справа № 952/198/22
провадження № 1-кп/952/26/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2022 Зачепилівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Зачепилівка Харківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000054 від 08.04.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зачепилівка Зачепилівського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта повна середня, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, -

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -

УСТАНОВИВ:

06.04.2022 близько 20.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , під час сварки з ОСОБА_6 , яка раптово виникла між ними на ґрунті неприязних стосунків, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, наніс два удари лівою рукою в область грудної клітини. В результаті вказаних дій ОСОБА_6 отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому тіла грудини без зміщення, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/25-КР/22 від 18.04.2022 за ступенем тяжкості відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я згідно п. 2.2.1в, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину в скоєнні інкримінуємого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному та підтвердив, що злочин було скоєно ним при обставинах, які правильно вказані в обвинувальному акті. Показання ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними.
В судовому засіданні 15.09.2022 потерпіла ОСОБА_6 вказала, що 06.04.2022 до них з чоловіком ОСОБА_7 до дому прийшов в гості їх давній знайомий ОСОБА_4 , який раніше часто бував у них вдома. Вони всі разом спільно відпочивали та вживали спиртні напої. Через деякий час чоловік ОСОБА_7 їх залишив, оскільки йому потрібно було сходити у справах до матері, яка мешкає неподалік. Посидівши ще трохи ОСОБА_4 став збиратися йти до свого дому, а ОСОБА_6 пішла його проводити до хвіртки. Вийшовши з будинку ОСОБА_4 став поводитись дуже дивно та безпричинно завдав їй декілька ударів рукою по обличчю та два удари кулаком в область грудної клітини, після чого побіг у невідомому напрямку. Потім прийшов її чоловік, якому вона повідомила про те, що сталося. Також потерпіла повідомила, що на даний час матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 вона не має, однак просила суд призначити йому покарання пов`язане з позбавленням волі.
В судовому засіданні 15.09.2022 свідок ОСОБА_7 повідомив, що 06.04.2022 до них з дружиною ОСОБА_6 до дому прийшов в гості їх давній знайомий ОСОБА_4 , з яким вони всі разом спільно відпочивали та вживали спиртні напої. Через деякий час ОСОБА_7 їх залишив, оскільки йому потрібно було сходити у справах до матері, яка мешкає неподалік. Прийшовши до дому від матері ОСОБА_7 побачив, що його жінка плаче, а на її обличчі маються сліди побиття, на його запитання що сталося, остання повідомила, що її безпричинно побив ОСОБА_4 .
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 по суті пред`явленого обвинувачення винним себе визнав та не оспорював фактичних обставин справи, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню у судовому засіданні, заслухавши думку учасників судового розгляду, враховуючи позицію прокурора, який наполягав на повному дослідженні доказів, дійшов висновку про необхідність дослідження письмових доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження, у повному обсязі.
Так, окрім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , показів свідка та потерпілої, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, підтверджується дослідженими доказами:
- висновком судово-медичної експертизи Красноградського відділення КЗОЗ ХОБСМЕ № 12-14/25-КР/22 від 18.04.2022, згідно якого ОСОБА_6 завдано тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, при цьому покази останньої, дані в протоколі допиту потерпілого від 17.04.2022 про спосіб спричинення їй тілесних ушкоджень громадянином ОСОБА_4 не протирічать даним, отриманим при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_6 .

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінуємого йому злочину доказана повністю і його дії кваліфікує за ч.1 ст. 122 КК України умисне нанесення середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`ю.

При призначенні міри покарання суд враховує характер та фактичні обставини вчиненого злочину, його тяжкість, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , в силу ст. 89 КК України не судимого, який за місцем проживання характеризується добре, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, є його щире каяття у вчиненному.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід визначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, вважаючи можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
Запобіжний захід у справі не обирався, обвинувачений ОСОБА_4 належним чином виконував всі процесуальні обов`язки пов`язані з явкою до суду чи прокуратури, тому суд вважає, що до набрання вироком законної сили потреби у застосуванні запобіжного заходу відсутні.

Під час кримінального провадження цивільний позов пред`явлено не було.

Судових витрат та речових доказів по справі не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 50, 66, 67, 395 КК України, ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 за ч.1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання за ч.1 ст. 122 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік. На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з моменту його проголошення до Харківського апеляційного суду через Зачепилівський районний суд Харківської області, засудженим ОСОБА_4 в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий, суддя ОСОБА_1