Справа № 746/448/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/250/22
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000234 від 22.12.2014 року за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2022 року про повернення обвинувального акту відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Варва Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників-адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2022 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Суд 1 інстанції мотивував своє рішення тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в частині формулювання обвинувачення та порушення порядку вручення письмового повідомлення про підозру.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор просив скасувати вказану ухвалу суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд.

В обґрунтування доводів зазначив, що на порушення вимог 358, 314-316 КПК України, судом досліджено у підготовчому судовому засіданні доручення про повідомлення про підозру, повідомлення про підозру, що заборонено КПК України. Предметом дослідження у підготовчому засіданні може бути лише обвинувальний акт та його відповідність вимогам ст. 291 КПК України. У повідомленні про підозру та у дорученні про підозру викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, тобто, надання ним оцінки судом є предметом судового розгляду, а не підготовчого судового засідання.

Крім того, під час досудового розслідування, зокрема, застосування запобіжного заходу, судами, на виконання вимог ст. 177 КПК України, надано оцінку обґрунтованості підозри у вчиненні злочину ОСОБА_6 .

Також прокурором в судовому засіданні надано вичерпні пояснення щодо порядку вручення повідомлення про підозру та така вручена особисто ОСОБА_6 на виконання положень ст.ст. 481-482 КПК України.

Тому, на думку апелянта, порушень вимог КПК України під час здійснення повідомлення про підозру не допущено.

Що стосується неконкретності пред`явленого обвинувачення, то на стадії підготовчого провадження суд не може надати оцінку тому, чи правильно встановлено прокурором обставини кримінального правопорушення, не може вказати на те, що в обвинувальному акті не викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені прокурором, не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого та не досліджуються обставини вчинення кримінального правопорушення.

Вказує, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, що відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Посилаючись на норми ст. ст. 368, 374 КПК України в частині вимог щодо змісту вироку, зазначає, що лише вказаним судовим рішенням вирішуються питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення, та зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Крім того, відповідно до ст. 338 КПК України, прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини.

В запереченнях захисник-адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 зазначив, що висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України ґрунтуються на вимогах закону, оскільки повернення обвинувального акту прокурору зумовлена наявністю в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд та порушують права учасників кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених в ній підстав, сторона захисту просила апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Заслухавши доповідача, думку учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався в повному обсязі.

Обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України, зокрема, в порядку ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 5 цієї статті, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Виклад таких обставин має включати: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; форма вини, мотив і мета його вчинення.

Виходячи з цього, обвинувачення має бути викладено чітко і конкретно, в ньому має бути виписана як об`єктивна, так і суб`єктивна сторона злочину, суттєві обставини щодо кримінального правопорушення, щоби обвинувачена мала можливість захищатись від чіткого, зрозумілого обвинувачення.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Зокрема, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній ухвалі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_6 є неконкретними, оскільки такі не містять в собі дані, які вказують на вчинення особою конкретного кримінального правопорушення, зокрема, передбаченого ст. 382 КК України, об`єктивна сторона якого полягає в одному з таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду або перешкоджання їх виконанню. За цією нормою матеріального права склад злочину є формальним, адже його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь дії (перешкоджання) чи бездіяльність (невиконання). І саме з цього моменту злочин визнається закінченим. Невиконання судового акта це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Однією з форм невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито й не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, є триваючим злочином, оскільки особа, будучи зобов`язаною рішенням суду, що набрало законної сили, вчинити певні дії, умисно утрималася від їх учинення, тобто об`єктивна сторона злочину полягає у формі протиправної бездіяльності, яка тривала протягом певного періоду часу.

Зі змісту обвинувального акту встановлено, що обвинувачення сформульовано у такий спосіб, що ОСОБА_6 зобов`язаний був добровільно виконати судове рішення, при цьому не наведено, в силу дії якого нормативно-правового акту. У той же час, як видно з обвинувального акту, Срібнянським районним судом Чернігівської області було видано виконавчий лист на примусове виконання рішення арбітражного суду №14-283А від 23.12.2011 року.

Така суперечність обвинувального акта щодо можливого добровільного або примусового виконання судового рішення не дає можливості у майбутньому розібратися з усіма ознаками складу злочину, передбаченого ст. 382 КК України, та є перешкодою для призначення обвинувального акту до розгляду.

Неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення всіх складових, передбачених ч.1 ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню, позбавляє обвинуваченого ОСОБА_6 можливості захищатись від пред`явленого обвинувачення та порушує його право на захист.

Твердження прокурора про помилковість висновку суду 1 інстанції щодо неконкретності обвинувачення, колегія суддів не приймає до уваги з викладених вище підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд, посилаючись на неконкретність обвинувачення, вийшов за межі, встановлені КПК України, так як під час підготовчого судового засідання надав оцінку обставинам кримінального правопорушення, є безпідставними, оскільки під час проведення підготовчого судового засідання судом 1 інстанції в повній мірі були дотримані вимоги кримінального процесуального законодавства, зокрема, ст. 314 КПК України.

Також є такими, що не заслуговують на увагу твердження прокурора про необґрунтованість висновків суду щодо порушення порядку вручення ОСОБА_6 письмового повідомлення про підозру, так як ні суду першої, ні апеляційної інстанцій не було надано доручення керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_11 прокурору Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 на здійснення від його імені письмового повідомлення ОСОБА_6 про підозру.

Посилання захисника-адвоката ОСОБА_9 на правовий висновок Верховного Суду, який міститься у постанові від 01.11.2021 року у справі №161/7092/20, як на підставу для закриття апеляційного провадження у даній справі, є безпідставними, так як фактичні обставини та правові механізми, застосовані у цьому провадженні та у названій постанові Верховного Суду не є подібними.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2022 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4