Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/8371/21
Провадження № 1-кп/490/178/2022
У Х В А Л А

09 вересня 2022 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 /в режимі відеоконференції/

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0001397 про обвинувачення

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Миколаєві, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

09 листопада 2021 року в провадження Центрального районного суду міста Миколаєва надійшло кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Після вивчення змісту обвинувального акту, доданих до його матеріалів, вислуховування прокурора та обвинуваченого суд дійшов такого.

А. Стосовно предмету кримінального провадження.

На розгляд суду надійшов складений 05 листопада 2021 року слідчим Слідчого Відділу Відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 та у той же день затверджений прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_7 обвинувальний акт, у якому викладена версія обвинувачення щодо вчинення злочину ОСОБА_4 .

1. Зміст цього обвинувального акту може бути усвідомленим таким чином.

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних,корисливих злочинів проти чужої власності,судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так 15.10.2021 у нічний час доби, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалось можливим, ОСОБА_4 , проходячи повз будинок АДРЕСА_2 , в останнього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення майна з метою власного незаконного збагачення.
Реалізуючи свій злочинний умисел,направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, будучи неодноразово судимим за скоєння злочинів проти власності, судимості за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, ОСОБА_4 , шляхом пошкодження замка вхідних дверей проник в даний будинок де побачив чавунну батарею яка знаходилась на підлозі в приміщенні даного будинку, яку він в подальшому взяв та власноруч виніс з території даного домоволодіння. В подальшому, після скоєного, утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд,чим спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 591,67гривень.

Крім цього 16.10.2021 у нічний час доби, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалось можливим, ОСОБА_4 , проходячи повз будинок АДРЕСА_2 , в останнього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення майна з метою власного незаконного збагачення.
Реалізуючи свій злочинний умисел,направлений на таємне викрадення чужого майна,діючи умисно,повторно,з корисливих спонукань,будучи неодноразово судимим за скоєння злочинів проти власності,судимості за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, ОСОБА_4 , проник в даний будинок де побачив чавунну батарею яка знаходилась на підлозі в приміщенні даного будинку,яку він в подальшому взяв та власноруч виніс з території даного домоволодіння. В подальшому, після скоєного, утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 591,67 гривень.

Також 17.10.2021 у нічний час доби, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалось можливим, ОСОБА_4 , проходячи повз будинок АДРЕСА_2 , в останнього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення майна з метою власного незаконного збагачення.
Реалізуючи свій злочинний умисел,направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно,повторно, з корисливих спонукань, будучи неодноразово судимим за скоєння злочинів проти власності, судимості за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, ОСОБА_4 , проник в даний будинок де побачив чавунну батарею яка знаходилась на підлозі в приміщенні даного будинку, яку він в подальшому взяв та власноруч виніс з території даного домоволодіння. В подальшому, після скоєного, утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд,чим спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 591,67 гривень.

Крім того 18.10.2021 у нічний час доби, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалось можливим, ОСОБА_4 , проходячи повз будинок АДРЕСА_2 , в останнього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення майна з метою власного незаконного збагачення.
Реалізуючи свій злочинний умисел,направлений на таємне викрадення чужого майна,діючи умисно, повторно,з корисливих спонукань, будучи неодноразово судимим за скоєння злочинів проти власності, судимості за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, ОСОБА_4 , проник в даний будинок де побачив чавунну батарею вартістю 591,67гривень, лічильник для обліку водопостачання, 11метрів електродроту трьохжильного вартістю 550гривень які він в подальшому взяв та власноруч виніс з території даного домоволодіння. В подальшому, після скоєного, утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1.141,67гривень.

Таким чином своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив загальну матеріальну шкоду на суму2916,68гривень.

2. Вказані дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в житло.

Б. Стосовно питань, пов`язаних із організацією розгляду цього кримінального провадження.

1. Під час здійснення цього кримінального провадження з`ясувалось, що в провадженні суду перебувають ще три кримінальні справи про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні крадіжок.

2. Відповідно до частини 2 статті 334 Кримінального процесуального Кодексу України за таких обставин суд має вирішити питання про об`єднання вказаних кримінальних справ в одному провадженні.

