УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.04.2022 Справа №607/4118/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції., захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 у м.Тернополі в залі суду під час підготовчого судового засідання в кримінальному провадженні №0000243, на підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.263, ч.2 ст.342 КК України, -

встановив:
Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого за ч.1 ст.122, ч.1 ст.263, ч.2 ст.342 КК України ОСОБА_4 .

У клопотанні зазначено наступне: «Тернопільським міськрайонним судом проводиться розгляд кримінального провадження № 0000243 за обґрунтованим обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 122 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Бережани, Бережанського району, Тернопільської області, українець, громадянин України, не працює, із середньою освітою, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності: 04.12.1992 Калуським міськрайонним судом в Івано Франківській області за ч. 2 ст. 144 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 місяців, 4 року з конфіскацією майна, відповідно до ст. 89 КК України є раніше не судимий.

Встановлено, що у невстановлений слідством час в ОСОБА_4 виник злочинний умисел на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому слідством місці, не у встановлений слідством час, за невстановлених слідством обставин придбав пістолет марки, придбав пістолет марки «Browning», моделі «de Poche» зразка 1906 року, калібру 6,35 мм, із серійним номером « НОМЕР_1 » виготовлений промисловим способом, який є короткоствольною вогнепальною зброєю придатною для стрільби і є вогнепальною зброєю та 3 одиниці боєприпасів, які є патронами калібру 6,35 мм марки «Browning» до нарізної вогнепальної зброї центрального бою придатні до стрільби, привласнивши їх собі, таким чином неправомірно без передбаченого законом дозволу придбав вогнепальну зброю та боєприпаси.

В подальшому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що вказані предмети є вогнепальною зброєю та боєприпасами, не маючи передбаченого законом дозволу, переніс дані предмети до місця свого проживання по АДРЕСА_1 , чим здійснив незаконне перенесення, де в приміщенні квартири сховав та зберігав, таким чином здійснив незаконне зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів без передбаченого законом дозволу до 10.02.2022.

Після чого, 10.02.2022 близько 22:00 год, під час проведення огляду місця події в приміщенні житлової квартири, що за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено пістолет марки «Browning», моделі «de Poche» зразка 1906 року, калібру 6,35 мм, із серійним номером « НОМЕР_1 » виготовлений промисловим способом, який є короткоствольною вогнепальною зброєю придатною для стрільби і є вогнепальною зброєю та 3 одиниці боєприпасів, які є патронами калібру 6,35 мм марки «Browning» до нарізної вогнепальної зброї центрального бою та придатні до стрільби.

Відповідно до ч.2 ст.178 Цивільного Кодексу України, види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких в цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом, встановлюються законом. Частина 1 статті 263 Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Враховуючи те, що спеціального закону, який регулює порядок придбання, зберігання та носіння зброї, вибухових припасів та вибухових речовин немає, дозвіл на володіння об`єктами, які обмежені в цивільному обороті, на законних підставах, фізичним особам-загального статусу, виданий бути не може.

Таким чином ОСОБА_4 , діючи з єдиним прямим умислом, не маючи будь-якого дозволу на такі дії, придбав, зберігав та носив вогнепальну зброю та боєприпаси, чим порушив вимоги п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» за № 901-VIII від 23.12.2015, Постанови Верховної ради України № 2471 ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених- патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС № 622 від 21.08.1998 із змінами та доповненнями.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Окрім цього, згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного, фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції. При цьому, згідно із ч.10 ст. 62 цього ж Закону поліцейський користується повноваженнями, передбаченими цим законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення.

Так, 10.02.2022 о 08 год 00 хв, інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , спільно із заступником командира роти № 2 Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 заступили на чергування в складі екіпажу «Юпітер-152», у форменому одязі із спецзасобами та табельною вогнепальною зброєю.

Цього ж дня, о 15 год 15 хв, під час несення служби, їм на службовий планшет надійшло повідомлення від ОСОБА_6 , 1950 року народження, яка повідомила, що її син, ОСОБА_4 по місцю їх спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 , вчиняє домашнє насильство, вчиняє дії неадекватного характеру: вигнав її з дому, повикидав її особисті речі, трощить меблі.

Отримавши вказане повідомлення, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_8 , прибули за адресою, яка була вказана заявницею у повідомленні, а саме у двір будинку АДРЕСА_2 .

