Дата документу 09.08.2022 Справа № 332/3350/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №332/3350/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/308/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Середнє Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Середнє Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, одружений, офіційно не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 19 липня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2, ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді арешту строком на 4 місяці.
Строк покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання та приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнено, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок суду щодо нього та звільнити його від покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі через його суворість.

Посилається на те, що за результатами розгляду справи, суд першої інстанції встановив такі обставини: відсутність у нього судимостей; вчинення ним нетяжкого злочину; відсутність завданої шкоди; відсутність обставин, що обтяжують покарання; наявність у нього постійного місця проживання.

Крім того, вказує, що він належним чином виконував всі процесуальні обов`язки без застосування до нього запобіжних заходів; давав показання щодо обставин події, які сприймав особисто.

Натомість суд першої інстанції у вироку не зазначив, в чому полягає суперечність між його показаннями та іншими доказами у справі.

Вказує, на те, що прокурор який підтримував державне обвинувачення, просив суд призначити йому покарання із застосування ст.5 КК України з іспитовим строком на 2 роки, натомість суд призначив покарання у виді арешту.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 просить залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Зазначає, що при призначенні покарання судом враховано характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочину, враховано особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Прокурор вважає, що призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно з вироком суду, 20 вересня 2020 року, приблизно о 09:00 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , переконавшись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, знаходячись на неогородженій території цеху шлакопереробки, розташованого в «Балці Середня», що належить ПАТ «Запоріжсталь», юридична адреса: м.Запоріжжя, вул.Південне шосе, 72, шляхом вільного доступу, за допомогою власної фізичної сили рук, зібрали по території вищезазначеного цеху скрап сталевий, загальною вагою 0,380 т, вартість якого, відповідно до висновку експерта №3369 від 08 жовтня 2020 року, складає 798 гривень, який належить ПАТ «Запоріжсталь». Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , завантажили зібраний ними скрап, який належить ПАТ «Запоріжсталь» до салону автомобіля ВАЗ 2103 д.н. НОМЕР_1 , синього кольору, під керуванням ОСОБА_7 , однак ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були помічені та зупинені співробітниками ТОВ «Охоронний холдинг «Славутич», внаслідок чого були змушенні припинити свої злочині дії.
Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не виконали всіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від їх волі.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачених та їх захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого і просила вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання, підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді цього провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку суду обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинувачених.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не оскаржується.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, також ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо обґрунтованості призначеного йому покарання, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є нетяжким злочином, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілого, який просив покарати обвинувачених на розсуд суду, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, офіційно не працює, не має на утриманні неповнолітніх дітей, на обліку в ЗОКНД не перебуває, у скоєному не розкаявся та вину свою не визнав, легальних доходів не має та суспільно-корисною працею не зайнятий.
Пославшись на вказані обставини, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.3 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України виду покарання, передбаченого санкцією вказаної статті - у виді арешту на строк 4 місяці.
Колегія суддів погоджується з доводами сторони захисту про те, що вказане покарання, яке підлягає реальному відбуванню, є надто суворим.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував при призначенні покарання фактичні обставини провадження та відомості про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання.
Так, згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_6 вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, яке не є тяжким, негативних наслідків від його дій не настало, майно, яке намагався викрасти ОСОБА_6 , повернуто власнику, своєї вини під час досудового розслідування він не заперечував, сприяв у встановлені обставин провадження, в самому обвинувальному акті зазначено таку обставину, що пом`якшує покарання, як щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 своєї причетності до інкримінованого йому правопорушення не заперечував, свої дії критиці піддає.
Стороною захисту при апеляційному розгляді надано характеристику щодо ОСОБА_6 , видану ФОП ОСОБА_11 , згідно з якою ОСОБА_12 працевлаштований у вказаної особи вантажником з 15 грудня 2021 року, за місцем роботи характеризується виключно позитивно.
Також стороною захисту надано відомості щодо смерті дружини та сина обвинуваченого ОСОБА_6 , що свідчить про наявність у обвинуваченого важких особистих обставин.
На думку колегії суддів, всі вищевикладені обставини можуть бути враховані при призначенні покарання як такі, що його пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
В свою чергу, відповідно до положень ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе змінити оскаржуваний вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання на підставі ст.ст.407-409 КПК України, застосувати положення ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.185 КК України, а саме до покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.
Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопрушень, та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.ст.404-405, 407-409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 19 липня 2021 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України змінити в частині призначеного ОСОБА_6 покарання.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України - у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.
У решті вказаний вирок суду залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4