Справа № 275/143/22
В И Р О К
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Брусилів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000026 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неповнолітніх утриманців не має, депутатом та інвалідом не являється, раніше судимого:

-вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 13.06.2018 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, покарання відбуте,

-вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.07.2020 за ч. 1 ст. 155 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік, покарання відбуте,

- вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 02.05.2022 за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді штрафу в розмір 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, покарання не відбуте,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2021 року близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебував по вул. Ірпінська в с. Скочище, Житомирський район, Житомирська область і у цей час та місці за вказаних обставин, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться у будинку АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна корисливий мотив та мету незаконно збагатитися, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу себе ОСОБА_4 18.12.2021 року, близько 14 години, проник на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , де шляхом пошкодження металевої скоби на вхідних дверях, проник до середини житлового будинку, звідки таємно, умисно викрав підковдру, вартістю 90.00 грн., наволочку, вартістю 43.33 грн., плед вартістю 310.00 грн., які належать потерпілому ОСОБА_6 та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 443,33 грн.

Крім цього, 28 грудня 2021 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебував по вул. Ірпінська в с. Скочище Житомирського району Житомирської області і у цей час та місці за вказаних обставин, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться у будинку АДРЕСА_3 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна корисливий мотив та мету незаконно збагатитися, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу себе ОСОБА_4 28.12.2021 року, близько 19 години, проник на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 , де через вікно, шляхом виймання віконної рами, проник до середини житлового будинку, звідки таємно, умисно викрав газовий балон ємністю 50 л. вартістю 466, 67 грн., двох камфорну газову плиту, вартістю 300 грн., які належать потерпілій ОСОБА_7 та викраденим розпорядився на власний розсуд.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 766,67 грн.
Крім цього, 28 січня 2022 року близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Ірпінська в с. Скочище, Житомирського району, Житомирської області і у цей час та місці за вказаних обставин, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться у будинку АДРЕСА_4 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконно збагатитися, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу себе ОСОБА_4 28.01.2022 року, близько 18 години, проник на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_4 , де шляхом пошкодження металевої скоби на вхідних дверей, проник до середини житлового будинку, звідки таємно, умисно викрав ручну бензинову косу торговельної марки «MDT» модель «1033», вартістю 3562,77 грн., настільну індукційну плиту торговельної марки «Magio» модель «MG-443», вартістю 346,67 грн., газовий балон об`ємом 50л, вартістю 450,00 грн., які належать потерпілому ОСОБА_8 та викраденим розпорядився на власний розсуд.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 4359,44 грн.
Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній із проникненням до житла та повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній із проникненням до житла ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. З ст. 185 КК України.
17.04.2022 між прокурором Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000026, з одного боку, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості. Згідно умов угоди, прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, обвинувачений зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджені вид і розмір покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення за ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком 3 роки та 3 місяці з застосуванням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України. В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України, роз`яснено процесуальні наслідки її укладення.

Вказана угода про визнання винуватості надана суду з обвинувальним актом.

У підготовчому судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою вину та підтверджує обставини вчинення злочинів, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаюється у скоєному. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованих кримінальних правопорушень, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявляти клопотання, права надання суду своїх доказів, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винним, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому обвинувачений зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, за участі захисника без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджений в угоді вид і розмір покарання. Одночасно просив вирішити питання про речові докази та процесуальні витрати у провадженні.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засідання просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Від потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, про відсутність претензій до обвинуваченого та копії заяв прокурору про згоду на укладення і затвердження угоди про визнання винуватості.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно ст. 468 КПК, у кримінальному провадженні може бути укладено, зокрема, угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 469 КПК, отримано письмову згоду від усіх потерпілих на укладення ними угоди про визнання винуватості.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 згідно вимог статті 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, є кримінальними правопорушеннями, яким завдана шкода фізичним особам та потерпілі надали згоду на укладення угоди про визнання винуватості, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 469 КПК України.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам ст. 472 КПК України відсутність підстав для відмови в затвердженні укладеної угоди, викладених в ч. 7 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання обвинуваченим винуватості.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України та умов угоди, є щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України та умов угоди - не встановлено.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не має постійного місця проживання, характеризується посередньо, щиро розкаявся, критично оцінює свої дії, визнає свою провину, заробляє гроші тимчасовими підробітками, не має утриманців, раніше вчиняв кримінальні правопорушення.

Оскільки вказані умови угоди про визнання винуватості повністю відповідають вимогам КПК України та КК України, відповідають інтересам суспільства, очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятого на себе зобов`язання - не вбачається, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін, або інших осіб, відсутня неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, а також не встановлено відсутності фактичних підстав для визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості у підготовчому судовому засіданні.

Враховуючи вказане, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що визначене в угоді покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінальних правопорушень, а також вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому суд вважає обґрунтованим призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання у вигляді позбавлення полі строком на 3 роки і 3 місяці. Також з врахуванням особи обвинуваченого, заяв потерпілих, наявні підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, як це узгоджено в угоді про визнання винуватості з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_4 , буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 02.05.2022 за ст. 162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, вирок суду набрав законної сили, а покарання не виконано, що підтвердив обвинувачений.

Згідно частини 3 статті 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. Частина 3 статті 72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань, не тільки не виключаючи можливості застосування положень статті 70 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів, але й прямо вказуючи на необхідність такого застосування (вказаний висновок відповідає правовій позиції Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зазначеній у Постанові від 29.01.2020 у справі № 751/3625/18).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання.

Згідно з висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, викладеним у постанові від 01 червня 2020 року (справа №766/39/17, провадження №51-8867кмо18), при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили: а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів).

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Злочини, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку Брусилівського районного суду Житомирської області від 02.05.2022 за ст. 162 КК України, яким йому призначено покарання у виді штрафу, у зв`язку із чим остаточне покарання у даній справі ОСОБА_4 слід призначити на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного приєднання не відбутого ним покарання у виді штрафу, яке має виконуватися самостійно.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Долю процесуальних витрат суд вирішує на підставі ст. ст. 118 - 124 КПК України, в зв`язку з чим з ОСОБА_4 необхідно стягнути в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням товарознавчої експертизи, висновки від 15.02.2022 № СЕ/106-22/1266-ТВ та від 16.02.2022 № СЕ/106-22/1267-ТВ, в сумі 3260,78 грн.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався, арешт на майно не накладено, цивільні позови не заявлено.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 468, 469, 474 ч. 7, 475 КПК України, ст. 12, 65, 70, 72, 75, 76, 185 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 17.04.2022, укладену між прокурором Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000026.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 3 (три) місяці.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, до призначеного покарання повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 02.05.2022 у виді 50 (п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 850 гривень, яке виконувати самостійно на підставі ч. 3 ст. 72 КК України.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 3260 (три тисячі двісті шістдесят) гривень 78 копійок.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироку законної сили не обирати.

Речові докази, які знаходяться в СУ ГУНП у Житомирській області, а саме: два газові балони, бензокосу, індукційну електроплиту, наволочку, плед, підодіяльник, двохкамфорну плиту, які зберігаються в СПД № 1 ВП № 2 Житомирського РУП ГУНП у Житомирській області повернути власникам.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1