Справа №592/3982/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1082/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
Іменем України

15 серпня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/3982/22 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.07.2022 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

В поданих апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу суду та визначити розмір застави у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки прокурором не надано суду жодного підтвердження існування ризиків, а судом не обґрунтовано розмір призначеної застави;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_12 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_9 обов`язків, передбачених КПК, а саме 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49620,00 грн, оскільки вказана в ухвалі сума є завищеною та непомірною з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану ОСОБА_9 тощо. ОСОБА_9 розкаюється у вчиненому, шкодує про це, готовий надавати суду показання, має на утриманні непрацездатну матір-інваліда і неповнолітню дитину, сталі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, заробляє на життя періодичними заробітками.

У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_13 та ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК, судовий розгляд якого не завершений, тому прокурором було подано клопотання про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу про тримання під вартою, яке обґрунтоване існуванням ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, які не зменшились.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.07.2022 обвинуваченому ОСОБА_9 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 00:00 03 вересня 2022 року включно і відповідно ч. 3 ст. 183, ст. 182 КПК визначений розмір застави в сумі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 125400 грн. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватись від суду з метою уникнення можливого покарання за вчинене кримінальне правопорушення; може перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливаючи на потерпілих та свідків, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 і його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги, доводи прокурора ОСОБА_8 про задоволення апеляційних скарг частково, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Зокрема, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого; при розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ КПК (ч. 3 ст. 315 КПК), а згідно ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Ухваливши рішення щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов такого висновку, оскільки при вирішенні зазначеного питання у повній мірі дотримався вимог ст. 176, 177, 182, 183, 194, 197 КПК, а саме з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, ту обставину, що судове провадження не завершене та існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та обвинуваченої особи (її характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо). Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Врахування тяжкості кримінального правопорушення також має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та ін.». Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови», §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти (рішення у справах «Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини»). При цьому дійсно тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, тобто «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» (справа ЄСПЛ «Ілійков проти Болгарії», № 33977/96, від 26.07.2001).

Вирішуючи питання про обґрунтованість обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_9 , колегія суддів враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, а згідно положень ст. 5 Конвенції та судової практики ЄСПЛ обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів; забезпечення стандартів вимагає від національного суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства; право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Щодо розумності строку тримання під вартою, то колегія суддів враховує рішення від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02), де ЄСПЛ зазначив, що «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно; вона має оцінюватись в конкретному випадку залежності від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення; продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, привалює над принципом поваги до свободи особистості».

Таким чином, ОСОБА_9 згідно ч. 2 ст. 42 КПК має у кримінальному провадженні процесуальний статус обвинуваченого (обвинувальний акт щодо нього переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) і обґрунтованість вказаного вище пред`явленого обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом першої інстанції вироку, а тому колегія суддів не уповноважена надавати оцінку доказам як сторони захисту, так і сторони обвинувачення щодо винуватості чи невинуватості особи, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність цього обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування органом державного обвинувачення чи судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, і може вирішувати тільки питання щодо наявності (чи відсутності) передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків та необхідності (доцільності) тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання.

Суд першої інстанції дійшов правильного рішення, що обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватись від суду і цей ризик не зменшився та є актуальним, зважаючи на тяжкість майбутнього покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпечності цього кримінального правопорушення, конкретні обставини провадження та дані про особу обвинуваченого. При цьому колегія суддів ураховує і той факт, що у країні у зв`язку з військовою агресією з боку РФ оголошено воєнний стан.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Разом з тим, суд першої інстанції, посилаючись п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК визначив розмір застави у сумі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, незважаючи, що в кримінальному провадженні фігурує два обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , які за однакових обставин (вчинили одне й те ж саме кримінальне правопорушення та мають схожі характеризуючи дані про свою особу) отримали різний розмір застави.

Так, ухвалою слідчого судді від 16.05.2022 у справі № 592/2921/22 відносно ОСОБА_13 був визначений розмір застави 20 прожиткових мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно ч. 3 ст. 183 КПК, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч. 1 ст. 412 цього Кодексу, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів приходить до висновку, що хоча допущені порушення вимог КПК і є підставою для скасування ухвали суду, однак вони не спростовують встановлених обставин щодо наявності всіх передбачених законом підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому після скасування ухвали суду вважає за необхідним постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою. При цьому колегія суддів, враховуючи сукупність ризиків, які знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду кримінального провадження, інформацію про особу ОСОБА_9 , вимоги ст. 182 КПК, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від суду буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання сховатися чи у інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню або ж знизити чи зменшити ймовірність реалізації обвинуваченим ризиків, вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49620,00 грн.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

постановила:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.07.2022 щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжного заходу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу.

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_8 задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 00 год. 00 хв. 03 вересня 2022 року включно.

Визначити розмір застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 49620,00 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою особою на депозитний рахунок Сумського апеляційного суду.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора, суду;

2) повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

3) здати на зберігання до Сумського РУП ГУНП в Сумській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Сумського апеляційного суду коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_9 з-під варти, повідомивши усно та письмово Сумський апеляційний суд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4