Справа № 462/4452/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/726/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у режимі відеоконференції апеляційні скарги захисників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 серпня 2022 року про продовження строку тримання під вартою,

встановила:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та продовжено останнім строк тримання під вартою до 09 жовтня 2022 року включно.

На ухвалу суду захисники ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі просить ухвалу суду щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в оскаржуваній ухвалі лише констатовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, проте такі не підтверджені жодним доказом і не вмотивовані в ухвалі. За час перебування під вартою, стан здоров`я обвинуваченого погіршився. Крім цього, враховуючи, що на сьогодні у зв`язку із введенням воєнного стану, Україна закрила кордони, ОСОБА_13 не зможе покинути територію країни. Вина обвинуваченого не доведена, кваліфікація злочину можливо є хибною, а суд за більш як чотири роки не зміг допитати власників обмінного пункту. Стверджує, що прямих доказів щодо погроз потерпілому як під час досудового розслідування, так і в судовому провадженні немає.
Захисник ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі просить ухвалу суду щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити нову, якою змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з 22.00 год. до 08.00 год..

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КК України, які зазначені в ухвалі суду як підстава для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , не підтверджені жодними доказами. Зокрема, незрозуміло, яким чином обвинувачений може знищити чи спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановленні істини у справі. Також, апелянт зазначає, що судом вже допитаний потерпілий, а свідками є працівники поліції, на яких ОСОБА_8 , на думку захисника, не зможе чинити тиск.Аналогічно, не надано доказів того, що ОСОБА_8 вчинятиме нові кримінальні правопорушення, адже достовірно не встановлено, чи ОСОБА_8 вчинив інкримінований йому злочин.

Крім того, захисник ОСОБА_9 звертає увагу, що розгляд справи триває понад чотири роки, що свідчить про відсутність належних та допустимість доказів з боку обвинувачення, а саме на прокуратурі лежить обов`язок доводити винуватість особи та об`єктивність висунутої підозри.
Від захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 на адресу апеляційного суду надійшла заява про залишення без розгляду його апеляційної скарги у зв`язку з тим, що ухвалою Залізничного суду м. Львова від 29 вересня 2022 року ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК України захисник обвинуваченого, може відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_7 виявив бажання продовжити розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_14 та погодився слухати справу без участі захисника.
Заслухавши пояснення обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 на підтримання доводів апеляційних скарг, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Вирішення питання щодо запобіжного заходу, як зазначено в ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів контрольного провадження № 462/4452/18, в провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження № 0000165 від 05.03.2018 щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 за ч.3 ст.187 КК України.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11 серпня 2022 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до 09 жовтня 2022 року включно.
На думку апеляційного суду, місцевий суд, задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 врахував, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, для застосування відносно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не встановлено, а тому існування зазначених ризиків виправдовує подальше тримання їх під вартою.
Вирішуючи питання продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, врахував обставини кримінального правопорушення, характер і тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 .. ОСОБА_8 кримінального правопорушення та дані про їх особу, та відповідно наявність передбачених ст.177 КПК ризиків.
Правових підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт (як про це просять апелянти) колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_7 , ОСОБА_8 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого.
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, й судовий розгляд у справі не завершено.
Прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшились, а необхідність проведення процесульних дій є обставиною, яка перешкоджає завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Щодо доводів апеляційних скарг про недопустимість доказів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доведеність вини ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм злочину, то такі, на переконання колегії суддів, під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою не з`ясовуються, а підлягають перевірці в ході розгляду кримінального провадження в суді по суті.
Виходячи з наведеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що ухвала колегії суддів суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційних скаргах не встановлено, а тому апеляційні скарги до задоволення не підлягають.
Разом з тим апеляційний суд звертає увагу на таке.
Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право кожного на свободу та особисту недоторканність, частина 1 (пункт с) цієї статті дозволяє законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Європейський суд у своїй практиці звертає увагу, що у справі, в якій йдеться про позбавлення свободи, особливо важливим аспектом є дотримання принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінною вимогою є наявність у національному законі чітко сформульованих умов, за яких здійснюється позбавлення свободи, та забезпечення передбачуваності застосування самого цього закону, тобто відповідності його до встановленої Конвенцією вимоги «законності» (справа «Стіл та інші проти Сполученого Королівства»).
Європейський суд також наголошує, що для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції, тримання під вартою, яке здійснюється без відповідного розпорядження з боку суду чи судді або будь-якої іншої особи, «якій закон надає право здійснювати судову владу», не може вважатися «законним» у розумінні цього положення. Це також випливає з пункту 3 статті 5 Конвенції, де зазначено, що кожен, кого заарештовано або затримано, має негайно постати перед суддею, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Крім того, положення пункту 4 статті 5 є додатковим підтвердженням того, що тримання під вартою, строк якого продовжується поза початкові межі, передбачені пунктом 3, потребує судового втручання як гарантії проти свавілля.
Відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. При цьому, серед критеріїв для визначення розумності строків кримінального провадження є, зокрема, і складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження.
Враховуючи наведене, та зважаючи на те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 за ч.3 ст.187 КК України містить лише один епізод, апеляційний суд наголошує на необхідності дотримання судом першої інстанції розумних строків судового розгляду вищевказаного кримінального провадження, відповідно до ст. 28 КПК України, беручи до уваги тривале (близько чотирьох з половиною років) перебування обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 під вартою.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 серпня 2022 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4