Також, на місце події, для допомоги прибули інспектор взводу №1 роти №2 Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_9 та інспектор взводу № 1 роти № 2 Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_10 , які заступили на чергування в складі екіпажу «Юпітер-101».

Перебуваючи по вищевказаній адресі, працівники поліції піднялись на 7 поверх будинку АДРЕСА_3 до квартири АДРЕСА_4 та постукали в двері. В подальшому, працівники поліції відчинили вхідні двері даної квартири та побачили безлад в приміщенні квартири. Залишаючись на сходовій клітці 7 поверху біля входу в квартиру АДРЕСА_5 , працівники поліції представились та покликали ОСОБА_4 . Через деякий час ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_5 по місцю свого проживання, вийшов на виклики працівників поліції, у цей же час в правій руці ОСОБА_4 утримував металеву палицю, візуально схожу на ключку для гольфу, а в лівій балон із засобом сльозогінної та дратівливої дії. Усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники поліції, діючи умисно, ОСОБА_4 зробив різкий ривок в сторону останніх, при цьому замахуючись на них металевою палицею, яку тримав в правій руці. Відреагувавши на дії ОСОБА_4 , розуміючи загрозливий характер його дій, працівники поліції прикрили вхідні двері квартири.

З метою припинення протиправних дій ОСОБА_4 , працівниками поліції було зроблено останньому низку словесних зауважень з вимогою припинити вчиняти протиправні дії. У цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення опору зазначеним працівникам правоохоронного органу під час виконання ними своїх службових обов`язків.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 10.02.2022 близько 15год 15 хв, ОСОБА_4 , перебуваючи по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , розуміючи, що перед ним працівники поліції, які перебували у форменому одязі, почав вчиняти активну фізичну протидію їх законним вимогам та розпилив засіб сльозогінної та дратівливої дії через отвір в дверному пройомі в сторону працівників поліції. В подальшому, під час вказаних протиправних дій, ОСОБА_4 , на вимогу працівників поліції припинити вчиняти правопорушення не відреагував та вдруге розпилив засіб сльозогінної та дратівливої дії через отвір в дверному пройомі в сторону працівників поліції.

Продовжуючи свою протиправну поведінку, ОСОБА_4 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, перебуваючи поза візуальним спостереженням зазначених працівників поліції, в приміщенні зазначеної квартири взяв у руку пістолет марки «Browning», моделі «de Poche» зразка 1906 року, калібру 6,35 мм, із серійним номером « НОМЕР_1 » виготовлений промисловим способом, який є короткоствольною вогнепальною зброєю придатною для стрільби та здійснив 4 постріли в напрямку вхідних дверей, за якими знаходились працівники поліції ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

В результаті злочинної діяльності ОСОБА_4 порушено суспільні відносини, які забезпечують нормальну законну діяльність органів державної влади, особисту недоторканість поліцейських, під час виконання ними своїх службових обов`язків, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 1993 року із відповідними змінами.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, - опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним свої службових обов`язків.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 10 лютого 2022 року близько 16:49 год в ОСОБА_4 , який перебував біля під`їзду №4 будинку АДРЕСА_2 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень своїй матері, ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 10 лютого 2022 року близько 16:49 год ОСОБА_4 , перебуваючи біля під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в той момент, коли ОСОБА_6 витирала з його обличчя, відкусив нігтьову фалангу 2-го пальця правої кисті ОСОБА_6 .

У результаті злочинних дій ОСОБА_4 , потерпілій

ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді травми 2-го пальця правої кисті, що за ступенем тяжкості належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості з огляду на тривалий (більше 21 дня) розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

10.02.2022 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

11.02.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України.

12.02.2022 стосовно ОСОБА_4 слідчим суддею обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 00 год 00 хв 05.04.2022 із визначенням застави в розмірі 198480 грн.

16 березня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 122 КК України.

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 122 КК України, повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, які досліджувались слідчим суддею при обранні зазначеного запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у тримання під вартою є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 п.175 зазначено, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об'єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Також, слід врахувати наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як зазначено у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Becciev v. Moldova» від 04.10.2005 (Бекчієв проти Молдови), ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов'язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв'язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Також, ОСОБА_4 , окрім м. Тернополя, проживає в м. Іваноно-Франківськ, область яка являється прикордонною областю і обвинувачений може легко перетнути кордон, що не може повною мірою забезпечувати виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, знову вчинив новий умисний злочин.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні є те, що перебуваючи під менш суворим запобіжним заходом ОСОБА_4 , знаючи адреси проживання свідків та потерпілої може їм погрожувати та застосовувати до них фізичне та психологічне насильство.

