Справа № 303/4099/22
У Х В АЛ А

28 червня 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачеві, відповідно до ч.9 ст. 615 КПК України питання підсудності, кримінального провадження № 000016 внесеного до ЄРДР 25.05.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Закарпатської області Ужгородського району, с. Нижнє Солотвино, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, старшого стрільця 1-го гірсько-штурмового відділення 3-го гірсько-штурмового взводу, 3-ї гірсько-штурмової роти, 1-го гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ),
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4
сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3
- захисника (адвоката) ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

До Мукачівського міськрайонного суду надійшло кримінальне провадження № 000016 внесеного до ЄРДР 25.05.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.
В підготовчому судовому засіданні, судом поставлено питання щодо направлення даного провадження до Закарпатського апеляційного суду для вирішення питання про його направлення до Ужгородського міськрайонного суду з метою не порушення правил підсудності розгляду даного провадження, з врахуванням імперативних вимог ч. 9 ст. 615 КПК України.
Прокурор з врахуванням вимог ч. 9 ст. 615 КПК України, не заперечив щодо направлення даного кримінального провадження до Закарпатського апеляційного суду для визначення підсудності.
Інші учасники провадження підтримали позицію прокурора.
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 , будучу військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, нез`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах воєнного стану, до військової частини НОМЕР_1 , розташованої в АДРЕСА_2 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введений воєнний стан. Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 строк дії воєнного стану продовжений з 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Законом України «Про внесення змін до КПК України щодо удосконалення порядку здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» від 14.04.2022 №2201-ІХ внесені зміни, зокрема, до ст.615 КПК України.
Згідно з ч.9 ст.615 КПК України, під час дії воєнного стану обвинувальні акти скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування.
З обвинувального акта вбачається, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за ч.5 ст.407 КК України здійснювалося старшим слідчим Шостого СВ з дислокацією в м. Ужгороді, територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, скероване до суду прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, тобто в межах територіальної юрисдикції Ужгородського міськрайонного суду.
Отже, суд приходить до переконання, що норма, закріплена у частині першій статті 32 КПК України - є загальною нормою щодо визначення територіальної підсудності кримінальних проваджень, а норма, закріплена у ч.9 ст.615 КПК України Стаття 615 в редакції Закону № 2111-IX від 03.03.2022; із змінами, внесеними згідно із Законом № 2137-IX від 15.03.2022; в редакції Закону № 2201-IX від 14.04.2022, - є спеціальною нормою, а тому застосуванню підлягає саме «спеціальна» норма.
При цьому, при наявності розбіжностей загальних і спеціальних (виняткових) норм, необхідно керуватися принципом Lex specialis (лат. - спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого при розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон, а також принципом Lex specialis derogat generali, суть якого зводиться до того, що спеціальна норма має перевагу над загальною.
У разі якщо норми нормативних актів рівної юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин, тобто є спеціальною.
Саме такий підхід застосував Верховний Суд у постанові від 29.01.2019 у справі № 807/257/14. Крім того, про перевагу норм lex specialis над іншими загальними нормами зазначає у своїх рішеннях і Європейський суд з прав людини (п. 69 рішення у справі «Ніколова проти Болгарії» № 7888/03, п. 15 рішення у справі «Баранкевич проти Росії» № 10519/03 тощо).
Інакше кажучи, при конкуренції загальної та спеціальної норм одна з них (загальна) охоплює визначене коло діянь, а інша (спеціальна) частину цього кола, тобто різновиди діянь, передбачених загальною нормою. Спеціальна норма містить більше ознак, за рахунок яких вона і виділяється із загальної. Будь-яка норма сама по собі не може бути ні загальною, ні спеціальною. Вона стає такою, що конкурує з іншою нормою, тільки під час взаємодії між ними. Спеціальна норма більш конкретна за змістом, установлює особливі прийоми регулювання й тому має пріоритет над загальною нормою.
Цей принцип також відображений у листі Міністерства юстиції України "Щодо практики застосування норм права у випадку колізії" від 26.12.2008 № 758-0-2-08-19, відповідно до якого, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.
Разом з тим, слід зазначити, що поряд з правилом про співвідношення загальної та спеціальної норми існує правило про дію законі в часі (ст.5 КПК України).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд до іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 за ч.5 ст.407 КК України надійшов до Мукачівського міськрайонного суду 23.06.2022 року, а відтак положення ч.9 ст.615 КПК України поширюються на дане кримінальне провадження.
При цьому суд констатує, що, відповідно до ст.ст. 409 ч. 1 п. 3, 412 ч. 2 п. 6 КПК України порушення правил підсудності, є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.
Згідно з п.4 ч.3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому засіданні має право ухвалити рішення, зокрема, про направлення обвинувального акта до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.
Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала (ч.2 ст.34 КПК України).
На підставі вищенаведеного, беручи до уваги, що судовий розгляд кримінального провадження № 000016 внесеного до ЄРДР 25.05.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, не розпочався, з метою недопущення порушення правил підсудності під час розгляду даного провадження, суд вважає, що є достатні підстави для направлення провадження до Закарпатського апеляційного суду для визначення підсудності

Керуючись ст. 32, 34, п. 4 ч. 3 ст. 314, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000016 внесеному до ЄРДР 25.05.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК, направити до Закарпатського апеляційного суду для визначення підсудності, відповідно з положенням ч.9 ст.615 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6