерпілий міг рухатися і перебувати в свідомості.

З вказаного висновку вбачається, що потерпілий отримав три ножові поранення колото-різані рани грудної клітини зліва та передньої черевної стінки і різану рану лівої кисті, які не могли утворитися при обставинах, вказаних обвинуваченою, за умови простого тримання нею ножа в бік потерпілого і можливого помаху руки в цілях самозахисту. Натомість, вбачається, що обвинувачена завдала потерпілому щонайменше два цілеспрямованих удари ножем, а третє ножове поранення кисті потерпілий міг отримати, захищаючись від ударів обвинуваченої, схопившись долонею за лезо ножа.
Отже, висновки експертів та пояснення експерта спростовують твердження обвинуваченої та викладені в апеляційній скарзі доводи захисника лише про захист ОСОБА_5 від неправомірних дій ОСОБА_4 і про відсутність у неї умислу на спричинення йому тілесних ушкоджень.

Стосовно наявних у обвинуваченої ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у вигляді перелому 5 п`ясної кістки справа, крововиливу лівої щоки, крововиливів правого стегна та крововилив лівої голені були предметом перевірки суду першої інстанції, який ці доводи ретельно розглянув і обґрунтовано відхилив зазначивши, що вони не є такими, що заподіяли невідворотну істотну шкоду її здоров`ю в момент спричинення та потребували б з її боку озброєного захисту від їх заподіяння.

Отже, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини свідчать про відсутність такого акту суспільно небезпечного посягання зі сторони потерпілого ОСОБА_4 , який би за своїми об`єктивними ознаками міг створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди ОСОБА_5 , що у свою чергу могло викликати в останньої невідкладну необхідність у заподіянні шкоди потерпілому.
За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для висновку про те, що ОСОБА_5 , використовуючи цілеспрямовано кухонний ніж, та завдаючи ним потерпілому ударів у ділянки, де розташовані життєво важливі органи (живіт та грудна клітина), перебувала у стані оборони та діяла з перевищенням її меж. Натомість, вчинення таких дій обвинуваченою свідчить про те, що вона через сварку бажала заподіяти ОСОБА_4 тілесні ушкодження та діяла з відповідним умислом.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції належно оцінив зібрані у справі й дослідженні у судовому засіданні докази в їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, і її дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для перекваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_5 , і, як наслідок скасування обвинувального вироку, про що просить апелянт не має, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 410, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 грудня 2021 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

_____________________ ______________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3