Провадження № 1-кп/761/977/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 120 181 001 000 108 95 від 11.10.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 187 КК України,
у с т а н о в и в :
Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у порядку, визначеному ст. 615 КПК України, продовжений по 20.05.2022 включно, однак завершити судовий розгляд цього кримінального провадження до зазначеної дати не виявилось можливим у зв`язку з складністю кримінального провадження.
Прокурор наполягала, що на теперішній час продовжують існувати ризики непроцесуальної поведінки обвинуваченого, а саме: переховування останнього від суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, тому державний обвинувач просила продовжити строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу.

Обвинувачений покладався на розсуд суду.

Захисник вважала позицію прокурора необґрунтованою, зазначені останнім ризики надуманими, тому просила застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши наявні матеріали судової справи, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватись вимог КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та керуватись у своїй діяльності рішеннями Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У силу ч. 3 ст. 331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого двомісячного строку дії цього запобіжного заходу. За наслідками розгляду цього питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Глава 18 КПК, визначаючи порядок вирішення наведеного вище питання, передбачає, що на стадії досудового розслідування встановленню підлягає низка чинників: чи є підозра обґрунтованою; чи є достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до особи менш суворого запобіжного заходу.

Водночас, Главою 28 КПК визначено, що судовий розгляд кримінального провадження здійснюється з метою встановлення, чи доведена вина особи поза розумним сумнівом. Тобто, оцінка обґрунтованості підозри на цій стадії судового провадження виключається.

Таким чином, суд, розглядаючи питання щодо доцільності подальшого тримання особи під вартою, має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи, а також, чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

У своїй практиці ЄСПЛ, досліджуючи строк, протягом якого підозрюваний обмежується у свободі у зв`язку з його триманням під вартою, зазначає, що тримання під вартою особи має відповідати меті п. 1 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), тобто продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності певного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості.

У рішенні «Сергій Волосюк проти України» ЄСПЛ визначив, що тривалість попереднього ув`язнення особи у відповідній справі не має перевищувати розумного строку, для визначення якого необхідно дослідити факти на користь та проти існування реального суспільного інтересу, який за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи особи.

З викладеного витікає, що досліджуючи такі факти, суд, має дослідити обставини відповідної справи, виходячи з наданих сторонами кримінального провадженнями матеріалів щодо обставин вчинення інкримінованих особі дій, оцінки її моральних якостей, а також наявності чинників, які можуться стримати обвинуваченого від вчинення дій з метою перешкоджання судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Ладент проти Польщі» тримання під вартою у відповідності до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 19.10.2009 № 26-рп/2009 принцип пропорційності передбачає встановлення обмежень прав і свобод людини і громадянина за умови, що таке обмеження є суспільно необхідним.

Тобто суд, для обґрунтованості рішення щодо подальшого тримання особи під вартою, має зіставити аргументи «за» та «проти» звільнення такої особи з-під варити.

Досліджуючи наявність реального суспільного інтересу у подальшій ізоляції обвинуваченого від суспільства, суд звертає увагу на високу небезпечність інкримінованих ОСОБА_4 дій.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачуються у здійсненні розбійного нападу за попередньою змовою групою осіб з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та погрозою застосування до потерпілого насильства шляхом нанесення ударів ножем.

У зв`язку з цим, з огляду на суспільну небезпечність та характер наслідків інкримінованих обвинуваченому дій у вигляді нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, суд вважає допустимим висновок щодо критичної оцінки моральних якостей обвинуваченого та наявність високої ймовірності вчинення останніми позапроцесуальних дій з метою створення перешкод судовому розгляду або ж загрози суспільству.

Оцінюючи ризик не процесуальної поведінки обвинуваченого, суд враховує, що наявність у останнього певних сімейних та соціальних зв`язків, постійного місця реєстрації не зменшують ймовірність вчинення ними дій з метою переховування від суду.

Також, суд не може залишити поза увагою неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки останній упродовж восьми місяців ухилявся від явки до суду, що стало підставою для надання дозволу на затримання ОСОБА_4 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та оголошення його у розшук.
Таким чином, обґрунтованим є висновок, що обвинувачений свідомо переховувався від суду, та може у подальшому прийняти заходи для переховування з метою уникнення покарання, що йому загрожує.

Суд вважає, що обґрунтованим є ризик вчинення обвинуваченим іншого злочину, оскільки інкриміновані йому дії мають корисливу спрямованість, що у сукупністю з відсутністю у ОСОБА_4 офіційного та стабільного джерела доходу свідчить, що злочинна діяльність може бути єдиним джерелом доходу ОСОБА_4 .
Таким чином, на теперішній час будь-які обставини, які б спростували попередні висновки суду під час обрання та продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлені.

На підставі викладеного, з урахуванням доводів учасників кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність факторів, які передбачені ч. 1 ст. 194 КПК, що дає підстави для визнання доцільним продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
При цьому відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України суд вважає за можливе при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочину, з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 180, 194, 331 КПК України, суд
у х в а л и в :
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк дії застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 13 липня 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1