УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.04.2022 Справа №607/219/22

Номер провадження: 1-кс/607/55/2022

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника, адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на постанову слідчого слідчого управління ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_6 про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про проведення одночасного допиту між підозрюваним та свідком,

В С Т А Н О В И В :
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із скаргою на постанову слідчого слідчого управління ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_6 про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про проведення одночасного допиту між підозрюваним та свідком.
Подана скарга обґрунтована тим, що Головним управлінням Національної поліції у Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000072 від 12 лютого 2020 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі КК України).

08 жовтня 2021 року ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру, яка обґрунтована тим, що ОСОБА_5 , будучи директором TOB «Тернопіль Arpo» () та виконуючи організаційнорозпорядчі, адміністративногосподарські функції, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України. 03 грудня 2021 року адвокатом ОСОБА_4 було подано клопотання до слідчого управління ГУ НП у Тернопільській області ОСОБА_6 про ініціювання слідчих дій, а саме проведення одночасного допиту підозрюваного ОСОБА_5 із свідком ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження № 0000072 від 12 лютого 2020 року. Дане клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_7 був допитаний в якості свідка 17 квітня 2020 року та 21 вересня 2021 року в рамках кримінального провадження № 0000072 від 12 лютого 2020 року, враховуючи той факт, що він перебуває на посаді начальника комерційного відділу в ТОВ «Агрокомпанія «Дружба», виникла необхідність у зверненні до СУ ГУНП в Тернопільській області з даним клопотанням з метою проведення одночасного допиту. Однак, слідчою без законних на те підстав було відмовлено у задоволені клопотання ОСОБА_4 про проведення одночасного допиту. Підставою для відмови слугувало те, що необхідності у проведенні такого допиту немає.

З огляду на вказане, скаржник просив слідчого суддю скасувати постанову слідчого слідчого управління ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_6 про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про проведення одночасного допиту між підозрюваним ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_7 .
Представник скаржника, адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги, викладені у скарзі підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у ній.
Слідчий слідчого управління ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду скарги була повідомлена належним чином, надіслала на електронну адресу суду заяву, у якій просила скаргу розглянути без її участі у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 Кримінальногопроцесуального кодексу України (далі КПК України), відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, не є перешкодою для розгляду скарги, якщо вони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. З огляду на це, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності слідчого, оскільки остання була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду скарги.
Заслухавши пояснення представника скаржника щодо поданої скарги, дослідивши долучені до скарги документи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Частиною 3 ст. 8 Конституції України гарантується звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді як судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Зокрема, відповідно до п. 1, 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Із змісту роз`яснень, що містяться у п. 1.3. Узагальнень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року № 949/0/417 вбачається, що бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будьяку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будьяких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

При цьому варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

В ході судового розгляду слідчим суддею встановлено, що групою слідчих слідчого управління ГУНП у Тернопільській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000072 від 12 лютого 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 190 КК України.

03 грудня 2021 року захисник підозрюваного ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого СУ ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_6 із клопотанням, у якому просив провести одночасний допит в рамках кримінального провадження № 0000072 від 12 лютого 2020 року між підозрюваним ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_7 .

Постановою старшого слідчого слідчого управління ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_6 від 06 грудня 2021 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено. Свою відмову слідчий мотивувала тим, що в ході проведення досудового розслідування даного кримінального провадження ОСОБА_7 був допитаний як свідок 17 квітня 2020 року та 21 вересня 2021 року, показання якого зафіксовано в протоколах його допитів. Зазначені копії протоколів допитів свідка ОСОБА_7 , зпоміж інших матеріалів, було вручено 20 жовтня 2021 року підозрюваному ОСОБА_5 як додатки до клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якими обґрунтовуються доводи клопотання. Однак, відповідно до вимоги КПК України, одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб у кримінальному провадженні проводиться виключно для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях.

Відтак, з проаналізованого вище слідчим суддею слідує, що слідчий належним чином відреагувала на клопотання сторони захисту та у встановлений процесуальним законом строк винила процесуальну дію винесла вмотивовану постанову про відмову у задоволенні клопотання, що відповідає змісту ч. 2 ст. 220 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Так, слідчий у кримінальному провадженні враховуючи вище наведене та те, що при проведенні досудового розслідування ним, з урахуванням конкретних обставин справи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення прийняв постанову про відмову в задоволенні клопотання.

За змістом ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Аналізом змісту оскаржуваної постанови, встановлено, що остання відповідає вимогам ст. 110 КПК України, є цілком мотивованою та логічною у своєму викладі, а при її винесенні слідчий обґрунтовано керувався ст.ст. 40, 110, 220 КПК України. Слідчим зазначено правові підстави, що дали йому можливість дійти до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

На думку слідчого судді, стороною захисту не доведено, що одночасний допит підозрюваного ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7 є необхідним для встановлення істини, а відмова у їх одночасному допиті порушує його право на ефективне розслідування кримінального правопорушення.

Враховуючи, що слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, у відповідності до ст. 94 КПК України оцінює докази з точки зору належності і достатності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про те, що слідчий діяв в межах своїх дискреційних повноважень.

З врахуванням вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на постанову слідчого слідчого управління ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_6 про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про проведення одночасного допиту між підозрюваним та свідком.

Згідно з ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 91 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на постанову слідчого слідчого управління ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_6 про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про проведення одночасного допиту між підозрюваним та свідком відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 08 квітня 2022 року о 14 год. 00 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області ОСОБА_1