ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/241/22 Справа № 711/793/22 Категорія: ч.1 ст. 125 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0001961 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2022 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вірменії, громадянина Вірменії, вірменина за національністю, розлученого, на утриманні маючого двоє малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин.

Запобіжний захід ОСОБА_9 не обирався.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.02.2022 ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за те, що він 15 жовтня 2021 року приблизно о 23 годині 53 хвилин, перебуваючи в приміщенні ресторану «КІМ BAR», який розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 75 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до потерпілої ОСОБА_10 та наніс їй один прямий удар лівою рукою в область правої сторони голови останньої, чим спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді забою з набряком та крововиливом правої вушної мушлі, які згідно висновку судово-медичної експертизи №02-01/951 від 08.11.2021 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій не заперечуючи доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого, просила його змінити в частині призначеного покарання з громадських робіт на штраф.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано, визнання вини обвинуваченим, його щиросердне зізнання та розкаяння, він є чоловіком потерпілої та біологічним батьком двох дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності не притягувався.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити; думки прокурора ОСОБА_6 та представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника, просили вирок суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Вказаним вимогам закону вирок районного суду відповідає.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, докази на підтвердження встановлених судом обставин судом не досліджувалися відповідно до вимог ст. 382 ч.2 КПК України та ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 125 КК України судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 районний суд достатньо виконав вимоги ст.ст. 50,65,66,67 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, обставини кримінального проступку та його наслідки, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, є розлученим та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючий, пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, обтяжуючу покарання обставину вчинення кримінального правопорушення щодо колишньої дружини, обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт.

Частиною 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання, воно повинно ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання у виді 120 годин громадських робіт відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та призначення обвинуваченому більш м`якого покарання у виді штрафу, оскільки ОСОБА_9 розлучений та не працевлаштований, тобто не має офіційного доходу, а тому зважаючи на його соціальний та майновий стан, його виправлення можливе при призначенні покарання у виді громадських робіт.

Під час апеляційного розгляду представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 пояснив, що обвинувачений ОСОБА_9 та потерпіла розлучені, однак обвинувачений переслідує потерпілу, також він притягувався до адміністративної відповідальності через насильство в сім`ї по відношенню до потерпілої.

Зазначене свідчить про схильність ОСОБА_9 до скоєння правопорушень по відношенню до потерпілої ОСОБА_10 , та небажання стати на шлях виправлення.

Твердження захисника ОСОБА_7 про те, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 не враховано щирого каяття, того що обвинувачений є чоловіком потерпілої та являється батьком двох дітей, є безпідставними, оскільки вказані обставини в повній мірі були враховані судом першої при призначенні покарання.

Переконливих доводів про невідповідність призначеного ОСОБА_9 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок суворості в поданій апеляційній скарзі не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено, в зв`язку з чим вважати його занадто суворим колегія суддів підстав не вбачає.

Призначене ОСОБА_9 покарання у вигляді 120 годин громадських робіт, є співмірним протиправному діянню, відповідає принципу індивідуалізації призначення покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, належним чином мотивоване, і є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та досягнення мети покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження місцевим судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_9 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, як того просила захисник в апеляційній скарзі, - відсутні.

Керуючись ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2022 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді