В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2022 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жмеринка в залі суду угоду про примирення від 17.03.2022 року у кримінальному провадженні №0000079 від 20.02.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з професійно технічною освітою, одруженого, працюючого машиністом КРЗП м.Київ, раніше не судимого, військовозобов`язаного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В:
20.02.2022 близько 12:40 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 прийшов в магазин «Будцентр», що в м. Жмеринка, по вул. Тімірязєва, 5, до свого знайомого ОСОБА_7 .
В подальшому, ОСОБА_3 не знайшовши ОСОБА_7 вийшов з приміщення магазину та побачив автомобіль марки «Renault» моделі «Megane scenic» державний номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований поруч із магазином, та власником якого являється ОСОБА_6 . Після цього, ОСОБА_3 достовірно знаючи, що вказаним автомобілем користується ОСОБА_7 , та не отримавши будь-якого дозволу від нього або від власника, вирішив протиправно заволодіти вищезазначеним автомобілем.
Реалізуючи свій злочинний намір спрямований на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, ОСОБА_3 діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом відчинення незамкнутих водійських дверей автомобіля марки «Renault» моделі «Megane scenic» державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився на парковці поруч із магазином «Будцентр», що за адресою м. Жмеринка, вул. Тімірязєва, 5, проник в середину автомобіля. Після цього, за допомогою безключового доступу, який діє дистанційно за умови, якщо ключ перебуває в салоні автомобіля, ОСОБА_3 привів в дію двигун автомобіля та таємно, всупереч волі власника, без дозволу та відома ОСОБА_7 , виїхав із парковки та поїхав в невідомому напрямку.
17.03.2022 року на підставі положень ст.468 КПК України, між ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_6 було укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження. З вказаної угоди вбачається, що її сторони обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000079 дійшли згоди щодо формулювання підозри та її правової кваліфікації, яка ніким не оспорюється. ОСОБА_3 повністю визнає свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні; сторони угоди зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, зокрема, пом`якшуючі покарання ОСОБА_3 щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обтяжуючі покарання ОСОБА_3 вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Сторони угоди узгодили призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , за ч.1 ст.289 КК України у виді штрафу у сумі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
В угоді зазначено, що її сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.
Ухвалою суду від 17.03.2022 року, згідно ч.1 ст.314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст.314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.
Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні, розуміючи надані йому законом права на справедливий судовий розгляд і наслідки укладення та затвердження угоди про примирення; характер пред`явленого обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, який буде до нього застосований у разі затвердження угоди судом, наслідки затвердження угоди та права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наполягав на затвердженні угоди про примирення.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав думку та позицію свого підзахисного, та просив також затвердити угоду про примирення від 17.03.2022 укладену між сторонами кримінального провадження.
Потерпіла ОСОБА_6 , яка є стороною угоди про примирення, розуміючи наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України, у підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду, запевняла суд, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні зауважив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, тож не заперечував з приводу затвердження угоди про примирення і призначення ОСОБА_3 узгодженої в угоді міри покарання.
На виконання вимог ст.474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст.476 КПК України.
Таким чином, суд, заслухавши думку сторін угоди та висновок прокурора ОСОБА_4 , дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України приходить до наступного.
Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно із ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У п.113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".
Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно із ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається із обвинувального акту та угоди про примирення, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.289 КК України, які, відповідно до ст.12 КК України, класифікуються як нетяжкий злочин.
Зміст угоди про примирення від 17.03.2022 року, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_6 , відповідає вимогам, встановленим в ст.471 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.
Зокрема, у вказаній угоді зазначені її сторони; формулювання підозри та її правова кваліфікація із зазначенням частини статті Кримінального кодексу України; істотні для даного кримінального провадження обставини; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди; наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.
Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, ОСОБА_3 зможе виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Також, судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, що і обвинувачений, і потерпіла розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.
Згідно з угодою про примирення від 17.03.2022 року, її сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.1 ст.289 КК України, визнаючи, шляхом її укладення доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_6 своїми протиправними дійми шкоду, яку повністю відшкодував до підписання угоди про примирення.
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, оскільки своїми діями вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, що укладена угода між ним та потерпілою відповідає вимогам КПК України, дії ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_3 наявні, узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним в ст.ст.50, 65 - 67 КК України.
Підстав регламентованих п.п.1-6 ч.7 ст.474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.
Таким чином, суд приходить до висновку, що укладена між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_6 угода про примирення підлягає затвердженню в підготовчому судовому засіданні на підставі п.1 ч.3 ст.314 та ч.1 ст.475 КПК України.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Відповідно до ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
За таких обставин суд приходить до висновку, що необхідність у арешті майна по справі відпала.
Долю речових доказів по справі слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі статті 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, висновок № СЕ-19/102-22/2547-Д від 23.02.2022, в розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 10 коп.
Запобіжний захід ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався.
Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст. 373-376, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 17.03.2022 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_6 , що укладена у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2022 року за №0000079.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Речові докази, а саме: автомобіль марки «Renault» моделі «Megane Scenic» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску сірого кольору, що належить ОСОБА_6 та знаходиться на території штраф майданчику Жмернинського РВП ГУНП у Вінницькій області повернути потерпілій; виделку для м`яса загальною довжиною 27.5 см, із дерев`яним руків`ям, яка зберігається в камері зберігання речових доказів Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області повернути ОСОБА_3 , попередньо знявши з них арешт, накладений ухвалами слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22.02.2022 та 23.02.2022 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальних витрат на залучення експертів у сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 10 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст.394 КПК України, а саме: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Жмеринського
міськрайонного суду ОСОБА_1