3. Проте, наразі вирішити вказане питання не видається за можливе, адже сторони у вказаних справах про час та місце розгляду кримінального провадження не сповіщались.

За такого підготовче судове засідання слід відкласти.

4. Далі, суд має визначити дату та час наступного судового засідання.

З урахуванням навантаження суду та сторін у справі, а також - оперативної обстановки у місці Миколаєві, суд вважає за необхідне призначити наступне підготовче судове засідання на жовтня 2022 року на 12:30 години.

5. При цьому враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 постійно перебуває у місцях попереднього ув`язнення, на території України запроваджений військовий стан, а ситуація на території міста Миколаєва не дозволяє здійснити його доставку у судове засідання, вважаю за необхідне на підставі статті 336 Кримінального Процесуального Кодексу України забезпечити його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В. Стосовно застосування запобіжного заходу до обвинуваченого.

І......Прокурор під час судового розгляду кримінального провадження просив про продовження строку дії раніше обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, спираючись про те, що ризики, які були враховані під час обрання цього запобіжного заходу, наразі не усунуті та не зменшились.

Обвинувачений проти задоволення клопотання заперечував та просили про зміну обраного відносно нього запобіжного заходу на непов`язаний з триманням під вартою.

Зокрема, вказував, що вказаний прокурором ризик того, що він може переховуватись від суду, є надуманим, адже він має постійне місце проживання, якого не змінював.

ІІ......Вирішуючи це клопотання, суд, окрім обставин, встановлених вище, враховує ще таке.

1. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_9 від 01 листопада 2021 року відносно ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02 січня 2022 року включно. Цією ж ухвалою визначена сума застави у розмірі 118.950 /сто вісімнадцять тисяча дев`ятсот п`ятдесят/, за умови внесення якої обвинувачений підлягає звільненню з-під варти.

Подальшими ухвалами Центрального районного суду міста Миколаєва строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою продовжувався неодноразово, востаннє - ухвалою від 19 липня 2022 року - до 14 вересня 2022 року включно.

2. Під час обрання цього запобіжного заходу слідчий суддя та суд виходила з існування ризиків того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти злочини та ухилятись від суду.

3. Розгляд цієї справи у Центральному районному суді міста Миколаєва відбувався таким чином.

3.1. Протягом періоду з 09 листопада 21 року до 25 січня 2022 року справа перебувала в провадженні судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_10 .

Протягом цього періоду суд розпочав підготовче провадження.

3.2. Рішенням Вищої Ради Правосуддя № 68/0/15/22 від 25 січня 2022 року суддя ОСОБА_10 була звільненою з посади в зв`язку із поданням заяви про відставку.

За такого розпорядженням керівника апарату Центрального районного суду міста Миколаєва № 28 від 01 лютого 2022 року було ухвалено про здійснення повторного автоматизованого розподілу цього кримінального провадження.

3.3. На виконання цього розпорядження 02 лютого 2022 року був здійснений повторний автоматизований розподіл цього кримінального провадження, внаслідок чого головуючим суддею для розгляду цього кримінального провадження була визначена суддя ОСОБА_11 .

3.4. Протягом періоду з 14 лютого 2022 року до 08 серпня 2022 року судом, з огляду на оперативну обстановку у місті Миколаєві, судом лише вирішувалось питання про доцільність подальшого перебування обвинуваченого під вартою.

3.5. Розпорядженням Голови Верховного Суду № 345/0/149-22 від 08 серпня 2022 року суддя ОСОБА_11 була відрядженою до Приморського районного суду м. Одеси.

За такого розпорядженням керівника апарату Центрального районного суду міста Миколаєва № 757 від 11 серпня 2022 року було ухвалено про здійснення повторного автоматизованого розподілу цього кримінального провадження.

3.6. На виконання цього розпорядження 11 серпня 2022 року був здійснений повторний автоматизований розподіл цього кримінального провадження, внаслідок чого головуючим суддею для розгляду цього кримінального провадження був визначений суддя ОСОБА_1 .

4. Відповідно до Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

1. Відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

При цьому відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

2. Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

3. Відповідно до статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу,
/частина 1/

...

