Справа № 177/708/22
Провадження № 1-кп/177/100/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2022 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000177 внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.06.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 125 КК України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с. Вільноандріївка Вільнянського району Запорізької області, громадянин України, з повною середньою освітою, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 125 КК України;

В С Т А Н О В И В:
Органом досудового розслідування встановлені наступні фактичні обставини вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 125 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Так, 30 травня 2022 року приблизно о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 розпивали горілку біля домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , де побачили, як ОСОБА_5 проходив по дорозі в сторону ставка.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , маючі давні неприязні відносини з ОСОБА_5 , домовились спричинити тілесні ушкодження потерпілому, після чого ОСОБА_4 взяв з дому дерев`яний предмет ззовні схожий на руків`я від сокири та вони також пішли до ставка в с. Нова Зоря Криворізького району Дніпропетровської області.

Підійшовши до ставка в с. Нова Зоря Криворізького району Дніпропетровської області, де ОСОБА_5 ловив рибу, приблизно о 09 год. 40 хв. ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень раніше знайомому ОСОБА_5 на ґрунті тривалих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, та передбачаючи настання відповідних суспільно небезпечних наслідків, наніс 2-3 удари правою ногою в область голови ОСОБА_5 , та наніс 2-3 удари правою рукою в область голови потерпілого ОСОБА_5 після чого ОСОБА_5 відбіг до води та вони продовжили боротьбу з ОСОБА_3 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_3 після того, як ОСОБА_5 вирвався від нього та знову почав тікати наздогнав останнього та наніс ще 2-3 удари правою ногою в область голови та 2-3 удари правою рукою в область голови потерпілого, від яких ОСОБА_5 впав на землю.

Після чого, ОСОБА_4 маючи спільний умисел з ОСОБА_3 на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання відповідних суспільно небезпечних наслідків, побачив, що потерпілий від ударів ОСОБА_3 впав на землю, тримаючи в правій руці предмет ззовні схожий на руків`я від сокири наніс 2 удари по спині ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покинули місце вчинення кримінального правопорушення.

В результаті спільних протиправних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичної експертизи №806 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців навколо очей, крововилив в склеру лівого ока, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки відповідно до п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року.

Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожного окремо, кваліфікуються за ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , отримавши копії матеріалів дізнання, кожен беззаперечно визнали свою винуватість у вчиненні інкримінованого їм кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 125 КК України, не оспорюють встановлені під час дізнання обставини вчиненого кримінального проступку, ознайомлені з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст. 394 КПК України, та за участі захисника - адвоката ОСОБА_6 подали до суду письмові заяви про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за їх відсутністю.

Потерпілий ОСОБА_5 погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчиненого кримінального правопорушення та, будучи ознайомленим з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст. 394 КПК України, не заперечував проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, про що надав до суду відповідну заяву.

Таким чином, за результатами спрощеного провадження встановлено, що обставини вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 125 КК України не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчить клопотання прокурора викладене в обвинувальному акті щодо його розгляду в порядку спрощеного провадження та заяви обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , складені в присутності захисника, а також заява потерпілого ОСОБА_5 .

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акта та додані до нього матеріали кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 125 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченим, суд керується положеннями ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення, особу кожного обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання .

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , судом встановлено, що останній скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків, вину визнав повністю, розкаявся в скоєному, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризуються позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував та не перебуває, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено, що останній скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків, вину визнав повністю, розкаявся в скоєному, не працює, за місцем проживання характеризуються посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував та не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання кожного з обвинувачених, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання кожного обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України обвинуваченому ОСОБА_3 у виді штрафу, а обвинуваченому ОСОБА_4 у виді громадських робіт.

Суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 50 КК України саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинувачених та попередження скоєння ними нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання обвинуваченим з урахуванням положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не пред`являвся, судові витрати відсутні.

Заходи забезпечення в даному кримінальному провадженні, не застосовувались.

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинувачених в рамках даного кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст.ст. 369-370, 373-374, 381-382, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 680 (шістсот вісімдесят) грн .

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 70 (сімдесят) годин.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту виконання вироку.

Речовий доказ дерев`яний об`єкт, зовні схожий на руків`я від сокири, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його отримання, в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, через Криворізький районний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених частиною 1 статті 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1