233 № 225/1970/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотань прокурора про продовження запобіжних заходів по кримінальному провадженню (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000384 від 20 березня 2017 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст.307 КК України, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000384 від 20 березня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст.307 КК України.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , оскільки 24 липня 2022 року спливає термін застосування судом даного запобіжного заходу і не перестали існувати обставини, які були враховані при вирішенні питання щодо обрання запобіжних заходів останнім під час досудового слідства та їх продовження під час судового розгляду.
Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Захисник ОСОБА_6 , обвинувачена ОСОБА_11 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинуваченй ОСОБА_10 заперечував проти задоволення клопотань прокурора.
Прокурор підтримав клопотання, заперечував проти задоволення клопотань захисника ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_11 про зміну запобіжних заходів.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання учасників провадження, приходить до наступного.
Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для суду подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, тощо.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2022 року обраний обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжений до 24 липня 2022 року включно.
Враховуючи, що кримінальне провадження, яке перебуває на стадії судового розгляду, неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , не даючи оцінки зібраним і дослідженим доказам, дійшов висновку про доцільність продовження останнім запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, приймаючи до уваги наявність наступних ризиків:
- передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, ризик того, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть спробувати переховуватися від суду і не виконувати законні вимоги суду, оскільки суворість покарання, яке загрожує останнім за вчинення тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі на строк до 12 років, у разі визнання їх винними, може бути визнана кожним з них більш небезпечною ніж втеча. З даного приводу Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства;
- передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик того, що обвинувачені можуть спробувати незаконно впливати на недопитаних судом свідків у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим обвинувачені можуть спробувати схилити їх до зміни своїх показань шляхом вмовляння, залякування, викликанням жалю до себе або будь-яким іншим способом. У зв`язку з чим ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом;
- передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме, ризик того, що обвинувачені можуть спробувати вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, зважаючи на те, що, згідно обвинувального акту, протиправні дії обвинувачених носили тривалий характер і були припинені співробітниками поліції у зв`язку з їх затриманням. Крім того, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , раніше притягувалися до кримінальної відповідальності у т.ч. за аналогічні злочини.
За таких обставин, суд вважає, що обраний стосовно обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинувачених, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що їм інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду.
Враховуючи, що на даний час не відпали, а є дійсними та триваючими ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, що на даний час виключає можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який, тому клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягають.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності встановлених ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених, судом на теперішній час не встановлено. За таких підстав, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , не даючи оцінки зібраним доказам та приймаючи до уваги наявність вказаних ризиків, вважає, що клопотання прокурора підлягають задоволенню.
Отже, з урахуванням вищенаведеного та вимог ст. 183 КПК України, суд визнає за доцільне продовжити строк застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою ще на 60 днів.
Керуючись ст.ст. 331, 376 КПК України, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора про продовження дії обраних відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою,- задовольнити.
Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, терміном по 15 вересня 2022 року включно.
Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпро Дніпропетровської області, громадянина України, терміном по 15 вересня 2022 року включно.
Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Дзержинськ Донецької області, громадянки України, терміном по 15 вересня 2022 року включно.
Обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 тримати під вартою у Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)», у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» та у Державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор» (після закінчення воєнного стану - в ДУ «Бахмутська УВП (№ 6)»).
У задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_6 та про зміну запобіжного заходу обвинуваченій з тримання під вартою на домашній арешт, - відмовити.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .
Вручити копію цієї ухвали обвинуваченим, захисникам, прокурору негайно після її оголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя