ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6606/20 Номер провадження 11-сс/814/778/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
09 вересня 2022 року м. Полтава
Постановлене рішення мотивоване тим, що назване кримінальне провадження закрито, в той час як слідчий суддя розглядає скарги на стадії досудового провадження.
09 вересня 2022 року колегією суддів Полтавського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни.
З наведеним рішенням більшості колегії суддів не погоджуюся з огляду на таке.
Виходячи з положень п.2 ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Згідно з п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Приписами ч.1 ст.412 КПК України визначено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Доводи апелянта про допущення слідчим суддею істотних порушень вимог КПК України є слушними.
У ч.1 ст.55 Конституції України, ч.1 ст.24 КПК України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Відповідно до п.п.1, 2, 17 ч.1 ст.7 КПК Україн зміст та форма кримінального провадження мають відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
У рішення по справі «Мушта проти України» від 18 листопада 2010 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на доступ до суду, хоча і не є абсолютним, однак його обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами й поставленими цілями.
Окремою ж формою судової діяльності є судовий контроль за додержанням законів органами дізнання, досудового слідства та прокурором, який реалізує слідчий суддя. Зміст і характер такої діяльності щодо судового контролю в рамках кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини на стадії досудового розслідування кримінального провадження.
Частиною 2 ст.304 КПК України передбачено, що скарга повертається, якщо:
1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу;
2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді;
3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Указаний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
За змістом оскаржуваного рішення підставою для повернення скарги ОСОБА_4 з доданим клопотанням стало закриття кримінального провадження, в якому останній оскаржує бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава.
Однак, слідчий суддя залишив поза увагою, що вимогами ч.2 ст.304 КПК України чітко визначено в яких випадках на досудовому провадженні слідчим суддею постановляється ухвала про повернення скарги, та цією нормою не передбачено можливості повернення скарги з наведених у оскаржуваній ухвалі обґрунтувань.
Таким чином, слідчий суддя повернув скаргу без наявних для цього правових підстав, що не відповідає зазначеним вище положенням КПК України та загальним засадам кримінального провадження, закріпленим у ст.ст.9, 21, 24 КПК України.
На мою думку, факт закриття згаданого кримінального провадження не звужує змісту ч.2 ст.304 КПК України та не звільняє слідчого суддю від виконання повноважень, визначених КПК України, щодо розгляду скарги по суті. При цьому зазначені в оскаржуваній ухвалі мотиви стосуються обставин, які підлягають з`ясуванню та встановленню на стадії розгляду скарги, й за певних умов є підставою для відмови в її задоволенні, а не повернення, у зв`язку з чим виходять за межі предмету перевірки процесуальної прийнятності скарги для розгляду.
Допущені слідчим суддею порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили постановити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для його скасування.
Також уважаю передчасними посилання колегії суддів на те, що ОСОБА_4 подав скаргу протягом значного проміжку часу після звернення з клопотанням щодо проведення слідчих (розшукових) дій до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, та не надав слідчому судді будь-яких доказів на підтвердження того, що він або його представник цікавились станом кримінального провадження, вчиняли процесуальні дії, спрямовані на отримання відомостей про хід досудового розслідування. Наведена мотивація головним чином зводиться до питання поважності причин пропуску строку на подання ОСОБА_4 скарги в порядку ст.303 КПК України, яке підлягає вирішенню виключно в разі розгляду клопотання скаржника про поновлення названого процесуального строку, дослідження його доводів, у той час як дане клопотання за оскаржуваною ухвалою повернуто, що додатково свідчить і про врахування зазначених вище обставин в ухвалі колегії суддів без відповідного апеляційного приводу.
На підставі викладеного вище, враховуючи вимоги апеляційної скарги та те, що слідчим суддею розгляд скарги й клопотання про поновлення строку по суті не здійснювався, оскаржувану ухвалу необхідно було скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Суддя Полтавського апеляційного суду ОСОБА_3