справа №566/1553/21
провадження № 1-і/566/12/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2022 року смт.Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Млинівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000238 від 23.10.2021 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.162 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Під час судового розгляду прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
Клопотання обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 та ч. 2 ст. 186 КК України. В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 ухвалою суду від 21 грудня 2021 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 16 лютого 2022 року ухвалою суду продовжено строк дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на 60 днів. Строк дії попередньої ухвали суду спливає 16 квітня 2022 року. При цьому, звертаючись із клопотанням про продовження дії запобіжного заходу, прокурор посилається на те, що ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України не зникли і продовжують існувати.
Такими ризиками, прокурор вважає, зокрема, те, що ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимий, під час невідбутого строку покарання за попереднім вироком, знову вчинив діяння, у яких обвинувачується за ч. 1 ст. 162 та ч. 2 ст. 186 КК України, які є предметом судового розгляду у даному кримінальному провадженні. А тому, відсутність будь-яких стримуючих факторів та перебування ОСОБА_4 не в умовах ізоляції від суспільства, створюють умови для продовження останнім злочинної діяльності та можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, а також переховуватися від суду.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечували, просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на менш суворий запобіжний захід, а саме, домашній арешт.
Заслухавши думку учасників судового провадження та вивчивши матеріали клопотання, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 16 лютого 2022 року обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в СІЗО м. Рівне продовжено на 60 днів. Зазначений строк тримання ОСОБА_4 під вартою закінчується 16 квітня 2022 року.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
Суд прийшов до висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені п.1 (переховуватися від органів досудового розслідування або суду) та п.5 (продовження останнім злочинної діяльності та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення) ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, а продовжують існувати.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 неодноразово раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності та інших злочинів. Отже, ОСОБА_4 є особою суспільно-небезпечною, схильною до вчинення кримінальних правопорушень, що підтверджує ризик можливості вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення.
Крім цього, суд, дослідивши матеріали клопотання, прийшов до висновку, що є достатні підстави вважати, що існує ризик, зазначений у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як у разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч. 2 ст. 186 КК України, з врахуванням невідбутого ОСОБА_4 покарання за попереднім вироком, йому загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі. Крім того, ОСОБА_4 офіційно ніде не працює, не має постійних занять та джерел заробітку, тимчасово, до затримання, проживав на території Дніпропетровської області, що вказує на відсутність у нього стримуючих чинників особистісно-соціального характеру та міцних соціальних зав`язків по місцю проживання. Зворотнього, стороною захисту не доведено.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, враховуються вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у їх вчиненні.
Суд, враховує, що заперечення обвинуваченого ОСОБА_4 проти висунутого йому обвинувачення підлягають перевірці під час судового розгляду, в тому числі, шляхом дослідження показань потерпілої, свідків, а також шляхом дослідження інших доказів по справі.
Станом на час розгляду клопотання в суді допитано потерпілу ОСОБА_6 , досліджено письмові докази у кримінальному провадженні. Однак, залишається недопитаною свідок ОСОБА_7 , а також сам обвинувачений ОСОБА_4 ..
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
У зв`язку з цим, в даному конкретному випадку, взявши до уваги обставини кримінального правопорушення, суд вважає, що суспільний інтерес перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, переважає над його особистим інтересом.
А, тому, з метою реалізації завдань, передбачених ст.. 2 КПК України, приймаючи до уваги, що судове провадження не завершено, існування вище перелічених ризиків, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, з урахуванням усіх інших вищенаведених обставин, суд прийшов до висновку про необхідність продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою. При цьому, суд відхиляє можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який - домашній арешт.
Так, згідно розяснень Верховного Суду України ( ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ) від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд має з`ясувати місце проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Слідчому судді, суду при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід звертати увагу, що вжите законодавцем у ч. 5 ст. 181 КПК словосполучення "житло цієї особи" охоплює випадки, коли підозрюваний, обвинувачений: 1) є власником (співвласником) такого житла; 2) зареєстрований у такому житлі; 3) постійно або тимчасово проживає у такому житлі без реєстрації тощо.

Правильною слід вважати практику тих слідчих суддів, які застосовують цей запобіжний захід у згаданих випадках, з`ясувавши при цьому думку власника житла (якщо він відомий) та оцінивши усі обставини в сукупності, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання; наявність у нього родини й утриманців (місце їх фактичного проживання); достатність застосування такого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у ст. 177 КПК, зокрема спробам підозрюваного, обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду тощо.

Стороною захисту документально не підтверджено можливість проживання ОСОБА_4 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки не надано суду відомості про власника вказаного житла та згоди від нього на проживання там обвинуваченого.
А тому, враховуючи, що ухвалою суду від 16 лютого 2022 року відносно ОСОБА_4 обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено на строк - 60 днів, який закінчується 16 квітня 2022 року, продовжений строк тримання ОСОБА_4 під вартою слід рахувати з 11 квітня 2022 року.
У відповідності до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.Також, в ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
А тому, суд вважає, за необхідне визначити заставу, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-194,196,197, 331 КПК України,-

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000238 від 23.10.2021 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з утриманням в Рівненському слідчому ізоляторі (33001, м. Рівне, вул. Дворецька, 116).
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 за цією ухвалою рахувати з 11 квітня 2022 року по 09 червня 2022 року, включно.
Визначити строк дії ухвали до 12 год 30 хвилин 09 червня 2022 року.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу, як альтернативний запобіжний захід, в розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить - 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.
В разі внесення обвинуваченим ОСОБА_4 застави покласти на нього наступні обов`язки:
1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;
3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) докласти зусиль до пошуку роботи.
Ухвалу може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: