ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвиунваченого

20 липня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на домашній арешт, -

встановив:
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307 КК України.

Прокурором ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримано письмове клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на домашній арешт у зв`язку з тим, що останній співпрацює з органами досудового розслідування, надаючи покази в якості свідка в інших кримінальних провадженнях щодо інших осіб.

Сторона захисту підтримала клопотання прокурора, просила задовольнити, зазначивши, що обвинувачений має місце проживання , надавши копію договору оренди житла за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд, заслухавши прокурора, який підтримав клопотання та вважав за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого, захисника, який заперечив проти задоволення клопотання прокурора та вважав за доцільне змінити запобіжний захід відносно його підзахисного на домашній арешт, суд, розглядаючи клопотання прокурора та оцінюючи доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого, виходить з наступного.

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При вирішенні клопотання прокурора суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна; вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою; те, що він має зареєстроване місце проживання та не мав до затримання постійного місця роботи та місця проживання на території м. Одеси.

Разом з цим, суд враховує, що в судовому засіданні захисником суду надано договір оренди житлового приміщення (квартири) за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_5 співпрацює з органами досудового розслідування, надаючи покази в якості свідка в інших кримінальних провадженнях прияє здійсненню досудового розслідування щодо інших осіб, зазначені дії ОСОБА_5 узгоджуються із наявними суспільним інтересом у забезпечення швидкого досудового розслідування та викритті більшої кількості кримінальних правопорушень. Вказане свідчить про активне сприяння ОСОБА_5 у проведенні кримінального провадження ,а також виявленні та припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень. За результатами досудового розслідування у таких кримінальних провадженнях, за наданої інформації прокурором, встановлено осіб, яким повідомлено про підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України.. За таких обставин, суд вважає, що існує лише мінімальна ймовірність того, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема має можливість впливати на свідків у цій справі або плинути на стан судового розгляду і, зазначений ризик не є вирішальним для продовження тримання особи під вартою.

Серед іншого, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами, при вирішенні питання щодо заявленого прокурором клопотання, залишаються обґрунтовані сумніви щодо належного виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_5 .

Ризик переховування від правосуддя, суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , (сімейний стан, місце проживання, засоби до існування) і приходить до висновку, що ризик переховуватися залишається досить актуальним зважаючи на особистість обвинуваченого та тяжкість ймовірного покарання за ч. 3 ст.307 КК України в разі визнання його винуватим та існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Втім, необхідно оцінювати не лише наявність ризиків, а й доцільність застосування тримання під вартою до ОСОБА_5 на цьому етапі провадження.

Фактично, суд повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, з метою захисту прав обвинуваченого та дотримання принципу верховенства права. Тримання під вартою вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому суд повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Оцінка відповідних і достатніх підстав тримання під вартою має бути здійснена без відриву від фактичної тривалості попереднього ув`язнення. Ця оцінка здійснюється з необхідною ретельністю під час провадження у справі (Рішення у справі Gabor Nagy проти Угорщини-2 від 11 квітня 2017 року, заява № 73999/14, параграф 77). При цьому, потрібно завжди виходити з презумпції звільнення особи з-під варти (Рішення Великої Палати у справі Buzadji проти Республіки Молдова від 5 липня 2016 року, заява № 23755/07, параграфи 89, 91). Мають бути переконливо продемонстровані конкретні факти справи, для того, щоби переважати правило поваги до особистої свободи, а також щоби виправдати подальше тримання під вартою (наприклад, Рішення у справі Ilijkov проти Болгарії від 26 липня 2001 року, заява № 33977/96, параграф 84). Питання тривалості тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно.

Враховуючи активне сприяння обвинуваченим ОСОБА_5 органам досудового розслідування в розкритті інших осіб, причетних до вчинення злочинів, суд приходить до висновку, що забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, може бути досягнуто шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого, ніж тримання під вартою, заходу забезпечення кримінального провадження із покладенням на нього відповідних обов`язків.

При вирішенні питання про можливе застосування більш м`якого запобіжного заходу, прокурор посилається на те, що домашній арешт зможе запобігти наведеним ризикам.

У Рішеннях ЄСПЛ - Ідалов проти Росії, Мамедова проти Росії зазначається, що серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти, тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

Враховуючи все наведене у сукупності: наявність постійного місця проживання, зменшення ризиків, які враховувалися при обранні запобіжного заходу, а саме активне сприяння в розкритті інших злочинів, суд вважає, що прокурором доведено, що домашній арешт у період доби з 18:00 год. до 09:00 год. зможе запобігти встановленим та доведеним ризикам.

З огляду на те, що залишаються ризики переховування та вчинення інших кримінальних правопорушень, суд при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу на більш м`який враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі «Боротюк проти України», заява № 33579/04 п. 62, в якому зазначено, що у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Обираючи для обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту у період доби з 18:00 год. до 09:00 год., суд враховує, що існуючі ризики залишаються актуальними, тому при обранні більш м`якого запобіжного заходу необхідно їх врахувати та покласти на обвинуваченого відповідні обов`язки передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України.

Суд вважає, що домашній арешт у період доби з 18:00 год. до 09:00 год. із покладанням процесуальних обов`язків визначених у ч. 5 ст.194 КПК, з носінням електронного засобу контролю, зможе уберегти від існуючих ризиків та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим приходить висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст.314, 370, 372 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 задовольнити.

Змінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт у певний час доби, строком на два місяці, тобто до 20.09.2022 року включно, із забороною залишати житло де він мешкає у період доби з 18:00 год. до 09:00 год., за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону;

4) утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

Обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити з-під варти негайно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого зобов`язань.

Виконання ухвали суду про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний час доби із забороною покидати місце проживання у період доби з 18:00 год. до 09:00 год., контроль за поведінкою та контроль в частині носіння електронного засобу контролю обвинуваченим покласти на співробітників Відділу поліції № 5 Одеського районного управління № 1 ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали суду про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний час доби обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, а саме з 20.07.2022 року та закінчується 20.09.2022 року включно.

Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор», прокурору до відома; начальнику Відділу поліції № 5 Одеського районного управління № 1 ГУНП в Одеській області для виконання.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/5204/22
Номер провадження № 1-кп/ 522/1382/22
Головуючий суддя ОСОБА_1