Справа № 741/168/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/280/22
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові, в режимі відеоконференції, матеріали судового провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2022 року про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2022 року обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 16 квітня 2022 року.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суд обґрунтував свої висновки тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати. Інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом під час ухвалення рішення не було враховано стан його здоров`я, також те, що всі докази у кримінальному провадженні були штучно створені слідчим, а прокурором не доведено факту його причетності до інкримінованих злочинів.

Також поза увагою суду залишилось те, що працівники поліції під час затримання його катували та відносно них відкрито кримінальне провадження.

Зазначає, що заявлені прокурором ризики, що стали підставою для продовження запобіжного заходу, є надуманими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, являється підприємцем.

Крім того, під час судового розгляду він заявляв відвід судді, проте він не був вирішений у порядок, передбачений КПК України. Також ним була подана заява про розгляд вказаної справи колегіально, але суддя дане клопотання проігнорував. Розгляд клопотання відбувся за участю іншого захисника, хоча в суді він наполягав на тому, щоб його інтереси представляв адвокат ОСОБА_11 .

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та застосувати до нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання чи домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що статтею 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд має право обрати, змінити або скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний раніше. Проте, суд не наділений правом продовжувати строк дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Крім того, у клопотанні прокурора відсутні посилання на норми кримінального закону, за якими обвинувачується особа.

На порушення вимог ст. 132 КПК України, стороною обвинувачення не надано, а судом не встановлено, на підставі яких доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора.

Зазначає, що заявлені прокурором ризики, що стали підставою для продовження запобіжного заходу, є надуманими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, має постійне джерело доходу, характеризується позитивно, має матір похилого віку, яка потребує сторонньої допомоги.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_7 та проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 не заперечували, захисника-адвоката ОСОБА_9 , яка підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та просила її задовольнити з викладених в ній підстав, проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 не заперечувала, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 353 КК України, а ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 353 КК України.

Під час досудового розслідування до підозрюваних застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався ухвалами суду.

За змістом ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом 1 інстанції дотримані в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд 1 інстанції, ураховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, так як ризики, які були підставою для застосування до них запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є вірним висновок суду 1 інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на більш м`який.

Дані про особу обвинувачених та наявність міцних родинних і соціальних зв`язків, на які посилаються апелянти в апеляційних скаргах, не спростовують правильності висновків суду з врахуванням вищевказаних обставин та в даному випадку не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів зазначає, що суд на стадії підготовчого судового засідання не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, тому твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про штучне створення доказів не заслуговують на увагу.

Суд обґрунтовано та в повній мірі мотивував своє рішення, тому твердження апелянтів про необґрунтованість висновків постановленої ухвали, колегія суддів вважає не слушними.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про порушення права його на захист під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та недотримання судом процедури вирішення питання про відвід судді, так як такі відбулися у спосіб та порядок, визначений КПК України.

У відповідності до ст. 315 КПК України, клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів повинно вирішуватися під час підготовчого судового засідання, яке, відповідно до матеріалів судового провадження, було відкладено, тому його твердження в цій частині не заслуговують на увагу.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що судом 1 інстанції, на порушення вимог ст. ст. 314, 315, 331 КПК України, безпідставно продовжено обвинуваченим строк тримання під вартою, є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. Вказаним розділом передбачено, в тому числі і порядок подачі, розгляду клопотань про застосування та продовження запобіжних заходів.

Виходячи зі змісту ст. ст. 177, 178, 194, 196, 199 КПК України, терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання - є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження - вторинна стадія, яка наступає, за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується.

Таке твердження узгоджується з висновками, викладеними в Постанові Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі №505/2898/19.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом рішення, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене колегія не знаходить підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2022 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4