Справа № 182/3380/22
Провадження № 1-і/182/7/22
У Х В А Л А
Іменем України

02.09.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000129 від 23.01.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Владиславка Миронівського району Київської області, місце реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000129 від 23.01.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 .

Справа перебуває у провадженні судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 , однак вона станом на 02.09.2022 року перебуває на лікарняному, у зв`язку з чим у відповідності до пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідних положень» Кримінального процесуального кодексу України вказане клопотання розглядає суддя ОСОБА_1 .

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 та обґрунтував його тим, що ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу не минули, а саме до теперішнього часу наявні ризики переховування від суду та впливу на свідків, оскільки останній обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину та він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання і настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод. Прокурор вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_7 підтримав позицію свого підзахисного.

Вислухавши думку сторін, суд приходить до наступних висновків.

У п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено право кожного на свободу та особисту недоторканність; заборону позбавлення свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

За змістом норми ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

ОСОБА_5 обвинувачується в скоєні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, тобто умисного заподіяння смерті іншій особі, за скоєння якого, у разі визнання його вини може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, що може спонукати ОСОБА_5 переховуватись від суду.

Вирішуючи в даному випадку питання про можливість продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , суд враховує, що положеннями КПК України встановлені випадки і процедура для позбавлення свободи, право на яку не є абсолютним і може бути обмежене і з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків.

У зв`язку із чим, в даному випадку обґрунтована наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та на які посилається прокурор, а тому суд знаходить підстави для продовження строку тримання під вартою.

Суворість покарання, при оцінці ризику переховування від суду, узгоджується з позицією ЄСПЛ, зазначеною в рішеннях, викладених у справах «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко протиУкраїни», де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування від суду.

Суд вважає, що ніякий більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним судом ризикам.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 слід продовжити не більш ніж на 2 місяця.

Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, застава не визначалась.

Керуючись ст.331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання мід вартою - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не більш ніж на 2 місяця, тобто до 02.11.2022 року включно.

Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, застава не визначалась.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1