УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2022р. Слідчий суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі клопотання слідчого про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
Слідчим відділом ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 24.09.2021р. за №0000059 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365-2 КК України (зловживання повноваженнями особами, які надають публічні послуги).

В ході досудового розслідування встановлено, що 17.05.2021р. державним реєстратором виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відомості про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 на підставі рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 14.11.2006р. у справі №2-513/06 за позовом ОСОБА_4 про встановлення факту її спільного проживання з ОСОБА_5 . Право власності було зареєстровано за померлим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 21.02.2006р. Хортицькою районною адміністрацією ЗМР. На момент реєстрації права власності за ОСОБА_4 в державному реєстрі містився запис про державну реєстрацію обтяження на вказану квартиру, а саме арешту, накладеного ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.01.2020р. у справі №337/237/20. Крім того, згідно інформації Комунарського районного суду м.Запоріжжя рішення цього суду від 14.11.2006р. у справі №2-513/06 не ухвалювалось, така справа в суді не перебувала і відповідь щодо підтвердження розгляду судом такої справи в травні 2021р. державному реєстратору не надавалась.

Слідство вважає, що державний реєстратор ОСОБА_3 здійснив державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_4 всупереч вимогам діючого законодавства та безпідставно, а ОСОБА_4 незаконно, шляхом шахрайства набула право власності на вказану квартиру.
Постановою слідчого від 16.06.2022р. квартира АДРЕСА_1 визнана речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні.

30.06.2022р. слідчий СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_7 , звернувся до суду з клопотанням про арешт квартири АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивує тим, що вказана квартира є предметом злочину, право власності на неї перейшло від ОСОБА_5 до ОСОБА_4 незаконним шляхом. На даний час не виключається можливість подальших шахрайських дій з цієї квартирою, що свідчить про можливість втрати та зміни цього майна як речового доказу. У зв`язку з цим з метою збереження речових доказів вважає необхідним накласти арешт на зазначену квартиру.
В судове засідання слідчий та прокурор не прибули, подали заяву про розгляд клопотання у їх відсутність, клопотання підтримують повністю, просять його задовольнити.

Слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання у відсутність слідчого та прокурора.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення теперішнього власника майна ОСОБА_4 , оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, в т.ч., на рухоме чи нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З`ясувавши та оцінивши обставини справи, з метою збереження речових доказів та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, передачі, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку на даний момент зареєстровано за ОСОБА_4 .
В даному випадку суд виходить з того, що під час досудового розслідування встановлені обґрунтовані підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке в установленому законом порядку внесені до ЄРДР. Зазначена квартира є об`єктом злочинних дій, право власності на неї було зареєстровано державним реєстратором ОСОБА_3 за ОСОБА_4 незаконно, за наявності обтяження нерухомого майна та на підставі підроблених документів. Вказана квартира визнана речовим доказом і має значення для встановлення суттєвих обставин вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий суддя вважає доведеним, що незастосування в даному випадку арешту зазначеної квартири може призвести до її подальшої втрати, передачі (відчуження) іншим особам.
Слідчий суддя вважає, що накладання арешту на вищевказану квартиру в даному випадку відповідає завданням кримінального провадження, визначеним ст.2 КПК України, і є розумним. Законодавчо визначених заборон для накладання арешту слідчим суддею не встановлено.

На підставі вищевикладеного, клопотання слідчого слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.98,170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити повністю.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали доручити СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Слідчий суддя ОСОБА_1

01.07.2022