Справа № 165/1098/21
Провадження № 1-в/165/64/22
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2022 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Володимир-Волинського районного відділу №2 філії Державної установи "Центр пробації" у Волинській області про вирішення питання про порядок виконання покарання при наявності делькількох вироків відносно ОСОБА_4 ,
встановив :
Старший інспектор Володимир-Волинського районного відділу №2 філії Державної установи "Центр пробації" у Волинській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про вирішення питання про порядок виконання покарання при наявності декількох вироків відносно ОСОБА_4 .
Клопотання обгрунтовує тим, що на виконанні Володимир-Волинського районного відділу №2 філії Державної установи "Центр пробації" у Волинській області перебуває вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 16.05.2022, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
В ході виконання вказаного вироку стало відомо, що ОСОБА_4 засуджений вироком Залізничного районного суду м. Львова від 10.03.2022 за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з іспитовим терміном 2 роки.
Зазначає, що при постановленні вироку від 16.05.2022 Нововолинським міським судом Волинської області не враховано покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 10.03.2022, яке призначено по обвинуваченню за ч.2 ст.185 КК України.
Просить суд вирішити питання про порядок виконання покарання при наявності декількох вироків відносно ОСОБА_4 .
У судове засідання представник відділу пробації не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд клопотання за його відсутності. При вирішенні клопотання покладається на розсуд суду.
Захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд клопотання за його відсутності та відсутності засудженого ОСОБА_4 , який належним чином повідомлений про день, час місце розгляду клопотання. Заперечив щодо задоволення клопотання органу прробації, мотивуючи тим, що вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 16.05.2022 затверджено угоду про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 і покарання узгоджено сторонами угоди. Просить у задоволенні клопотання відмовити за безпідставністю.
Заслухавши думку прокурора, який вважає, що вироки слід виконувати окремо, дослідивши матеріали, додані до клопотання, суд приходить до такого висновку.
В судовому засіданні встановлено, що на даний час на виконанні у Володимир-Волинському районному відділі №2 філії Державної установи "Центр пробації" у Волинській області перебувають два вироки відносно ОСОБА_4 , а саме: вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 16.05.2022, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців з іспитовим строком 1 рік та вирок Залізничного районного суду м. Львова від 10.03.2022, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком 2 роки.
Вказані вироки перебувають на виконанні Володимир-Волинського районного відділу №2 філії Державної установи "Центр пробації" у Волинській області, що підтверджено матеріалами подання, а саме: розпорядженнями судів про направлення вказаних вироків на виконання.
Відповідно до п.11 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Із змісту вказаної норми вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст. 71 КК України (п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).
Як вбачається із матеріалів клопотання, вищезазначені вироки відносно ОСОБА_4 набрали законної сили та усі направлені на виконання до Володимир-Волинського районного відділу №2 філії Державної установи "Центр пробації".
Згідно роз`яснень, котрі містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
За аналогією можна зробити висновок, що й у разі, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі та, як встановлено у судовому засіданні, навіть до вчинення злочину, за який вона була засуджена першим вироком, інший злочин, за який до неї знову було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається та кожен вирок виконується самостійно.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.
Згідно з ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Слід зазначити, що відповідно до ст.1 КК України та ст.2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.
Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Зокрема, відповідно до роз`яснень, котрі містяться у вищезазначеній постанові, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України (1960 року) не було вирішено.
Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду у такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Суд не вбачає перешкод для самостійного виконання двох вищезазначених вироків відносно засудженого ОСОБА_4 , оскільки інший злочин ним вчинено до постановлення попереднього вироку, а не під час іспитового строку.
Суд вважає за необхідне вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків шляхом їх самостійного виконання.
З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що вирішення зазначеного подання порушує суть вироків, суд приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.
Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -
постановив :
У задоволенні клопотання Володимир-Волинського районного відділу №2 філії Державної установи "Центр пробації" у Волинській області про вирішення питання про порядок виконання покарання при наявності декількох вироків відносно ОСОБА_4 , відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_8 -Піжук