ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1960/22 Справа № 629/4058/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 23 червня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000690 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 23 червня 2022 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 21 серпня 2022 року.
В обґрунтування прийнятого рішення, суд врахував, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню та незаконного впливу на потерпілих та свідків з боку ОСОБА_6 , не зменшилися, а тому, на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
В апеляції:
- захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування вказує, що судом першої інстанції, не зважаючи на його клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю бути присутнім, як в суді, так і в режимі відеоконференції, суд все ж таки провів судове засідання, при цьому з`єднавшись з ним за допомогою мобільного телефону.
Також захисник посилається на те, що прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не надано доказів, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_6 буде ухилятися від суду, вчинить нове кримінальне правопорушення або стане чинити вплив на потерпілого та свідків.
Вказує, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити необхідний контроль за поведінкою та місцезнаходженням обвинуваченого та надасть йому можливість лікуватися, доглядати за матір`ю та повноцінно реалізовувати право на захист у даному кримінальному провадженні.
Учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, заяв про участь у розгляді справи не надходили, тому, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 422-1 КПК України (в редакції Закону України № 1027-IX від 02.12.2020 р.) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді судом першої інстанції клопотання прокурора дотримані.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції в достатній мірі дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Суд першої інстанції врахував наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, а також існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, а також незаконного впливу на свідків та потерпілих.
З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.
Колегія суддів також зважає, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання до восьми років позбавлення волі, судовий розгляд по даній справі не розпочався, не допитані потерпілі та заявлені свідки, а їх покази можуть мати суттєве значення для об`єктивного розгляду кримінального провадження, а тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що визначені судом ризики продовжують існувати.
Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи, в тому числі і у вигляді домашнього арешту, як на це вказує захисник в апеляційній скарзі, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому, продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Посилання захисника на те, що суд провів судове засідання за його відсутності та не розглянув клопотання сторони захисту про відкладення розгляду справи, є безпідставними, оскільки, як слідує зі змісту оскаржуваної ухвали, захисник в судовому засіданні в дистанційному порядку надав свої пояснення та висловив свою думку стосовно поставлених на обговорення питань, що узгоджується із вимогами, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 336 КПК України.
Крім того, сам захисник ОСОБА_5 не заперечує своєї участі в дистанційному судовому засіданні із свого мобільного пристрою, що в повній мірі відповідає рекомендаціям Ради суддів України, щодо можливості у виняткових випадках допускати участь учасника провадження в режимі ВКЗ за допомогою будь-яких інших технічних засобів, в тому числі і власних.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 23 червня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000690 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4