Справа № 191/1784/22
Провадження № 1-кп/191/128/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000170 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, одруженого, маючого неповну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 05.03.1996 року Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.140 КК України;

-23.07.1997 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ст. 42, ч. 2 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст.229-6 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.43 КК України приєднано покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.03.1996 року та визначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. 16.10.1998 року звільнений з Бердянської ВК Запорізької області №77 за постановою Бердянського районного суду Запорізької області від 15.10.1998 року, на підставі ЗУ «Про амністію» від 24.07.1998 року;

-20.01.1999 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.140 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. 06.11.2002 року звільнений з Софїївської ВК Запорізької області №55 по відбуттю строку покарання;

-26.12.2003 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя за ст. 70, ч.1 ст.309, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. 26.01.2005 звільнений з Софіївської ВК Запорізької області № 55 по відбуттю строку покарання;

-06.03.2006 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік;

-05.04.2007 року Комунарським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 06.03.2006 року та визначено строк покарання 4 роки 10 днів. 24.12.2009 року звільнений умовно-достроково з Веселівської ВК Запорізької області № 8 за постановою Веселівського районного суду Запорізької області, невідбутий строк 10 місяців 19 днів;

-14.06.2011 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.1, ч.2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 4 місяці. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Комунарського районного суду Запорізької області від 05.04.2007 року та визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців. 06.05.2014 року звільнений з Кам`янської ВК Запорізької області № 101 по відбуттю строку покарання;

-05.03.2016 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з призначенням випробувального терміну строком 2 роки. 20.12.2017 року на підставі визначення Комунарського районного суду міста Запоріжжя знятий з обліку КВІ Комунарського району міста Запоріжжя, на підставі ст. 1 п. «В» ЗУ «Про амністію у 2016 році»;

-21.05.2020 року Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до штрафу на суму 1020 гривень. 01.07.2020 року знятий з обліку Комунарського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області у зв`язку з оплатою штрафу в розмірі 1020 гривень,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
09 червня 2022 року приблизно о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись на території земельної ділянки, площею 2,1999 га, кадастровий номер :04:015:0002, яка належить ОСОБА_6 , та якою користується ОСОБА_7 , розташованої поблизу АДРЕСА_3 , діючи з раптово виниклим прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаться ніким не помічені, шляхом вільного доступу, з поверхні ґрунтового покриву, таємно викрав полуницю сорту «Джолі», загальною вагою 8 кілограмів 800 грам, вартістю 714 гривень 38 копійок, яка знаходилась у двох картонних ящиках та належить ОСОБА_7 , після чого з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на вказану суму.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.4 ст.185 КК України, повністю визнав себе винуватим, щиро розкаявся та пояснив, що в день і час, що вказані в обвинувальному акті, він разом зі своєю матір`ю та водієм автомобіля повертали з с.Кам`янське Василівського району Запорізької області, де забирали частину речей. На одній з земельних ділянок побачив полуниці і запропонував матері придбати їх. Автомобіль зупинився і він пішов до поля. В цей час почався обстріл і всі працівники з поля побігли. Так як нікого не було, то він взяв два ящика з полуницями та поставив на заднє сидіння автомобіля, сказавши, що купив полуниці. Біля с.Григорівське Запорізького району автомобіль зупинили працівники поліції, так як у них вже був виклик про крадіжку, і вони виявили полуниці на задньому сидінні. В скоєному щиро розкаявся та просив строго не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, дослідженням висновку експертизи та постанови про визнання речових доказів.

За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином;

- характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння;

- дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину;

- обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та визнання вини;

- обставини, що обтяжують покарання судом не встановлені.

Враховуючи вищенаведене, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відношення винного до скоєного, думку учасників судового розгляду щодо міри покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, і саме таке покарання буде мати для нього достатню превентивну роль.

Однак, з урахуванням особи обвинуваченого та позиції прокурора щодо призначення покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою і вважає за доцільне застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з покладанням обов`язків, визначених ч.1 ст.76 КК України.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

У даному кримінальному провадженні проведено судову експертизу, вартість якої складає 377,56 гривень. Вказані витрати документально підтверджені, отже, в порядку ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю два роки, за умови, що протягом встановленого судом іспитового строку він не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Початок іспитового строку відраховувати з дня ухвалення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 377,56 грн.

Речові докази:

-автомобіль «KIA SPORTAGE» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 залишити ОСОБА_8 , як власнику;

-два картонних ящика з полуницею, вагою 4,15 кг та 5,35 кг залишити потерпілому ОСОБА_7 , як власнику.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1