Пунктом 58 рішення ЄСПЛ по справі «Олександр Макаров проти Росії» від 12.05.2009 визначено, що суд також має враховувати тяжкість висунутого обвинувачення, особу підозрюваного або обвинуваченого, рід занять, вік, стан здоров`я, сімейний стан та інші обставини.

Під час оцінки в сукупності всіх обставин, керуючись ст. 178 КПК України, потрібно врахувати те, що підозрюваний раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене вважаю, що існують достатні підстави, які обґрунтовують ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні), а також ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується особа).

Обрання менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою не буде сприяти меті та завданням кримінального провадження на даній стадії, оскільки ОСОБА_4 в міру тяжкості покарання яке йому загрожує, віку, соціальних зв`язків, репутації, попередніх судимостей, способу життя, майнового стану, відсутності місця роботи, розміру спричиненої та не відшкодованої потерпілій майнової шкоди не зможе дотриматись належної процесуальної поведінки.

Санкція статті, за якою кваліфікуються дії ОСОБА_4 дає можливість застосувати до нього найсуворіший запобіжний захід, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою можна обрати, відповідно до п.4 ч.1 ст.183 КПК України до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а санкція статті інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від трьох до семим років».

В суді прокурор ОСОБА_3 пояснив, що подане клопотання підтримує в повному обсязі посилаючись на вказані у ньому мотиви.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив суд відмовити в клопотанні сторони обвинувачення та обрати йому більш м`який запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_5 пояснила, що стороною обвинувачення не доведено достатньо підстав для подальшого утримання її підзахисного під вартою.

Заслухавши доводи учасників, дослідивши клопотання сторони обвинувачення та наявні матеріали підготовчого провадження, суд приходить до наступного висновку.
На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В порядку ч.1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.02.2022 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 до 23 год. 59 хв. 05.04.2022 року.
Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
На думку суду, стороною обвинувачення доведено достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.263, ч.2 ст.342 КК України. Однак суд звертає увагу на те, що згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Також прокурором доведено існування ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою а саме:
- ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні є те, що перебуваючи під менш суворим запобіжним заходом ОСОБА_4 , знаючи адреси проживання свідків та потерпілої може їм погрожувати та застосовувати до них фізичне та психологічне насильство;
- ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Також, ОСОБА_4 , окрім м. Тернополя, проживає в м. Іваноно-Франківськ, область яка являється прикордонною областю і обвинувачений може легко перетнути кордон, що не може повною мірою забезпечувати виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 183 Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
ЄСПЛ через призму рішень зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).
Стороною обвинувачення доведено, що наявність декількох ризиків у сукупності, які об`єктивно існують, унеможливлюють застосування менш суворих запобіжних заходів, тому жоден з таких не буде достатнім для запобігання їм та забезпечення належної поведінки обвинуваченим і виконання ним своїх обов`язків.
Проаналізувавши наведене у сукупності вважаю, що пояснення сторони захисту спростовуються матеріалами, доводами сторони обвинувачення про існування ризиків.
З метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, із врахуванням особи ОСОБА_4 стану здоров`я, майнового стану, інкримінованого правопорушення, соціальних зв`язків, суд приходить до переконання про необхідність засновування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім цього враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого суд вважає за доцільне визначити заставу 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 124050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) гривень.

постановив:
ОСОБА_4 обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк два місяці до 03 червня 2022 року.

ОСОБА_4 визначити заставу - 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 124050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) гривень.

ОСОБА_4 після внесення застави звільнити з-під варти і з цього часу на нього покладаються обов`язки: прибувати до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за першою вимогою; не відлучатися із місця постійного проживання без дозволу суду; повідомляти суду про зміну місця проживання, на строк до 03 червня 2022 року.

ОСОБА_4 роз`яснити, що у випадку невиконання покладених на нього обов`язків внесені кошти будуть звернені в дохід держави.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, строк дії ухвали закінчується 03 червня 2022 року в 23 год. 59 хв.

Копію ухвали вручити прокурору і обвинуваченому.

На ухвалу може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи днів з моменту її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_1