Справа № 379/1284/21 Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2039/2022 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9
представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_9 на вирок Таращанського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Слівки, Рожнятівського району, Івано-Франківської області, зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонерку, раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 16.11.2021 приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_9 та ОСОБА_7 перебували на території домоволодіння, яке належить ОСОБА_11 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей час на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними розпочався конфлікт, у ході якого у ОСОБА_7 виник умисел на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_9 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, взяла в руки держак штикової лопати та нанесла ним один удар в голову останньої. В результаті протиправних дій ОСОБА_7 заподіяла ОСОБА_9 фізичного болю та спричинила тілесні ушкодження у виді забійної рани голови справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я більше 6 днів.
Вироком Таращанського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн. Запобіжний захід ОСОБА_7 , до вступу вироку в законну силу, не обирався.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 та потерпіла ОСОБА_9 подали апеляційну скаргу, в якій просять вирок Таращанського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року змінити та призначити більш суворе покарання.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що вважають вирок незаконним та необґрунтованим, оскільки призначене ОСОБА_7 покарання є явно м`яким.
Звертають увагу, що при винесені вироку судом першої інстанції не було враховано обставину, яка обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України.
Зазначають, що потерпіла є особою похилого віку і на момент події, яка інкримінується обвинуваченій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 виповнилося 73 роки, тобто вчинено кримінальне правопорушення щодо особи похилого віку.
Заслухавши доповідь судді,
пояснення представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 , який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та призначити обвинуваченій покарання хоча б у виді штрафу,
пояснення потерпілої, яка підтримала позицію свого представника,
прокурора, який при вирішенні питання щодо заявлених потерпілою та її представником в апеляційній скарзі вимог послався на розсуд суду,
пояснення обвинуваченої, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги,
пояснення захисника обвинуваченої, який також заперечив проти задоволення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Враховуючи, що вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини обвинуваченої та кваліфікації її дій за вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України учасниками судового розгляду не оспорюється, колегія суддів переглядає його в межах апеляційної скарги.
Главою 30 КПК України визначено особливі порядки провадження в суді першої інстанції.
Зокрема, § 1 вказаної глави регламентовано спрощене провадження щодо кримінальних проступків.
Ст. 381 КПК України закріплено, що після отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку суд у пятиденний строк, а у разі затримання особи у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 298-2 цього Кодексу невідкладно призначає судовий розгляд.
Суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Спрощене кримінальне провадження щодо кримінальних проступків здійснюється за загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 382 КПК України суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.
Вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, а повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Загальні правила судового провадження передбачають, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею (ст. 337 КПК України).
З матеріалів провадження вбачається, що 17 грудня 2021 року дізнавачем сектору дізнання відділення поліції № 2 Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_12 було складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000246, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 грудня 2021 року, щодо обвинувачення ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
17 грудня 2021 року даний обвинувальний акт був погоджений прокурором у кримінальному провадженні прокурором Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_13 .
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000246 від 15 грудня 2021 року щодо обвинувачення ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, містив виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлені під час здійснення досудового розслідування, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення, встановлені обставини, які пом`якшують покарання, обставини, які обтяжують покарання, встановлену завдану кримінальним правопорушенням шкоду, встановлений розмір витрат на залучення експерта, клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
До обвинувального акта, разом з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні також були додані письмова заява обвинуваченої ОСОБА_7 , складена у присутності захисника ОСОБА_8 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, письмова заява потерпілої ОСОБА_9 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Судом першої інстанції, на виконання вимог ч. 2 ст. 381 КПК України, було розглянуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000246 від 15 грудня 2021 року щодо обвинувачення ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та додані до нього матеріали кримінального провадження та встановлено обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження стосовно того, що 16 листопада 2021 року приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_9 та ОСОБА_7 перебували на території домоволодіння, яке належить ОСОБА_11 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними розпочався конфлікт, у ході якого у ОСОБА_7 виник умисел на заподіяння шкоди здоровю ОСОБА_9 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, взяла в руки держак штикової лопати та нанесла ним один удар в голову останньої. В результаті протиправних дій ОСОБА_7 заподіяла ОСОБА_9 фізичного болю та спричинила тілесні ушкодження у виді забійної рани голови справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я більше 6 днів. Таким чином, ОСОБА_7 заподіяла ОСОБА_9 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя, тобто вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.
Враховуючи неоспорюваність встановлених під час досудового розслідування обставин, у відповідності до ч. 2 ст. 382 КПК України, судом першої інстанції було ухвалено вирок, яким визнано ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одну тисячу сімсот) грн.
З наведеними висновками суду першої інстанції, колегія суддів погоджується, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, які би перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у матеріалах провадження, в межах апеляційного розгляду, колегією суддів не встановлено.
Щодо доводів апеляційної скарги представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_9 про те, що судом першої інстанції при ухвалені вироку та призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання не було враховано як обставину, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, і як наслідок, призначено покарання, яке, на думку представника потерпілого та потерпілої, є явно м`яким, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що передбачена кримінальним процесуальним законом України процедура спрощеного судового провадження щодо кримінальних проступків зобовязує суд розглядати обвинувальний акт в спрощеному провадженні в межах висунутого обвинувачення за обвинувальним актом (ст. 337 КПК України). Крім того, в силу приписів ч. 2 ст. 382 КПК України, суд обмежений встановленими органом досудового розслідування обставинами, які не оспорюються учасниками судового провадження, а тому не здійснює ряд процесуальних дій (зясування обставин та перевірки їх доказами), які є характерними для загального порядку судового провадження в суді першої інстанції. Відтак, з огляду на приписи ч. 1 ст. 337 та ст. ст. 381, 382 КПК України, судом першої інстанції обґрунтовано не було взято до уваги як обставину, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, оскільки ця обставина не входить в межі пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення згідно обвинувального акта.

Що стосується співмірності призначеного обвинуваченій покарання вчиненому нею кримінальному правопорушенню, то з цього приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Пленум Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року роз`яснює, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Враховуючи вищевикладене, під урахуванням особи винного повинно передбачатись врахування судом позитивних і негативних характеристик особи, які мають кримінально-правове значення.
Цих вимог закону, на думку колегії суддів, судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання місцевий суд в повній мірі врахував, що вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення кваліфікується як кримінальний проступок, обвинувачена раніше не судима, має постійне місце проживання, пенсіонерка, вдова, характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, є особою, яка проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, щиро розкаялась та активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, обставин, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, не встановлено, а тому прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень, адже саме таке покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційної скарги представника потерпілої та потерпілої і не знаходить підстав для зміни вироку суду першої інстанції, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Таращанського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4