Справа № 588/735/22
Провадження № 1-кп/588/108/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2022 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному 10.08.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000312 відносно,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боромля Тростянецького району Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 111-1 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 перебуваючи на території с. Боромля Охтирського району Сумської області в умовах здійсненої окупації, у період з 10 по 26 березня 2022 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) вчинив кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України за наступних обставин.
У період з 24 лютого 2022 року по 26 березня 2022 року збройними силами Російської Федерації військовослужбовцями країни агресора, у силовому виді за допомогою військової техніки шляхом вторгнення було захоплено - окуповано с. Боромля Охтирського району Сумської області. Для запровадження та утримання у незаконний спосіб місцевих мешканців села Боромля військовослужбовці Російської Федерації, з метою повного контролю над захопленою територією, використовуючи силу та вогнепальну зброю на в`їздах та виїздах з території вказаного села обладнали ворожі бойові озброєні блокпости, а також ними введено спеціальний режим переміщення місцевого населення окупованою територією.

Крім цього, військовослужбовці Російської Федерації, перебуваючи у незаконний спосіб на території села, проводили обшуки домоволодінь місцевого населення та фактично захопили ряд будівель Боромлянської сільської ради.

В той час, коли 24.02.2022 військовослужбовці збройних сил Російської Федерації вчинили військову агресію та вторгнення на територію України, у тому числі в с. Боромля Охтирського району Сумської області, при цьому здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе господарське та оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти з метою окупації України, у ОСОБА_3 за відсутності будь-якого примусу та погроз з боку військових, виник умисел добровільно вступити в контакт з солдатами російської федерації представниками збройних та воєнізованих формувань держави-агресора, запропонувавши їм матеріальні ресурси для нормальної життєдіяльності та виконання своїх незаконних дій по захопленню населеного пункту на території України.

Реалізуючи свій злочинний умисел, на вчинення умисних дій щодо надання матеріальних ресурсів військовослужбовцям держави агресора (Російської Федерації), ОСОБА_3 у період з 15 по 26 березня 2022 року, проживаючи в господарстві ОСОБА_6 , де малась велика кількість худоби, а саме по АДРЕСА_1 здійснював догляд за худобою. Поряд з даним господарством в сусідніх будівлях мешкали військовослужбовці збройних сил Російської Федерації. Діючи умисно, з власної ініціативи та підтримуючи збройну агресію Російської Федерації на території України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, маючи демонстративний та відкритий перед населенням громади села постійний зв`язок з військовими держави агресора (Російської Федерації), неодноразово, добровільно та безоплатно ОСОБА_3 надавав матеріальні ресурси в розпорядження військовослужбовцям окупаційних військ Російської Федерації, а саме різав баранів за якими доглядав та тушки баранів безкоштовно передавала військовослужбовцям збройних сил Російської Федерації. При цьому у період окупації вказаного населеного пункту ОСОБА_3 не надавав зазначених матеріальних ресурсів місцевим мешканцям, тим самим інтереси та потреби окупантів ставив у пріоритет перед односільчанами. Крім того, ОСОБА_3 на прохання військових держави агресора (Російської Федерації) у вказаний період неодноразово ходив в інші господарства та купував для військовослужбовців збройних сил Російської Федерації горілчані вироби.

Переслідуючи мету надання допомоги збройним силам Російської Федерації протягом окупації, ОСОБА_3 підтримував дружні стосунки з військовими збройного формування країни-агресора, забезпечував їх матеріальними ресурсами, у зв`язку з чим користувався прихильністю з боку військовослужбовців Російської Федерації, мав привілеї перед іншими місцевими мешканцями, зокрема: безперешкодно переміщувався по території окупованої с. Боромля Охтирського району Сумської області.

Вказані протиправні дії ОСОБА_3 вчиняв добровільно, без застосування відносно нього або членів його родини фізичного чи психологічного впливу, а також без погроз застосування зброї військовослужбовцями Російської Федерації.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 4 ст. 111-1 КК України, тобто колабораційна діяльність, передача матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора.

Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження начальником Тростянецького відділу Охтирської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду від 22 серпня 2022 року про визнання винуватості ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, за змістом якої обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому проваджені та на стадії судового розгляду активно співпрацювати з прокурором та суддею з метою повного та найшвидшого розгляду провадження.
Сторони погодились на призначення ОСОБА_3 покарання за частиною 4 статті 111-1 КК України із застосуванням статті 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, з позбавленням права займати виборні посади в органах влади та місцевого самоврядування строком на 10 років, та з конфіскацією усього наявного майна.
В угоді передбачені як наслідки її укладення та затвердження, визначені статтею 473 КПК України, так і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
Розглядаючи угоду про визнання винуватості, суд враховує наступне.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Суд зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 111-1 КК України, у вчиненні якого відповідно до угоди ОСОБА_3 визнав себе винуватим, ураховуючи положення статті 12 КК України належить до нетяжких злочинів.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 підтримав угоду, повністю визнав свою винуватість за пред`явленим йому обвинуваченням за ч. 4 ст. 111-1 КК України, вказав, що не оспорює пред`явлене обвинувачення, що повністю розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, надані йому законом, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, розуміє покарання передбачене угодою, погодився на призначення узгодженого покарання, просив затвердити угоду.
Обвинуваченому судом роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені статтею 476 КПК України, а також роз`яснено, що у разі затвердження угоди обмежуються його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, зокрема, роз`яснено, що вирок обвинувачений може оскаржити лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Шляхом опитування обвинуваченого суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з частини шостої статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Захисник ОСОБА_5 просив суд затвердити угоду та призначити узгоджене покарання.
Прокурор ОСОБА_4 також підтримав укладену угоду, просив суд її затвердити, та вказав, що узгоджена міра покарання відповідає вимогам закону.
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не установлено.
Дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого суд встановив, що ОСОБА_3 в силу ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Ураховуючи викладене, узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості міра покарання, відповідає закону про кримінальну відповідальність, особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Відтак, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості з призначенням обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої в угоді міри покарання.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись статями 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 серпня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному 10.08.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000312, укладену між начальником Тростянецького відділу Охтирської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням частини 1 статті 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, із позбавленням права займати виборні посади в органах влади та місцевого самоврядування строком на 10 (десять) років та з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_3 для виконання даного вироку.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику.

Суддя ОСОБА_1