ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/1324/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/165/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши 06 червня 2022 р. у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі Тернопільського апеляційного суду в м. Тернополі матеріали справи за апеляційною прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні заступника керівника Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської обл. від 18 травня 2022 р.,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 18 травня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 , яке погоджене виконувачем обов`язків заступника прокурора Тернопільської області ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та громадянина Республіки Молдова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та частково задоволено клопотання захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 , застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Встановлено строк дії ухвали до 16 липня 2022 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зазначає, що враховуючи те, що в судовому засіданні 18.05.2022 було оголошено лише вступну та резолютивну частини оскаржуваної ухвали, а повний текст отримано 23.05.2021 року о 16 год. 30 хв., тобто наприкінці робочого дня та в останній день строку подання апеляційної скарги, просить визнати поважними причинами пропуск строку на апеляційне оскарження та поновити його.

Крім цього, на переконання сторони обвинувачення, оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.

У ході досудового розслідування встановлено, як зазначає апелянт, що підозрюваний ОСОБА_7 не з`являється до слідчого для вручення йому повідомлення про підозру та проведення із ним слідчих дій, за місцем проживання відсутній, таким чином останній переховувався від органів досудового розслідування, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Відтак обрання менш суворішого запобіжного заходу, а ніж взяття під варту, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти даному ризику.

Вказує, що судом не взято до уваги те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти авторитету органів державної влади, зокрема, правоохоронного органу, що свідчить про неповагу останнього до встановленого державного правопорядку, і у випадку доведення його вини є велика ймовірність призначення йому найсуворішого виду кримінального покарання у виді позбавлення волі. А тому існують достатні підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності за скоєне буде намагатись переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Звертає увагу на те, що судом не враховано те, що при обранні менш суворого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, правоохоронні органи не будуть мати можливості постійно контролювати поведінку ОСОБА_7 .

Стверджує, що, пересуваючись по території України, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи здійснити вплив на свідків у кримінальному провадженні, оскільки вказане пересування не буде контролюватись працівниками поліції.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, зіславшись на доводи, викладені в ній, підозрюваного та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали районного суду слід поновити, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, сформульованого у постанові від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18, у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали. У разі, якщо повний текст було складено пізніше, у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України, а тому колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Що стосується суті апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та прийнятою у відповідності до вимог чинного закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді в межах поданої апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів справи, слідчим СВ Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000324 від 03 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 16 липня 2019 року о 13 год. 20 хв. старший слідчий в ОВС - криміналіст відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 , виконуючи свої службові обов`язки у слідчій кімнаті № 1 ДУ «Чортківська установа виконання покарань № 26», що знаходиться за адресою: вул. Лесі Українки, 3 м. Чортків, проводив слідчу дію із підозрюваним ОСОБА_7 , а саме примусове відібрання взірців крові на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду.

Після закінчення слідчої дії ОСОБА_7 , перебуваючи у слідчій кімнаті № 1 ДУ «Чортківська установа виконання покарань №26», наблизившись до металевої решітки, діючи умисно, виражаючись нецензурною лайкою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та, бажаючи нанести тілесні ушкодження працівникові правоохоронного органу, що виконує свої службові обов`язки, здійснив спробу нанести удар кулаком лівої руки в обличчя ОСОБА_12 . Однак, в момент нанесення удару ОСОБА_12 помітив дії ОСОБА_7 та з метою ухилення від удару, здійснив крок назад і відхилив голову, в результаті чого ОСОБА_7 влучив ОСОБА_12 у ліву ключицю, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді садна із ознаками забиття м`яких тканин ділянки лівої ключиці, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

18 травня 2020 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 , 19.01.1975, уродженцю та громадянину Республіки Молдова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 15.12.2015 Дніпровським районним судом м. Київ за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст.187, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 3 ст. 262, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, у вчиненні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто в умисному заподіянні старшому слідчому в ОВС - криміналісту відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_12 легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.

18 травня 2020 року працівниками Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області з метою вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 було здійснено виїзд по місцю фактичного проживання останнього по АДРЕСА_2 , однак ОСОБА_7 по місцю проживання відсутній, у зв`язку із чим повідомлення про підозру, процесуальні права, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного та їх переклад на румунську мову було залишено заступнику Тарутинського селищного голови ОСОБА_13 для подальшого вручення ОСОБА_7 . Крім того, копія повідомлення про підозру, процесуальні права, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного та їх переклад на румунську мову 20.05.2020 року направлено поштовим відправленням через відділення зв`язку «Укрпошта» м. Чортків.

01.06.2020 із Тарутинської селищної ради надійшло повідомлення про те, що громадянин ОСОБА_7 , не зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , і, що зазначеної особи за цією адресою не виявлено.

Постановою від 03.06.2020 року підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в розшук у зв`язку із невідомим місцем його перебування.

Ухвалою слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 18 травня 2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою відповідно до ч. 2 даної статті є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється).

Разом з тим, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя, чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Так, частиною 1 статті 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вказаних вище обставин.

Таким чином, слідчий суддя у третьому випадку відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вбачається з матеріалів справи, вищенаведені вимоги закону слідчим суддею виконані.

При судовому розгляді клопотання слідчий суддя перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя правильно виходив з того, що матеріали клопотання містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КПК України, та наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не містять переконливого обгрунтування, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, з чим погоджується і колегія суддів.

Так, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як особисте зобов`язання.

При цьому колегія суддів зазначає, що на даній стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Також, під час судового розгляду слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження, встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_7 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, в судовому засіданні прокурором не доведено. Заявлені у клопотанні слідчого ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного не можуть слугувати виключною підставою для тримання підозрюваного під вартою.

Слідчий суддя вірно звернув увагу на рішення ЄСПЛ у справі Panchenko v. Russia (заява №45100/98) від 08.02.2005 року, в якому зазначено, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня; та рішення ЄСПЛ у справі Becceiev vs Moldova від 04.10.2005 року, в якому вказано, що ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

З урахуванням вищенаведеного, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини у подібних справах, а також даних про особу підозрюваного в їх сукупності слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_7 альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, що зможе запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, на думку колегії суддів, слідчий суддя, виходячи із норм Глави 18 КПК України, згідно якої питання щодо застосування запобіжних заходів належить до виняткової компетенції слідчого судді, правомірно відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та правильно застосував відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Слідчий суддя районного суду під час розгляду клопотання в повній мірі дотримався підстав застосування запобіжного заходу та визначив цілі, які стоять за ним, а тому вірно застосував саме запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження в повній мірі відповідає практиці Європейського суду з прав людини та статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка говорить, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Доказів на спростування висновків слідчого судді в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні заступника керівника Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_9 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 184, 193, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні - заступника керівника Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської обл. від 18 травня 2022 р., якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
_________________ ___________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3