Ухвала
18 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 809/772/21
провадження № 51-1038ск22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 вересня 2021 року.

встановив:

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вироку суду щодо нього у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог пунктів 1, 3, 4, 5 ч. 2 цієї статті.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вироком місцевого суду щодо нього і просить скасувати вирок місцевого суду, не наводячи будь-яких доводів на обґрунтування своїх вимог та підстав для скасування. Також аналізує докази у справі та встановлені судами обставини кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку.

Однак, прохальна частина касаційної скарги засудженого містить вимогу про скасування лише вироку місцевого суду стосовно нього, і не містить прохань щодо ухвали апеляційного суду.

Водночас засуджений в описовій частині касаційної скарги не вказує порушень закону, допущених апеляційним судом під час постановлення ухвали за результатами розгляду апеляційної скарги, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у своїй ухвалі надає вичерпну відповідь на ті доводи, що наведені в ній.

Крім цього, п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК визначено, що у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції, однаккасаційна скарга засудженого, не містить належних вимог, які узгоджуються з повноваженнями суду касаційної інстанції, визначені ст. 436 КПК, згідно яких суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий судовий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження та змінити судове рішення.

Таким чином, усупереч наведеним положенням кримінального процесуального закону касаційна скарга засудженого не містить обґрунтувань, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень щодо нього, які порушення допустили суди першої та апеляційної інстанцій, як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість ухвалених судових рішень та чому їх слід відносити з огляду на положення статей 370, 412414 КПК до безумовних підстав для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень касаційним судом відповідно до ст. 438 цього Кодексу.

Необхідно врахувати, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Враховуючи викладене, засудженому необхідно належним чином обґрунтувати свою позицію щодо істотності порушень кримінального процесуального закону, яку норму або норми кримінального закону України про кримінальну відповідальність судами першої або апеляційної інстанцій неправильно застосовано, що є підставою для зміни або скасування судового рішення згідно з ч. 1 ст. 438 КПК, та належно систематизувати викладені у касаційній скарзі доводи.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 427 КПК визначено, що у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції, до якого вона подається, яким є Верховний Суд, однак за змістом касаційної скарги її адресовано до Верховного Суду України, який не є судом касаційної інстанції.

Крім цього до касаційної скарги не додано належним чином завіреної копії вироку місцевого суду, який оскаржується, що є безумовною вимогою відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК. Вказана обставина позбавляє суд можливості перевірити дотримання вимог статей 425, 427 КПК.

Оскільки касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст.429 цього Кодексу залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків (засудженим має бути підтверджено, що ним не пропущено встановленого за ухвалою суду строку під час повторного звернення до суду).

Керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 вересня 2021 року залишити без руху та надати для усунення виявлених недоліків 15 днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3