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом...
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави
/частина 3/

4. Відповідно до приписів статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права
4.1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

Сумлінність під час висунення підозри означає, зокрема, що дії, спрямовані на отримання відомостей про вчинення кримінального правопорушення, мають бути вчинені у точній відповідності із приписами діючого законодавства.

Ретельність під час висунення підозри полягає зокрема, у тому, що під час висунення підозри органи досудового розслідування мають діяти з урахуванням усіх дрібниць.

4.2. Відповідно до правової позиції, що сформована Європейським Судом з прав людини, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Також суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Європейський суд з прав людини судом також відзначає, що "ризик втечі або уникнення правосуддя" зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти.

Далі відзначається, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою… Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

/див. рішення у справі "Тодоров проти України" від 12.01.2012 року, "Пунцельт проти Чехії", "Харченко проти України" та інші/

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким він керувався.

1. Стосовно обставин цієї справи суд відзначає, що наявні в розпорядженні суду матеріали не дають підстав для припущення про те, що висуваючи обвинувачення ОСОБА_4 , органи досудового розслідування та державне обвинувачення діяли недобросовісно, зокрема - упереджено, без належної ретельності та дбайливості.

До того ж, сам обвинувачений під час підготовчого провадження по суті факт вчинення ним вказаної в обвинувальному акті крадіжки під час розгляду відносно нього судом інших справ про вчинення ним крадіжок визнавав.

З огляду на таке суд вважає, що для цілей вирішення питання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу висунуту йому "підозру" слід вважати обґрунтовано.

2. Неможливість наразі завершити розгляд цього кримінального провадження є очевидною.

3. Стосовно ризиків, задля запобігання яким застосовується запобіжний захід, суд відзначає таке.

3.1. Враховуючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у систематичному вчиненні корисливих злочинів, суд вважає наявним ризик того, що він може продовжити злочинну діяльність.

3.2. Враховуючи ж, що ОСОБА_4 усвідомлює, що у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину до нього може бути застосоване покарання лише у вигляді позбавлення волі, суд вважає доведеним й наявність ризику того, що перебуваючи на волі, він може вдатись до дій щодо переховування від суду.

4. Стосовно можливості запобігти цим ризикам без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд відзначає таке.

4.1. Оскільки обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів під час розгляду відносно нього інших кримінальних проваджень, в межах яких запобіжний захід відносно нього не обирався, суд приходе до висновку про те, що запобігти вчиненню ним нових злочинів без його ізоляції від суспільства не є можливим.

4.2. З огляду на таке посилання обвинуваченого про наявність в нього постійного місця проживання не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення, адже відомості, про які йдеться у цих посиланнях, не є вирішальними для визначення запобіжного заходу, який має бути застосованим до нього.

4.3. При цьому відповідно до процитованих вище приписів частини 3 статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України суд зобов`язаний визначити розмір застави, за умови внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти.

В зв`язку з таким суд доходе висновку про те, що наразі забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 є можливим лише шляхом подальшого застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Отже, клопотання прокурора підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисту слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.У підготовчому судовому засіданні оголосити перерву до 03 жовтня 2022 року до 12:30 години.

2.Забезпечити участь обвинуваченого у цьому засіданні в режимі відеоконференції.

Доручити адміністрації Державної Установи "Миколаївський слідчий ізолятор" забезпечити 03 жовтня 2022 року о 12:30 годині участь обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні у режимі відео конференції, а також виконати дії, передбачені частиною 1 статті 345 КПК України.

Викликати до підготовчого судового засідання у приміщення Центрального районного суду міст Миколаєва /м. Миколаїв, вул. Декабристів, 41/12/ прокурора та потерпілих

3.Клопотання прокурора - задовольнити

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 - до 08 листопада 2022 року включно.
Визначити розмір застави у сумі 118.950 /сто вісімнадцять тисяча дев`ятсот п`ятдесят/ грн., за умови внесення якої обвинувачений підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого, окрім загального обов`язку з`являтись до суду за першою вимогою, також обов`язок повідомляти суд про зміну місця проживання та засобів зв`язку.

4.У задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскарженою безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ = ОСОБА_12 =