УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту
Справа № 621/1203/22

Провадження 1-кс/621/294/22

26 липня 2022 року м. Зміїв Харківської області
Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ст.слідчого відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3
про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Жовтневе Близнюківського району Харківської області, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Ст.слідчий відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_6 , в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000189 від 21.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 121 Кримінального кодексу України, звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 10 липня 2022 року, приблизно о 18:00 годині, ОСОБА_5 знаходився в будинку свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На грунті раптово виниклих неприязних відносин між ними виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, виник умисел на протиправне заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень будь-якого ступеню тяжкості. Реалізуючи свій протиправний умисел та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, проявляючи агресію, діючи умисно та передбачаючи можливість настання наслідків у виді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 з силою наніс співмешканці ОСОБА_7 один прицільний удар ногою в ділянку задньої частини тулубу та один удар кулаком правої руки в ділянку голови справа, в результаті яких остання впала на підлогу, втративши рівновагу. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 з силою наніс потерпілій не менше п`яти ударів ступнями лівої та правої ноги в ділянку передньої нижньої частини тулубу останньої, спричинивши тим самим, згідно висновку судової медичної експертизи № 12-14/71-Зм/22 від 21.07.2022 року закриту тупу травму живота у формі травматичного пошкодження селезінки, що призвело до розвитку внутрішньочеревної кровотечі, закриту тупу травму грудної клітки, що ускладнилося в своїй течії розвитком травматичного лівостороннього пневмотораксу. По ступеню тяжкості закрита тупа травма живота у формі травматичного пошкодження селезінки, що призвело до розвитку внутрішньочеревної кровотечі, відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, згідно пункту 2.3.1 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року. По ступеню тяжкості закрита тупа травма грудної клітки, що ускладнилося в своїй течії розвитком травматичного лівостороннього пневмотораксу відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, згідно пункту 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень».

21 липня 2022 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 121 КК України, тобто у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим, та наявність ризиків, зазначених в ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які можуть зберігати на собі сліди злочину та мати значення для справи, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 (два) місяці.

В судовому засіданні слідчий просив задовольнити клопотання в повному обсязі з підстав, викладених в ньому. Зазначив, що на даний час досудове розслідування триває, а з огляду на особу підозрюваного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, вчинив тяжке правопорушення, за яке, у разі визнання винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі, тому ризики, зазначені в клопотанні, є обґрунтованими.

Прокурор наполягав на задоволенні клопотання, вказуючи на обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого правопорушення, та наявність ризиків, визначених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Підозрюваний ОСОБА_8 не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, додані до клопотання, слідчий суддя дійшов наступного:

Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ч.1 ст.12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

На підтвердження доводів клопотання слідчим надано:

-копію Витягу з ЄРДР №0000189 від 21.07.2022 року за попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 статті 121 КК України; (а.с.1-2)

-копії рапортів співробітників поліції про повідомлення про злочин та протоколу прийняття заяви про вчинений злочин (а.с.2-5)

- копія протоколу допиту потерпілого (а.с.8-10);

- копія висновку судово-медичної експертизи (а.с.11-14)

- копія протоколу допиту свідків (а.с.15-23);

-копія повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України; (а.с.33-35);

- копія допиту підозрюваного (а.с.37-39);

Згідно ч.1 статті 177 Кримінального процесуального України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до положень статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Згідно частин 1, 3, 5 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті. Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України, за яке, у разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Підозрюваний не заперечував проти її обґрунтованості.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (п.32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Окрім наявної обґрунтованої підозри, з огляду на особу підозрюваного, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, є внутрішньо переміщеної особою, а зареєстрований за межами знаходження органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні існують ризики, наведені слідчим та прокурором у клопотанні, які доведені в судовому засіданні, а саме: підозрюваний може переховуватися від органу досудового слідства, впливати на свідків та потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з вимогами ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що відповідно до положень ч.4 ст. 194 КПК України, підозрюваному належить обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

При цьому, застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 197-198, 372, Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ст.слідчого відділу поліції № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, відбування якого слід визначити за адресою реєстрації внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 , строком на 2 (два) місяці.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло на протязі доби за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , протягом дії запобіжного заходу.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, визначені ч.5 статті 194 КПК України, а саме:

-З`являтися до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту встановити 2 (два) місяці, а саме до 26 вересня 2022 року, але в межах строку досудового розслідування.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту направити до відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області до виконання.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.
Повний текст ухвали складено і проголошено 26.07.2022

Слідчий суддя ОСОБА_1