Справа № 711/4164/22
Номер провадження 1-кп/711/457/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001365 від 26.05.2021 року, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, громадянина України, офіційно не працюючого, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї, що підтверджується постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 11.12.2020, справа № 711/7115/20, постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 12.06.2020, справа № 711/2901/20, постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02.09.2020, справа № 711/4947/20, постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 06.07.2021, справа № 711/3291/21, діючи систематично, умисно, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вчинив відносно потерпілої ОСОБА_4 фізичне та психологічне насильство, а саме: в квітні 2020 року точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_5 , продовжуючи свій протиправний умисел спрямований на заподіяння систематичного фізичного насильства відносно потерпілої, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті ревнощів, наніс останній кулаками обох рук невстановлену кількість ударів по голові та обличчю від чого потерпіла впала на підлогу, а ОСОБА_5 наніс невстановлену кількість ударів ногами по спині, завдавши ОСОБА_4 фізичного болю.

02 травня 2020 року, перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_3 , біля квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 продовжуючи свій умисел направлений на систематичне завдання фізичного болю потерпілій, підійшов до останньої, потягнув її рукою за волосся, після чого наніс невстановлену кількість ударів кулаками обох рук в область обличчя, один удар кулаком правої руки в область носа, один удар кулаком правої руки в область лівого передпліччя та один удар ногою по лівій гомілці, в результаті чого ОСОБА_4 , отримала тілесні ушкодження у вигляді садна лівого ліктьового суглобу, лівої ступні, гематоми потиличної ділянки голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та рана лівої стопи, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Крім того, ОСОБА_5 переслідуючи прямий умисел на заподіяння систематичного психологічного насильства над потерпілою висловлювався відносно неї нецензурною лайкою, що принижує її честь і гідність як людини, які полягали в приниженні, залякуванні та нездатності себе захистити від психологічного насильства з його боку.

Як наслідок, ситуація здійснення домашнього насильства є психотравмуючою для потерпілої та спричинили зміни в емоційному стані, що виражаються в постійно зниженому настрої, перебуванні в постійному страху, в боязкості, тривозі, неспокою, підвищеній тривожності, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості та виникли внаслідок насилля в сім`ї.

Продовжуючи свій прямий умисел на заподіяння систематичного фізичного насильства над потерпілою, ОСОБА_5 в липні 2020 року, точної дати не встановлено, перебуваючи біля під`їзду будинку АДРЕСА_5 наніс невстановлену кількість ударів кулаками обох рук в область шиї, після чого наніс один удар правою ногою в область сідниць, завдавши фізичного болю потерпілій.

В січні 2021 року, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення фізичного насильства наніс правою рукою два удари в область лівої щоки потерпілій та продовжуючи свій умисел направлений на вчинення систематичного психологічного насильства, почав висловлюватись відносно потерпілої нецензурною лайкою, що принижують честь і гідність особи, які полягали в приниженні, залякуванні та нездатності себе захистити від психологічного насильства з його боку. Як наслідок, ситуація здійснення домашнього насильства є психотравмуючою для потерпілої та спричинили зміни в емоційному стані, що виражаються в постійно зниженому настрої, перебуванні в постійному страху, в боязкості, тривозі, неспокою, підвищеній тривожності, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості та виникли внаслідок насилля в сім`ї. 14 квітня 2021 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_5 поблизу будинку № 28 по вул. Юрія Іллєнка в м. Черкаси, продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на систематичне вчинення фізичного насильства та заподіяння фізичних страждань наніс потерпілій один удар правою ногою в область сідниць, тим самим завдавши фізичного болю.

Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 завдано фізичних та психологічних страждань, внаслідок чого погіршилась якість її життя, що виразилось у побоюванні за свою безпеку, втраті енергійності, фізичному дискомфорті, розладі здоров`я та нездатності себе захистити.

Дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне, систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства, щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що раніше він з потерпілою ОСОБА_4 проживали однією сім`єю. Разом виховали спільну дитину, яка хоча по свідоцтву і не являється його, але він має на меті її всиновити. Проте, через ревнощі він дійсно, не міг керувати своїми діями, та вчиняв насильство відносно ОСОБА_4 , під час якого неодноразово ображав останню та завдавав їй фізичну шкоду. Усвідомлює протиправність своїх дій. Просить вибачення у ОСОБА_4 . Просить суд суворо не карати, запевнив, що зробив для себе правильні висновки і не допустить подібних дій у майбутньому, виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що дійсно раніше вони з обвинуваченим ОСОБА_5 проживали разом виховували спільного сина. Проте ОСОБА_4 постійно її ревнував, через що ображав її. В подальшому почав застосувати до неї не лише образи, а й фізичну силу. Саме через це вони розійшлися. На даний час претензій до обвинуваченого не має, він просив в неї вибачення, але вважає, що обвинувачений повинен понести покарання, визначене йому законом.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та потерпіла не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, покази якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції, допитавши потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст.126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне, систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства, щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченомуОСОБА_5 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, офіційно не має на утриманні неповнолітніх дітей чи інших осіб, групи інвалідності не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вину визнав, щиро розкаявся, висловивши щирий жаль з приводу свого вчинку та засудив свою поведінку.

В якості обставини, що пом`якшуює покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття, яке полягає у визнанні у суді обставин, регламентованих п.1 ч.2 ст.91 КПК, щодо події кримінального правопорушення, у т.ч. її час, місце, спосіб учинення. Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»). Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне, визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (постанови ККС ВС від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к; від 09.10.2018 року у справі №756/4830/17-к). Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу вчинених ним дій та осуд своєї поведінки.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст.65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, думку потерпілої, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів та з урахуванням вищевикладених обставин по справі, думки потерпілої, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з випробовуванням, згідно ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого обов`язки відповідно до ч.1 ст.76 КК України.

Підстав для застосування ст.69 КК України чи приписів ст.69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Як передбачать положення ч. 2 ст. 76 КК України, на осіб, засуджених за злочини, пов`язані з домашнім насильством, суд може покласти інші обов`язки та заборони, передбачені статтею 91-1 цього Кодексу. Частини 1 та 3 ст. 91-1 КК України встановлюють, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки… Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.
За результатами розгляду кримінального провадження, суд дійшов висновку, що враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, з метою реалізації комплексного підходу до вирішення проблеми насильства,а також в інтересах потерпілої ОСОБА_4 , слід застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обмежувальний захід, передбачений п.3 ч.1 ст.91-1 КК України, а саме заборона наближатися на визначену відстань у 200 метрів до місця, де ОСОБА_4 , як особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, лікуванням чи з інших причин, строком на 3 місяці, яке, за потребою, може бути продовжений на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.
Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України. Саме комплексний підхід, у даному випадку, на думку суду, є найбільш дієвим, оскільки метою притягнення до кримінальної відповідальності є не тільки покарання, а й виправлення особи, розуміння ним своїх негативних наслідків та виправлення останніх.
Запобіжний захід, відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, залишити без змін - у вигляді особистого зобов`язання.

Цивільний позов у встановленому законом порядку потерпілою не пред`явлений, що не позбавляє права останньої відповідно до ч.7 ст.128 КПК України звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_5 в дохід держави.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.7, 100, 124, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На підставі п.3 ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід на строк 3 (три) місяці та покласти обов`язки, передбачені п.3 ч.1 ст. 91-1 КК України: заборона наближатися на визначену відстань у 200 метрів до місця, де ОСОБА_4 , як особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, лікуванням чи з інших причин.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_5 , до якого застосовано обмежувальний захід, покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_5 .

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Речові докази по кримінальному провадженню: медична карта стаціонарного хворого № 5-1447 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передана останній під розписку на відповідальне зберігання - залишити у власника, потерпілої ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертизи № СЕ -19/124- 22/7909-ПС від 12.08.2022 в кримінальному провадженні № 0001365 від 26.05.2021 року в сумі 8495 грн.10 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1