ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 675/1736/21
Провадження № 11-кп/4820/343/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 12 січня 2022 року,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Ізяславського районного суду від 12 січня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або звільнення від відбування покарання.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу Ізяславського районного суду від 12 січня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання та замінити покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або звільнення від відбування покарання.
Уважав, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та такою, що істотно порушує кримінально-процесуальне законодавство України, Конституцію України, Європейську Конвенцію з прав людини та основоположних свобод.
Зазначав, що він просив суд першої інстанції розглянути його клопотання та застосувати як джерело права саме практику та рішення Європейського Суду, застосувати мінімальні європейські стандарти та ст.28 Конституції України, ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак, місцевий суд послався на відсутність застосування законодавства України та механізму заміни невідбутої частини покарання на більш м`яке, чим порушив його права як засудженого.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; прокурора ОСОБА_5 в заперечення проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.
Висновок суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зміну призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк або звільнення від відбування покарання є законним та обґрунтованим.
Згідно матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2003 року за ст.ст.115 ч.2 п.п.4,6; 187 ч.4; 186 ч.2; 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього його особистого майна, крім житла.
Ухвалою колегії суддів Судової палати з кримінальних справ Верховного Суду України від 17 лютого 2004 року вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2003 року щодо ОСОБА_6 змінено. Виключено кваліфікацію його дій за п.4 ч.2 ст.115 КК України як зайву і ухвалено вважати його засудженим за ст.ст.115 ч.2 п.6, 187 ч.4, 186 ч.2, 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацію всього майна, яке є його особистою власністю, крім житла. У решті вирок щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Відбуває покарання ОСОБА_6 у ДУ «Замкова виправна колонія №58».
Відповідно до ст.152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є відбуття строку покарання, призначеного вироком суду.
Покарання у виді довічного позбавлення волі має початок його обрахунку, але не має кінцевого терміну відбуття покарання.
Питання умовно-дострокового звільнення та заміни покарання більш м`яким врегульовані ст.ст.81, 82 КК України.
Так, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відповідно до ч.1 ст.81 КК України та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч.1 ст.82 КК України можуть застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.
Проте заміна невідбутої частини покарання більш м`яким до засуджених до довічного позбавлення волі законодавством України не передбачена.
Водночас, законодавство України про кримінальну відповідальність передбачає механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, шляхом помилування.
Частиною 1 ст.87 КК України встановлено право здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи.
Згідно ч.2 ст.87 КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менш двадцяти п`яти років.
Відповідно до аналізу практики Європейського суду з прав людини вбачається, що в рішеннях вказаного органу є посилання на те, що довічне позбавлення волі засудженого без гарантування йому права перегляду вироку в частині скорочення строку відбування такого покарання та перспективи можливого звільнення суперечить ст.3 Конвенції Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
Для вирішення цієї проблеми держава повинна буде вжити заходи загального характеру: реформувати систему перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, так, щоби гарантувати у кожному конкретному випадку дослідження того, чи ґрунтується їх тривале ув`язнення на законних пенологічних підставах, а також, щоби дати можливість цим засудженим з певною мірою визначеності передбачити, що вони мають зробити для того, аби питання про їхнє звільнення було розглянуте, та за яких саме умов відповідно до стандартів, вироблених у практиці Європейського суду з прав людини.
Колегія суддів зазначає, що на даний час відсутні передбачені законодавством України підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому до довічного позбавлення волі.
Наразі чинним законодавством України передбачено тільки можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням лише шляхом помилування засудженого відповідно до приписів ст.87 КК України.

Таким чином, підстав для заміни засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі на певний строк немає.
Доводи засудженого ОСОБА_6 , зазначені в апеляційній скарзі, досліджені та перевірені апеляційним судом, однак є непереконливими.
Указані засудженим обставини не ґрунтуються на нормах чинного Законодавства та не можуть братись до уваги.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, колегією суддів не встановлено.
Отже, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали місцевого суду та задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 .
Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 12 січня 2022 року щодо відмови у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або звільнення від відбування покарання залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3