Справа № 370/2782/21
Провадження №1-кп/369/1388/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.05.2022 року м. Київ

Києво-Святошинськийрайонний суд Київської області в складі :
судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції кримінальне провадження № 0000448 від 13 серпня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красносілка Чуднівського району Житомирської області, який має вищу освіту, не одружений, фізична особа-підприємець, має на утриманні неповнолітню дитину 2008 р. н., зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Ірпінського міського суду Київської області від 31.07.2017 за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 296, ч. ст. 127, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років, звільнений 07.06.2018 з Бориспільської ВК № 119 на підставі ухвали Бориспільського міського суду Київської області від 30.05.2018 з заміною на виправні роботи на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці 27 (двадцять сім) днів з утриманням 20 % доходів, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000448 від 13 серпня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.03.2022 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.05.2022 року.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , яке прокурор обґрунтував тим, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме: існує необхідність запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду та впливати на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні у цій справі, зважаючи на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, а також те, що обвинувачений не став на шлях виправлення, оскільки обвинувачується зокрема й у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 121 КК України в період відбуття виправних робіт, а також у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 115 КК України, маючи непогашену судимість. Крім того, прокурор вказував про можливість обвинуваченого, який проживає в одному населеному пункті разом із потерпілими та свідками здійснювати фізичний та психологічний тиск, незаконно впливати на останніх з метою зміни свідками своїх показань, зокрема вказувала на відповідну заяву потерпілого ОСОБА_7 , а також вказував про можливість вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.
Потерпіла ОСОБА_4 клопотання прокурора підтримала та просила суд його задовольнити.
За повідомленням телефонограмою 29.04.2022 року захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 не зміг взяти участь в судовому засіданні, призначеному на 12.05.2022 року, оскільки залучений до лав Збройних сил України.
Обвинувачений ОСОБА_6 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України, проти задоволення клопотання прокурора заперечив, просив суд змінити запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний з позбавлення волі. Крім того, заявив клопотання про надання можливості долучитися до Збройних сил України та проходити військову службу, зазначив, що в 2003 році проходив військову службу в десантних військах.
Захисник ОСОБА_5 , який призначений на одну процесуальну дію згідно з дорученням центру надання безоплатної вторинної правової допомоги, в судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечив як необґрунтованого належними та допустимими доказами та просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт за місцем проживання у нічний час доби. Вказував про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, а також те, що поведінка обвинуваченого не свідчить про наявність ризику впливу на свідків, крім того захисник вказував, що за попередні кримінальні правопорушення обвинувачений вже поніс відповідальність, тому ризик вчинення нових кримінальних правопорушень, про який зазначено в клопотанні прокурора, також не підтверджується доказами.
Вислухавши клопотання прокурора, думку учасників процесу, вивчивши матеріали, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , з огляду на наступне.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
В обґрунтування клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив про необхідність уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та з урахуванням ступеня тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів.
Вказане клопотання прокурора підлягає задоволенню, оскільки об`єктивно доведено, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: існує необхідність запобігти спробам обвинуваченого, який обвинувачується зокрема й у вчиненні особливо тяжкого злочину, маючи непогашену судимість, може переховуватися від суду та впливати на свідків та потерпілих, які ще не допитані в судовому засіданні в цій справі. З огляду на зазначене, у цій конкретній справі вказані обставини виправдовують обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі, в матеріалах провадження відсутні достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне.
Суд вважає, що лише такий запобіжний захід, який хоча і є винятковим, проте спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд виходить, у тому числі, з тих обставин, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , має такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Разом з тим, суд вважає не обґрунтованими доводи захисника та обвинуваченогоОСОБА_6 щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, зокрема домашнього арешту, оскільки у цій конкретній справі застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт не може бути достатнім, ефективним та таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 КПК України. При цьому, знову оцінивши наявні в матеріалах справи документи на підтвердження наявності міцних соціальних зв`язків та джерела самостійного доходу у обвинуваченого, суд дійшов висновку, що не встановлено достатніх стримуючих факторів щодо оцінки ризиків впливу на свідків, потерпілих та ризику переховування під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому в цій конкретній справі.

Крім того, доводи клопотання обвинуваченого про надання йому дозволу здійснювати військову службу в Збройних силах України не підтверджені належними та допустимими доказами. За таких обставин вказане клопотання задоволенню не підлягає.
При цьому відсутні підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть у цій конкретній справі забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, які випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.
При цьому суд приймає до уваги, що обвинувачений не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України.
Крім цього, суд враховує підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України та не визначає розмір застави на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 177,178,183,331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України на 60 днів до 10 липня 2022 року включно на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України без альтернативи внесення застави.
В задоволенні клопотання ОСОБА_6 про надання дозволу проходити військову службу в Збройних силах України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1