Справа 688/499/22
№ 1-кп/688/75/22
Ухвала
Іменем України
01 липня 2022 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі засідань у м. Шепетівка клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000803 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золочів Золочівського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, з інвалідністю 2 групи, раніше не судимого,

за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 15 п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України,

встановив:

28 вересня 2021 року близько 10 год. 50 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_2 , взяв ніж, який помістив у поліетиленовий пакет. Після цього, того ж дня, близько 10 год. 55 хв., ОСОБА_4 , знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_3 , наблизився до ОСОБА_6 , дістав правою рукою з поліетиленового пакета вказаний ніж, яким намагався нанести потерпілому один удар лезом ножа в ліву ділянку його живота, але потерпілий ОСОБА_6 , захищаючись, вирвав даний ніж своєю правою рукою з рук ОСОБА_6 та отримав тілесне ушкодження у вигляді поверхневої рани на долонній поверхні правої кисті, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 клопотання підтримав частково. Суду пояснив, що тривалий час хворіє психічним захворюванням, у зв?язку з чим перебуває на обліку у психіатра та йому встановлена 2 група інвалідності. Проживав разом з матір?ю, яка періодично його лікувала. Останній раз проходив лікування в 2016 році. Після смерті матері він перестав проходити лікування та стан його здоров?я погіршився. До потерпілого він тривалий час відчував неприязнь, оскільки той здійснює свою підприємницьку діяльність біля його будинку, періодично обзивав його, знаючи про його хворобу. Крім того, потерпілий купив у нього фотоапарат «Київ» за меншу ціну, обманувши його. За тиждень до події він просив потерпілого доплатити за фотоапарат, але той відмовився, що дуже його розлютило. Тому він вирішив покарати його за це. Для цього купив в мережі інтернет ніж, поклав його у пакет та зранку 28.09.2021 пішов до кіоску, де працює потерпілий. Дістав з пакету ножа та замахнувся ним, хотів порізати руку потерпілому, однак, потерпілий застосував до нього прийом самооборони та вихватив ножа, при цьому поранив собі руку. Вбивати потерпілого не хотів, хотів його порізати, наприклад руку, щоб шрам залишився. Відразу попросив у нього вибачення. Просив помістити його до психіатричного закладу з посиленим, а не суворим наглядом, оскільки відсутні тяжкі наслідки. Просив вибачення у потерпілого.
Допитаний у судовому засіданні поте рпілий ОСОБА_6 суду показав, що близько 10 год. 55 хв., знаходився неподалік будинку АДРЕСА_3 , біля кіоску, де здійснює свою підприємницьку діяльність з ремонту взуття. До нього підійшов ОСОБА_4 , в якого він за місяць до події придбав фотоапарат «Київ» за 50 грн., сказав, що хоче йому віддячити, нахилився та правою рукою з поліетиленового пакета дістав ніж та замахнувся ним в ліву ділянку його живота, але потерпілий, захищаючись, вирвав даний ніж своєю правою рукою з рук ОСОБА_6 , отримавши поріз на долонній поверхні правої кисті. Зазначив, що приводів до таких дій ОСОБА_7 не давав, ніколи його не обзивав, претензій від нього щодо зменшеної ціни на фотоапарат не надходило. Сприйняв дії Марецького як замах на вбивство, якби він не застосував прийом самооборони та не вихватив у нього ніж, то він би його вбив. Працівникам поліції ОСОБА_7 сказав, що жалкує, що не вбив потерпілого. Пояснив, що через деякий час ОСОБА_7 знову приходив до кіоску, переслідував його, тому він хвилюється за своє життя. Просив задовольнити клопотання прокурора.
Допитані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суду показали, що є працівниками Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, 28 вересня 2021 року близько 10 год. знаходилися на перехресті вулиць Дзявульського-Героїв Небесної Сотні, оскільки отримали сигнал сигналізації з магазину. Побачили потерпілого, який рухався до них з ножем в руках, схожим на мисливський, та пояснив, що на нього напав ОСОБА_7 , хотів його зарізати, але він вихватив ножа та поранив ним руку. Вони підійшли до кіоску з ремонту взуття та побачили там ОСОБА_7 , який не заперечував, що хотів зарізати потерпілого через те, що йому заважає його кіоск, що потерпілий обманув його, придбавши фотоапарат за зниженою ціною. ОСОБА_7 посміхався, висловив жаль, що не зарізав потерпілого, повідомив їм, що хворіє психічним захворюванням, вони викликали слідчо-оперативну групу. Вказані події знімали на нагрудну камеру поліцейського.
Допитаний свідок ОСОБА_10 суду показав, що 28 вересня 2021 року близько 10 год прийшов до ОСОБА_6 замовити ремонт взуття. Бачив як до ОСОБА_11 підійшов чоловік, яким виявився ОСОБА_7 , почув крики, оглянувшись побачив, як потерпілий вихватив з рук ОСОБА_7 ножа. Бачив, що в потерпілого порізана долоня. Чув, як ОСОБА_7 звинувачував потерпілого, що він купив у нього фотоапарат за зниженою ціною.
Відповідно до протоколу огляду місця події з фототаблицями та відеозаписом до нього від 28.09.2021 місцем події є місце неподалік кіоску, що розташований біля будинку АДРЕСА_3 , з місця події вилучений поліетиленовий пакет жовтого кольору та ніж.
Згідно з висновком експерта №369 від 01.10.2021 у ОСОБА_6 виявлено тілесне ушкодження у вигляді поверхневої рани на долонній поверхні правої кисті, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Дане тілесне ушкодження утворилося від дії гострого ріжучого предмета, могло виникнути в строк та при обставинах, вказаних в постанові та обстежуваним. Його утворення внаслідок самоспричинення є малоймовірним.
Висновком експерта №СЕ-19/123-21/7888-ХЗ від 11.10.2021 визначено, що наданий на експертизу ніж виготовлений по типу мисливських ножів загального призначення, однак не має достатньої для ураження цілі міцності та до холодної зброї не належить. Довжина руків?я ножа 126 мм, ширина 40 мм, довжина клинка 190мм, ширина 40 мм, довжина леза 185 мм.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_6 від 08.10.2021 з відеозаписом до нього, потерпілий за допомогою статиста продемонстрував як саме ОСОБА_7 підійшов до нього, як витягнув ножа з пакета та замахнувся в ліву ділянку живота, а також показав прийом самооборони, за допомогою якого він вихватив ножа у Марецького, внаслідок чого порізав долоню правої руки.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 від 08.10.2021, з фото-таблицею до нього, свідок за допомогою статиста показав спосіб та механізм нанесення ОСОБА_7 удару ножем для потерпілого ОСОБА_6 .

З відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського ОСОБА_8 від 28.09.2021 слідує, що ОСОБА_7 не заперечує обставини нападу на потерпілого за допомогою ножа, стверджуючи, що він хворіє, а потерпілий не дає йому життя, оскільки облаштував кіоск біля його будинку. Він вважає нормальним зарізати людину за це.

Протоколом огляду речового доказу від 10.02.2022 переглянуто зміст диску з портативного відеореєстратора поліцейського ОСОБА_8 та описані зафіксовані на ньому події, що мали місце 28.09.2021, що повністю співпадають з продемонстрованим у судовому засіданні відеозаписом.

Відповідно до протоколів пред?явлення особи до впізнання за фотокартками від 08.02.2022, 09.02.2022 та 10.02.2022, потерпілий та свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 серед 4-х пред?явлених до впізнання осіб за рисами обличчя впізнали Марецького, як особу, яка ножем спричинила потерпілому тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №10 від 02.02.2022, ОСОБА_4 страждає параноїдною шизофренією, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом, страждав такою і на період інкримінованого йому злочину. Перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 2002 року, неодноразово лікувався в психіатричних лікарнях, має 2 групу інвалідності з 2007 року безстроково. ОСОБА_4 на період інкримінованого йому кримінального правопорушення не усвідомлював свої дії, не міг керувати ними і відповідати за них. ОСОБА_4 на даний час не усвідомлює свої дії та не може керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Допитаний судом експерт ОСОБА_12 висновок судово-психіатричного експерта №10 від 02.02.2022 підтримав та роз?яснив, що ОСОБА_4 висловлював стійкі маячні ідеї щодо потерпілого, враховуючи це, а також інкримінований йому злочин проти життя і здоров?я особи, він потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу саме із суворим наглядом.

Враховуючи те, що судова психіатрична експертиза проводилася кваліфікованими фахівцями в цій галузі, предметом її дослідження були усі наявні матеріали, то підстав для сумнівів у достовірності даних висновків суд не вбачає. Дії ОСОБА_4 ораном досудового розслідування кваліфіковано за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто незакінчений замах на умисне вбивство - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з хуліганських мотивів.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 19.11.2019 у справі №130/2612/17, осудність згідно вимог ст.ст. 18, 19 КК України є обов`язковою ознакою суб`єкта злочину, що характеризується таким психічним станом особи, при якому вона під час вчинення злочину здатна усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Здатність особи під час вчинення злочину усвідомлювати свої дії (бездіяльність) означає правильне розуміння фактичних об`єктивних ознак злочину - об`єкта посягання, суті діяння, обстановки, часу і місця, способу його вчинення, його суспільно небезпечних наслідків тощо. Така здатність повинна бути пов`язана з можливістю контролювати, керувати своїми вчинками. Тут свідомість і воля взаємозалежні й лише в сукупності виступають передумовою визнання особи винною.

Натомість неосудною визнається така особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Поняття неосудності включає в себе співвідношення медичного (біологічного) і юридичного (психологічного) критеріїв. Медичний критерій полягає у наявності у особи психічного захворювання, що істотно впливає на свідомість і волю людини (хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки). Юридичний - у нездатності особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. При цьому юридичний критерій виражається двома ознаками: 1) інтелектуальною - особа не може усвідомлювати фактичну сторону своїх дій (бездіяльності) та/або не здатна усвідомлювати їх суспільно небезпечний характер; 2) вольовою - особа не може керувати своїми діями (бездіяльністю) внаслідок руйнування психічною хворобою її вольової сфери.

Особу може бути визнано неосудною тільки тоді, коли встановлена одна з ознак критерію юридичного на підставі хоча б однієї з ознак критерію медичного.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №10 від 02.02.2022 в ОСОБА_4 встановлено наявність як медичного критерію (хронічне психічне захворювання у виді параноїдної шизофренії), так й інтелектуальної та вольової ознак юридичного критерію (нездатність розуміти свої дії та керувати ними).

Згідно приписів ст. 15 КК України замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом, коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.

Враховуючи, що стан неосудності пов`язаний з відсутністю в особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

Враховуючи зазначене, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення у клопотанні прокурора та кваліфікація суспільно-небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_4 як ч. 3 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, є помилковими.
Виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали, дії ОСОБА_4 належить кваліфікувати за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України - умисне легке тілесне ушкодження.
Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із положень ст. ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру.

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Таким чином, з урахуванням встановлених під час судового розгляду обставин, враховуючи висновок судово-психіатричного експерта №10 від 02.02.2022, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_4 , який вчинив суспільно- небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України в стані неосудності, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння, потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Враховуючи характер, тривалість та тяжкість захворювання ОСОБА_4 , конкретні обставини та характер вчиненого суспільно-небезпечного діяння та небезпечності хворого для себе та інших осіб, а також висновок комісії лікарів-експертів, викладений у висновку судово-психіатричної експертизи №10 від 02.02.2022, суд застосовує до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Доводи сторони захисту про можливість застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом, оскільки відсутні тяжкі наслідки, суд відхиляє, оскільки з матеріалів справи та роз?яснень судового експерта слідує, що вчинене діяння пов`язане із посяганням на життя потерпілого, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння (спосіб, місце та знаряддя, причин, з яких тяжкі наслідки не настали), ОСОБА_4 становить небезпеку для суспільства. Суд вважає, що вид примусових заходів медичного характеру, що можуть бути застосовані залежить не лише від тяжкості вчиненого у стані неосудності суспільно небезпечного діяння (юридичної оцінки), а визначається із сукупності факторів, що випливають з конкретних обставин справи та психічного стану особи щодо якої такі заходи застосовуються.
Крім того, згідно з ч. 2 ст. 514 КПК України зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати необхідно віднести на рахунок держави.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Арешт, накладений на речові докази слід скасувати.

Запобіжний захід у вигляді поміщення ОСОБА_4 до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, до набрання ухвалою суду законної сили слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 369, 371-372, 392, 395, 503, 505, 508, 512, 513, 516, 532 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000803 щодо ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Запобіжний захід у вигляді поміщення ОСОБА_4 до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, до набрання ухвалою суду законної сили залишити без змін.
Процесуальні витрати за проведення експертизи від 11.10.2021 у сумі 1029,72 грн віднести на рахунок держави.
Речові докази: ніж та поліетиленовий пакет жовтого кольору, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області знищити; диск DVD-R з відеозаписом з портативного відео реєстратора поліцейського, який міститься в матеріалах справи зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29.09.2021 - скасувати.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_13