Справа № 461/1604/22
Провадження № 1-кп/461/379/22
28.03.2022 року, Галицький районний суд м. Львова у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бабухів, Рогатинського р-ну, Івано Франківської обл., громадянина України, українця, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, -
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 . Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 підробив офіційний документ, за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції статті 358 КК України згідно Закону, із змінами, внесеними Законом №3207-VІ (3207-17) від 07.04.2011), використав завідомо підроблений документ, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції статті 358 КК України згідно Закону, із змінами, внесеними Законом №3207-VІ (3207-17) від 07.04.2011), заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайстві), за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції статті 190 КК України згідно Закону, із змінами, внесеними Законом №270-VІ (270-17) від 15.04.2008), вчинив правочин з майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також набув кошти, одержані внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 209 КК України (в редакції статті 209 КК України згідно Закону, із змінами, внесеними Законами №2258-VІ (2258-17) від 18.05.2010 та №4025-VІ (4025-17) від 15.11.2011).
Прокурор зазначив, що в діях обвинуваченого і надалі наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а відтак просить суд продовжити строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Прокурор вимоги клопотання підтримав, та просив таке задовільнити.
Захисник та обвинувачений проти продовження строку запобіжного заходу не заперечили.
Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до вимог ч. ч. 1 і 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
У пунктах 1-5 ч. 1 ст. 176 КПК України визначено, що запобіжними заходами є: особисте зобов`язання (1); особиста порука (2); застава (3); домашній арешт (4); тримання під вартою (5).
Запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 176 КПК України).
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.
Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.
Так у своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. У п. 184 рішенні у справі «Мерабішвілі проти Грузії» ЄСПЛ вказав, що обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.
Враховуючи неможливість до спливу строку обраного раніше (продовженого) обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеними нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлене прокурором клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу.
Суд зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.
Суд також погоджується з позицією сторони обвинувачення, що певні ризики, які були встановлені на момент обрання запобіжного заходу, продовжують існування і на момент розгляду цього клопотання.
Так, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що інкриміновані ОСОБА_4 злочини, є тяжкими, та у разі доведення його вини останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до восьми років. Ризик такого покарання може спонукати обвинуваченого до втечі з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні виражається у тому, що ОСОБА_4 володіє інформацією стосовно анкетних даних свідків, які надали та можуть у подальшому надати органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього, у зв`язку із чим останній матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатнім та необхідним для належної поведінки обвинуваченого і таким, що зможе запобігти ризикам передбаченим статтею 177 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 194, 199, 331, 369 КПК України, суд
Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.
Продовжити дію застосованого до ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 60 діб, тобто до 27 травня 2022 року включно.
У відповідності до ч. 5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , наступні обов`язки, а саме:
- в період з 22 год. 00 хв до 07 год. 00 хв. наступної доби не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора чи суду, у провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;
- за першою вимогою прибувати до прокурорів групи прокурорів Львівської обласної прокуратури, суду, у провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;
- повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
-продовжити зберігання у відповідних органах державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.
Надати можливість працівникам органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_4 з`являтися в житло з вимогою надавати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 передати для виконання підрозділу поліції за його місцем проживання.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього вище наведених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Органу Національної поліції негайно поставити ОСОБА_4 на облік, як особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це прокурора.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом семи днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1