Справа № 346/2538/22
Провадження № 11-сс/4808/219/22
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 липня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 80000422 щодо підозрюваного ОСОБА_7 з визначенням розміру застави,
за участю захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49620 грн. Слідчий суддя дійшов висновку, що органи досудового розслідування обґрунтовано підозрюють ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Свої висновки слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри, що підтверджується фактичними даними, та наявністю ризиків, передбачених п. 1- 4 ч. 1 ст. 177 КК України.

В частині розміру застави слідчий суддя свої висновки мотивував тим, що саме такий розмір застави обумовлений тим ступенем довіри до підозрюваного, при якому перспектива втрати застави буде для ОСОБА_7 необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту. Вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою у зв`язку з тим, що слідчий суддя не обґрунтував належним чином жодного ризику та не навів будь-яких доказів необхідності застосування такого суворого запобіжного заходу, як тримання під вартою. Вказує, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчим суддею не було досліджено міцні соціальні зв`язки підозрюваного, а розгляд клопотання відбувся всупереч практиці ЄСПЛ, Стверджує, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 та після вчинення злочину не переховувався від органів досудового розслідування. На думку сторони захисту, не доведено наявність підстав, що існують ризики передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки враховуючи незадовільний майновий стан підозрюваного ОСОБА_7 , його міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрацію по АДРЕСА_1 , проживає один з батьком похилого віку, після вчинення злочину не переховувався від органів досудового розслідування.
Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності прокурора.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги та просили задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді без змін, з наступних підстав.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

05 липня 2022 року складено підозру у вчиненні ОСОБА_7 вказаного злочину, яку повідомлено останньому під підпис (а.п. 25-26).

Звертаючись до суду з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_8 мотивував наявність обґрунтованої підозри долученими до матеріалів доказів, зокрема: протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом огляду предмета, протоколом затримання, протоколом огляду місця події, а також іншими зібраними у провадженні доказами.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено. Вказані докази у своїй сукупності підтверджують ймовірну причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину.

На думку колегії суддів, слідчий суддя належним чином дослідив вказані докази та на підставі свого внутрішнього переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінив сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, та дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення.

Обираючи міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про достатність доказів для підозри останнього у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, з чим погоджується й колегія суддів.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, не містять чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Колегія суддів вважає, що надані стороною обвинувачення докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_7 міг бути причетним до вчинення вказаного вище злочину.

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянт фактично висловлює свою незгоду з застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що на його думку є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Проте, колегія суддів вважає, що слідчий суддя належним чином дослідив всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, в повній мірі дотримавшись й вимог, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав підозрюваного ОСОБА_7 , гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Так, критерії для застосування того чи іншого запобіжного заходу встановлені у ч. 1 ст. 194 КПК України й, окрім, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбачають також наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам.

Звертаючись до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, старший слідчий, окрім доведеності висунутої підозри, посилається й на наявність ризиків, передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КК України, з одночасним обґрунтуванням неможливісті застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу (а.п. 1-4).

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя, частково задовольняючи клопотання слідчого, та обираючи ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у виді 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49 620 грн., виходив з того, що надані слідчим докази, підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та існують ризики, на які посилається слідчий, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та суду; ризик незаконного впливу на свідків та представника потерпілого у кримінальному провадженні; ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може знищити речові докази, які ще не досліджені, не прибувати на виклики, таким чином затягуючи хід досудового розслідування.

При цьому, слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, що відноситься до категорії тяжкого злочину, обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я та дійшов обґрунтованого висновку про обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, та вважав за необхідне визначити підозрюваному розмір грошової застави, оскільки більш м`який вид запобіжного заходу, не зможе в достатній мірі запобігти встановленим вище ризикам.

Зазначені висновки слідчий суддя належним чином обґрунтував, з посиланням на наявні в матеріалах провадження докази.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування чи суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження, а й може продовжувати існувати на стадії судового розгляду.

Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про подію кримінального правопорушення, поведінку підозрюваного, відомостей, що характеризують його особу, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Суд першої інстанції в повній мірі взяв до уваги відомості, що були відомі на час розгляду клопотання відносно особи підозрюваного.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 : 1970 року народження; уродженець м. Кострома, Російської Федерації та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з середньою освітою, не працюючий, неодружений, на утриманні нікого не має, раніше судимий, останній раз засуджений вироком Коломийського міськрайонного суду від 28 липня 2022 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки два місяці.
Сторона захисту посилається на те, що ОСОБА_7 перебуває у незадовільному майновому стані; має міцні соціальні зв`язки; має постійне місце проживання та реєстрацію АДРЕСА_1 ; проживає один з батьком похилого віку, в той час будь-яких доказів на підтвердження цих обставини не здобуто.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ухвали слідчого судді сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо ОСОБА_7 буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, з огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, їх обставини, тяжкість, з метою запобігання виникненню ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону вмотивовано прийняв рішення про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Водночас, ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання обвинуваченому розміру застави, який перевищував його наявні активи та поточні доходи, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Також колегія суддів враховує те, що підозрюваний ОСОБА_7 неодноразово судимий, що видно з матеріалів кримінального провадження (а.п. 28-34).

Отже, ухвала слідчого судді прийнята на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу, й слідчим суддею належним чином досліджено всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з цим, колегія суддів доходить висновку, що ухвалу слідчого судді належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 131-132, 176-178, 182, 183, 194, 199, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 липня 2022 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4