Справа №949/881/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286-1 Кримінального кодексу України:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, інваліда 3-ї групи пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЄС, освіти середньої-спеціальної, одруженого, має на утриманні п`ять неповнолітніх дітей, раніше несудимого,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника СВ Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 з покладенням обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 24 квітня 2022 року біля 19 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки "Volkswagen" моделі "Touran", реєстраційний номер НОМЕР_1 , в світлу пору доби, рухаючись із невстановленою швидкістю (досудовим розслідуванням не встановлено швидкість автомобіля) по вул. Шевченківській в с. Переброди, Сарненського району, напроти кафе "Магнат", по асфальтованій, сухій дорозі, зі сторони с. Жадень, Сарненського району в напрямку с. Будимля, Сарненського району, проявив неуважність до дорожньої обстановки та раптово змінив напрямок руху вправо в результаті чого відбувся виїзд керованого ним автомобіля на праве узбіччя по ходу руху, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які рухалися на зустріч автомобіля, від чого ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді дрібних саден лобної ділянки, тильних поверхонь обох кистей, лінійного перелому потиличної кістки справа з ознаками геморагічного забою лівої скроневої частки та ознаками забою головного мозку легкого ступеня, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

В безпосередньому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали є грубе порушення водієм автомобіля ОСОБА_7 сукупності наступних пунктів Правил дорожнього руху України:
- пункт 2.3(б) - згідно якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- пункт 10.1 - згідно якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .

В діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 286-1 Кримінального кодексу України, а його вина повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Підставою до внесення клопотання стало те, що в діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286-1 Кримінального кодексу України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від 5 до 8 років, а також те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як ОСОБА_7 проживає в с. Переброди, Сарненського району, що межує з Республікою Білорусь, а також в одному населеному пункті, що й особи, які допитані як свідки під час досудового розслідування, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпіла ОСОБА_8 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала доводи клопотання, просить про його задоволення з тих самих мотивів, на які посилається слідчий та посилається на те, що з врахуванням всіх встановлених обставин, є всі підстави стверджувати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_7 та захисник - адвокат ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_7 та захисник - адвокат ОСОБА_4 наголосили на тому, що під час проведення слідчих дій підозрюваний ОСОБА_7 з`являвся до слідчого за кожним його викликом. ОСОБА_7 одружений, має на утриманні п`ятеро неповнолітніх дітей, Крім того, ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання, що стверджується характеристикою Миляцької сільської ради Сарненського району Рівненської області від 19.07.2022 року, він є інвалідом 3-ї групи (захворювання пов`язане з наслідками аварії на ЧАЄС) та час від часу проходить обстеження та лікування.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні запевнив суд, що зобов`язується при необхідності з`являтися до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Дослідивши докази по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, самого підозрюваного та його захисника, які заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя дійшов такого висновку.

В ході розгляду клопотання, слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000062 від 25 квітня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286-1 Кримінального кодексу України.

22 липня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286-1 Кримінального кодексу України.

Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_7 за частиною 2 статті 286-1 Кримінального кодексу України підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: - витягом з ЄРДР від 25 квітня 2022 року, протоколом огляду місця події від 25 квітня 2022 року; протоколом огляду місця події від 25 квітня 2022 року, а саме вилучення автомобіля; висновком судово-медичної експертизи від 12 травня 2022 року щодо тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_8 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 21 травня 2022 року; висновком судової інженерно-транспортної експертизи від 27 червня 2022 року; повідомленням про підозру ОСОБА_7 .

Статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до частин 1, 2 статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчим суддею при розгляді даного клопотання враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якого термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, пункт 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя на вказаній стадії досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (пункт 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Виконуючи вимоги законодавства, з врахуванням обставин, наведених у статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286-1 Кримінального кодексу України, який згідно зі статтею 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.

Разом з цим, обґрунтованість підозри не констатує беззаперечного факту доведеності винуватості особи, а лише вказує на достатність інформації для її існування.

Частиною 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частини 4 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до частин 1, 2 статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Наявність ризику, передбаченого пунктом 4 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, про який зазначають слідчий та прокурор, слідчий суддя вважає доведеним з підстав, наведених у клопотанні та з огляду на зміст пред`явленої підозри.

Так, на даній стадії кримінального провадження на високому рівні існує ризик перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, зважаючи на обґрунтування клопотання та суть повідомленої підозри, стадію кримінального провадження, зокрема, не встановлено на даний час усіх обставин вчинення правопорушень, та необхідність проведення ряду слідчих дій, тощо, тому слідчий суддя вважає доведеним існування вказаного ризику.

Існуваннів ризиків, про які зазначає слідчий та прокурор в судовому засіданні не доведено та посилання на такі ризики, зокрема, передбачені пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є безпідставними. Твердження прокурора про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки слідчим та прокурором не доведено, що підозрюваний володіє таким ступенем впливу на конкретних свідків та потерпілого.

Оцінюючи доводи слідчого та прокурора про необхідність обрання відносно підозрюваного міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у зв`язку з тяжкістю злочину, у вчинені якого підозрюється, та доведеними ризиками, вважаю, що стороною обвинувачення жодним доказом не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, не працює,є інвалідом 3-ї групи (захворювання пов`язане з наслідками аварії на ЧАЄС) одружений та на утриманні має п`ятеро неповнолітніх дітей, що свідчить про стійкість його соціальних зв`язків.

При цьому, слідчому судді не надано доказів того, що ОСОБА_7 продовжує вчиняти кримінальні правопорушення, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, раніше ухилявся від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Це можливо, коли особа не має постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваної під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для застосування даного виду запобіжного заходу.

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених Кримінального процесуального кодексу України, не є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваного, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної поведінки, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється громадянин України ОСОБА_7 , наслідків, які настали внаслідок злочину, та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить висновку, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, а тому клопотання про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає частковому задоволенню.

При цьому, беручи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286-1 Кримінального кодексу України, є обґрунтовані підстави вважати, що останній може перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки, буде саме такий запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України. В зв`язку з обранням до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою на нього слід покласти обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 179 Кримінального процесуального кодексу України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 179 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 176-179, 184, 186-187, 193-194, 196, 205, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання заступника начальника СВ Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286-1 Кримінального кодексу України - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, інваліда 3-ї групи пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЄС, освіти середньої-спеціальної, одруженого, має на утриманні п`ять неповнолітніх дітей, раніше несудимого, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього на строк два місяці, тобто до 26 вересня 2022 року, наступні обов`язки:

- прибувати до кабінету №14 Відділення поліції №1 Сарненського РВП до заступника начальника СВ ОСОБА_5 за кожним викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Попередити підозрюваного ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Вручити підозрюваному ОСОБА_7 під розписку копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено 29 липня 2022 року.

Слідчий суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1