ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/969/22 Справа № 194/980/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9
законного представника ОСОБА_10
потерпілого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000126, за апеляційною скаргою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_12 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2022 року щодо

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
який народився у м. Тернівка Дніпропетровської області,
громадянина України, який зареєстрований та проживає
за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України, та
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
який народився у м. Тернівка Дніпропетровської області,
громадянина України, який зареєстрований та проживає
за адресою: АДРЕСА_2
раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2022 року в частині призначеного покарання змінити. Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 357 КК України до штрафу у розмірі п`ятидесяти неподаткових мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог, не оскаржуючи фактичних обставин справи, кваліфікації дій обвинувачених, доведеності їх вини, вказує про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що судом першої інстанції всупереч вимогам ст. 61 КК України обвинуваченому ОСОБА_8 призначено покарання у виді обмеження волі, яке не підлягало застосуванню до останнього з огляду на те, що він вчинив кримінальні правопорушення у неповнолітньому віці.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбуття призначеного за цим вироком покарання з іспитовим строком тривалістю один рік.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_9 покладено відповідні процесуальні обов`язки.

Обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбуття призначеного за цим вироком покарання з іспитовим строком тривалістю один рік.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_8 покладено відповідні процесуальні обов`язки.

Вирішено питання про долю речових доказів згідно вимог ст.100 КПК України.

Обвинувачених визнано винуватими та засуджено за те, що за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, неповнолітній ОСОБА_13 22 травня 2021 року приблизно о 19:30 год., діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , знаходячись біля фонтану по бул. Шахтарської Слави в м. Тернівка Дніпропетровської області, вирішили відкрито викрасти чуже майно з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме мобільним телефоном марки Huawei Р smart 2021, який належить ОСОБА_11 . З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, останні почали розмову з ОСОБА_11 під час якої погрожували побити останнього.

Щоб уникнути конфлікту, ОСОБА_11 почав тікати від неповнолітнього ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , але біля першого під`їзду буд. АДРЕСА_3 його наздогнали нападники, після чого неповнолітній ОСОБА_8 наніс один удар лівою рукою в область лівого ока ОСОБА_11 . Від вказаного удару потерпілий впав на землю і одразу підвівся та почав тікати в напрямку буд. АДРЕСА_4 .

Біля вказаного будинку ОСОБА_11 побачив, що його наздоганяє неповнолітній ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та одразу забіг до першого під`їзду вказаного будинку і почав підійматися нагору.

Перебуваючи на другому поверсі біля кв. АДРЕСА_5 , неповнолітній ОСОБА_8 та ОСОБА_9 наздогнали ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_8 кулаком правої руки наніс один удар в область скроні і слідом наніс один удар кулаком правої руки в область носу потерпілого. Коли від отриманих ударів останній схилився і закрив обличчя руками, йому було нанесено ще декілька ударів, але не більше п`яти, в область рук та потилиці, наслідки яких згідно висновку експерта за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткостроковий розлад здоров`я.

Після цього неповнолітній ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відкрито викрали майно потерпілого, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, а саме сумку Jeep Buluo, яка була вдягнена на ОСОБА_11 , в якій знаходився мобільний телефон марки Huawei Р smart 2021 та грошові кошти в розмірі 450 грн., і з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядилися на свій розсуд.

Крім того, 22 травня 2021 року приблизно о 19.50 год. неповнолітній ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу буд. АДРЕСА_4 та маючи при собі викрадену сумку Jeep Buluo, яка належить ОСОБА_11 , помітили, що в сумці Jeep Buluo знаходиться пластикова картка з магнітним носієм інформації AT ПУМБ 479894 власником якої є ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій умисел, цілеспрямовано, переслідуючи особисті інтереси, усвідомлюючи, що дана картка містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, неповнолітній ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , умисно, незаконно, привласнили вказану платіжну картку, що належить потерпілому ОСОБА_11 для подальшого зняття грошових коштів.

Після цього неповнолітній ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 зникли з місця вчинення кримінального проступку та розпорядилися привласненим на власний розсуд.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора який підтримав доводи апеляційної скарги та просив вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_8 змінити, інших учасників апеляційного провадження, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів, приходить до наступного.

Так, відповідно до положень ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, правильність кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України та доведеність їх вини ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з призначенням неповнолітньому ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі, то вони є слушними з огляду на наступне.

Згідно положень ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Нормою ч.1 ст. 98 КК України встановлено, що до неповнолітніх, визнаних винним у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань: штраф, громадські роботи, виправні роботи, арешт, позбавленні волі на певний строк.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_8 на час вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а саме 22 травня 2021 року, виповнилось 17 років та він був особою неповнолітнього віку. Враховуючи викладене, до останнього основний вид покарання у виді обмеження волі не міг бути застосований, а отже судом першої інстанції було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню;неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Положеннями п. 4 ч.1 ст. 409 КПК України встановлено підстави для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, одною з яких яких є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вказані вимоги закону, беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_8 був неповнолітньою особою на час вчинення кримінальних правопорушень, з метою правильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів приходить до висновку, про те що вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 357 КК України підлягає зміні відповідно до апеляційних вимог прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407,409, КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_12 задовольнити.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2022 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України, - змінити в частині покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 .

Вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки;
- ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки;

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного цим вироком основного покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Зобов`язати ОСОБА_8 відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КПК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4