Єдиний унікальний номер 722/763/22
Номер провадження 1-в/722/100/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2022 року Сокирянський районний суд Чернівецької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3
представника СВК-67 ОСОБА_4
та засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив на підставі ст.81 КК України звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.
В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити, оскільки вважає, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Прокурор ОСОБА_3 та представник ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання засудженого, вказуючи на те, що він не досяг необхідного ступеня виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Заступник голови спостережної комісії Дністровської райдержадміністрації ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення клопотання залишив на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові документи, додані до клопотання та частково матеріали особової справи засудженого суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є виключною дискрецією суду.

Пунктом 2 частини 3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.04.2020 року, за ч.3 ст.186, ч.1 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 4-х років позбавлення волі. Строк покарання ОСОБА_5 відраховується з 26.12.2018 року.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.01.2021 року вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.04.2020 року, залишено без змін.
Згідно розпорядження вище вказаний вирок набрав законної сили 12.01.2021 року.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховується з 26.12.2018 року.

Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_5 відбув 3 роки 5 місяців 17 днів позбавлення волі, що є більше ніж дві третіх строку покарання, призначеного судом.

Невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали, становить 6 місяців 13 днів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року (далі Постанова №2), умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

Тобто, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому, основним і вирішальним є не факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відповідно до п.17 Постанови №2 під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено, що ОСОБА_5 у місцях позбавлення волі перебуває з 26.12.2018 року.
З 29.12.2018 року утримувався у державній установі «Харківський слідчий ізолятор» Донецької області. Під час відбування покарання в даній установі характеризувався негативно. За порушення порядку та умов утримання в двох випадках притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Не заохочувався.

З 11.06.2021 року відбував покарання у державній установі «Торецька виправна колонія (№2)» Донецької області. За час перебування в установі зарекомендував себе з негативної сторони. За порушення порядку та умов відбування покарання в п`яти випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі двічі поміщався до дисциплінарного ізолятора за нетактовну поведінку у відношенні до персоналу установи. Всі раніше накладені стягнення являються діючими. Жодного разу не заохочувався.

З 10.04.2022 року відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)».

По прибуттю до установи по даний час до будь-яких оплачуваних робіт не залучався. З приводу працевлаштування до персоналу установи не звертався.

За час перебування в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Не заохочувався.
По відношенню до персоналу установи намагається бути напоказ тактовним. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості. Намагається утримувати в чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку. Має переважно охайний зовнішній вигляд. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує під контролем і лише в якості спостерігача. Бажання приймати участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу не виявляє.
Відповідно до статей 110 та 112 Кримінально-виконавчого кодексу України соціально-корисні зв`язки на волі підтримує. Взаємовідносини добрі.

Згідно з вироком суду має судові витрати, однак виконавчі листи в установі відсутні. Вину у скоєному злочині визнав.

Як вже зазначалося судом, відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування ст.81 КК України.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і ці дані оцінюються в їх сукупності.

Сумлінна поведінка повинна полягати у дотриманні засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

Згідно розділу ІІІ Положення про відділення соціально-психологічної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2300/5 від 04.11.2014 року, в обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби входить вивчення особистості засуджених, аналізування стану виконання індивідуальних програм роботи із засудженими та періодичне здійснювання оцінки ступеня виправлення засуджених.

Соціально-виховна та психологічна робота із засудженими здійснюється відповідно до індивідуальних програм, які складаються за результатами медичного обстеження, психодіагностики і психолого-педагогічного вивчення, кримінологічної, кримінально-правової характеристики, оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та реалізуються, в тому числі за допомогою програм диференційованого виховного впливу.

Ступінь виправлення засуджених визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим.

Корисна ініціатива засуджених реалізується шляхом їх участі у програмах диференційованого виховного впливу, роботі гуртків за інтересами (прикладної творчості, художньої самодіяльності тощо) та у спортивних секціях, порядок роботи яких затверджується наказом начальника установи.

Згідно Витягів з протоколів №16 від 07.07.2021 року та протоколу №26 від 14.09.2021 року засідання комісії Державної установи «Торецька виправна колонія (№2)», засудженому ОСОБА_5 відмовлено в переведенні до ДСР, застосуванні ст.ст.82,81 КК України як особі, яка не довела що стає, стала на шлях виправлення та довела своє виправлення, відповідно.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, характеризуючі дані про особу засудженого, суд вважає, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення, а тому не заслуговує на застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

Суд вважає, що лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань, поведінка засудженогоОСОБА_5 може зазнати позитивних змін, що відповідатиме меті призначеного покарання.

На підставі ст.81 КК України, ст.ст.6, 102, 107, 118 КВК України, керуючись ст.ст.369-372, 376, 392, 395, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 14.06.2022 року.