Справа № 321/61/22
Провадження № 1-кп/191/23/22
У Х В А Л А
іменем України

11 квітня 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за № 0000156 від 10.11.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, який має середньо спеціальну освіту, працевлаштованого, не одруженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-14.12.1994 Червонозаводським районним судом м. Харків за ч. 1 ст. 17, ч. 3 ст. 81, ч. 4 ст. 81, ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст, 42 КК України до 9 років позбавлення волі, з конфіскацією майна 11.05.2000 перегляд вироку, не відбутий строк покарання 3 роки 1 місяць скорочений на Ѕ звільнений 02.08.2001;
-27.08.2002 Харківським районним судом м. Харків за ст. 297 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 17.06.2004;
-17.05.2005 Червонозаводським районним судом м. Харків за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі;
-14.12.2006 Комінтернівським районним судом м. Харків за ч. 1 ст. 156, ч. 2 ст. 156, ст. 304, ст. 297, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 19.12.2009;
-04.10.2010 Комінтернівським районним судом м. Харків за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 24.07.2012;
-09.12.2013 Михайлівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 5 місяців;
-25.12.2013 Михайлівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 5 місяців 20 днів, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання по вироку Михайлівського районного суду Запорізької області від 09.02.2013 і визначено 6 місяців арешту початок строку від 09.12.2013. Звільнений 09.06.2014 по відбуттю строку покарання;
-08.10.2014 Михайлівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік;
-14.11.2014 Михайлівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 1 ст. 70, ч. 2 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати покарання по вироку Михайлівського районного суду від 08.10.2014 та назначити 3 роки 1 місяць позбавлення волі, звільнився 10.08.2017 по відбуттю строку покарання.
-12.12.2018 Великобелозерським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 289 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Звільнений 03.11.2021 умовно- достроково, невідбуте покарання 1 рік 6 місяців 23 дні.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

із участю в судовому розгляді:

прокурора - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження за № 0000156 від 10.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно до ст.12 КК України віднесено до нетяжких злочинів, але карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, має не зняті та не погашені судимості за скоєння корисливих злочинів, не має стійких соціальних зв`язків, проживає без реєстрації. У зв`язку з чим виникають ризики, передбачені п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.
У відповідності з ч. 3 ст. 331 КПК України, суд, незалежно від клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку застосування судом до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На теперішній час розгляд кримінального провадження по суті не завершений.
Також, суд ураховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).
Суддя враховує, що ОСОБА_6 висунуто обвинувачення, у вчиненні нетяжкого злочину, а саме за ч.2 ст. 185 КК України, при цьому на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, судовий розгляд справи триває і не може бути закінчений з об`єктивних передумов, оскільки у кримінальному провадженні не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі, не допитані обвинувачений, потерпілі, свідки, не досліджені письмові докази та речові докази. Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 331 КПК України.
Оцінивши в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений раніше судимий, за вчинення корисливих злочинів, обвинувачується у вчинені злочині через 7 днів після звільнення умовно-достроково, невідбуте покарання 1 рік, 6 місяців, 23 дні, офіційно не працював до затримання, судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку, за місцем проживання характеризується негативно, про підозру повідомлений. Вказане свідчить про те, що залишаючись на свободі, ОСОБА_6 може скоїти інше кримінальне правопорушення, а також переховуватися від органів досудового розслідування у зв`язку з тяжкістю інкримінованого йому злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За сукупності таких обставин суд вважає що ризики, визначені ст.177 КПК України продовжують існувати.
Підстав для зміни запобіжного заходу на домашній арешт суд не вбачає, з мотивів наведених вище.
На підставі викладеного та з метою забезпечення участі обвинуваченого в розгляді кримінального провадження, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому термін дії заходу забезпечення кримінального провадження (запобіжного заходу) у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.
Судом розглянута можливість застосування не лише такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, а і всіх інших, більш м`яких, визначених ст.176 КПК України, але аналіз доводів сторін процесу та наданих матеріалів доводить, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, враховуючи вищенаведене, не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти зазначеним ризикам.
Керуючись ст.ст. 314, 331, 371, 372 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити терміном на 60 (шістдесят) діб, тобто до 09 червня 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1