Справа №758/3885/21
Провадження №11-кп/824/3892/2022 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 01 грудня 2022 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 01 грудня 2022 року.
Не погоджуючись з ухвалою суду захисник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Зазначає, що продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 зумовлено наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, проте ці ризики не грунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши надані до апеляційного суду матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).
Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Під час розгляду суд встановив,що ризики неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема перебуваючи на волі та будучи обізнаним про суворість передбаченого законом покарання, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, вчиняти інші кримінальні правопорушення, є обгрунтованими та продовжують існувати.
Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів враховує також практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також ЄСПЛ в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
З урахуванням наведеного, колегія суддів оцінює доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню.

Крім того, судом ретельно перевірено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , обгрунтованість висунутого щодо нього обвинувачення, встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, враховано дані про особу обвинуваченого в їх сукупності, а також перевірено можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 01 грудня 2022 року - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: