Справа № 452/715/21
Провадження № 1-кп/452/84/2022
ВИРОК
Іменем України

08 червня 2022 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самборі Львівської області матеріали кримінального провадження № 0000005 про обвинувачення,-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, раніше несудимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 відданий до суду за те, що 06.01.2021 року, приблизно о 21 год.

30 хв., у приміщенні ванної кімнати будинку АДРЕСА_1 між ним та ОСОБА_8 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, на грунті особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт, який перейшов у шарпанину та бійку.
В ході вказаного конфлікту ОСОБА_6 , отримавши від ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді перелому кісток спинки носа зі зміщенням кісткових відламків, синця на спинці носа, вертикального синця фіолетового кольору смугоподібної форми в правій підключичній ділянці, який розташований на фоні синця зеленого кольору, різаної вертикальної рани в правій підключичній ділянці, на 3 (три) см нижче ідентичну вертикальну рану, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, маючи умисел на протиправне заподіяння смерті іншій особі, а саме ОСОБА_8 , взявши в руку кухонний ніж та діючи умисно, наніс йому чотири удари вказаним ножем у тулуб, руку та шию, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді різаної рани передньої поверхні шиї справа, колото - різаної рани бокової поверхні грудної клітки зліва, колото - різаної рани середньої третини лівого плеча на зовнішній поверхні, а також вертикальної колото - різаної рани в лівій надкючичній ділянці, раневий канал якої проходив зліва направо через шийний органокомплекс з ушкодженням сонної артерії та трахеї, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент утворення, від отримання якої ОСОБА_8 помер до приїзду карети швидкої медичної допомоги.

Під час судового розгляду ОСОБА_6 свою вину щодо обставин даного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та показав суду, що 06.01.2021 року наміру вбивати потерпілого не мав. З ним перебував в нормальних родинних стосунках.

Щодо обставин вбивства показав наступне.

У зазначений час у сестри сиділи за столом, так як був святвечір. Покійний, що доводиться його шваґром, почав скандалити зі своєю дружиною, а його о сестрою. Її син ОСОБА_9 на той час пішов до своєї дівчини, а дочка ОСОБА_10 та син ОСОБА_11 залишилася вдома. У ванній кімнаті почув крик сестри. Зайшов туди і зразу від швагра отримав удар в ніс, від якого впав на унітаз. Детально розвитку подій не пам`ятає, так як втрачав свідомість. Пам`ятає, що ОСОБА_8 йшов на нього з ножем, був агресивний, завдав йому три ножові поранення, одне з яких було незначне. Від нанесених ударів в нього почалася масивна кровотеча. Втекти не міг, бо ванна кімната вузька. Більше нічого не пригадує. Прийшов до тями, коли ОСОБА_8 лежав на підлозі. Став надавати йому медичну допомогу. В сестри також текла кров.

Був дуже схвильований, переживав і батько, побачивши його стан, дав йому випити горнятко горілки.

Жаліє, що так сталося.

Крім повного визнання вини обвинуваченим щодо обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винуватість у вчиненому доведена показаннями потерпілої, свідків, матеріалами справи, а саме:

-показаннями допитаного в судовомуу засіданні у якості потерпілого
ОСОБА_5 , з якого убачається, що про обставини конфлікту нічого не знає. Обвинувачений в цей вечір приїхав до своєї сестри, з якою жив його син. Знає його з дитинства. Відносини між ними нормальні. Просить обрати йому мінімальну міру покарання;

-показаннями допитаної в судовому засіданні у якості свідка дружини покійного

ОСОБА_8 - ОСОБА_12 , яка повідомила, що цього дня вона подзвонила до свого брата і запросила його на святвечір. Їхні батьки вже повечеряли. Сіли вечеряти. З ними був чоловік і син ОСОБА_9 .

Перед тим вона з чоловіком посварилася. Приблизно 2 - 2,5 тижні назад він вкрав її телефон. Син ОСОБА_9 пішов зі своєю дівчиною гуляти. Діти ОСОБА_11 та ОСОБА_10 знаходились в іншій кімнаті.

За столом вони троє вживали спиртне. Чоловік почав до неї чіплятися. Взяв її за руку. Зізнався, що вкрав телефон. Кричав. У ванній кімнаті наніс її удар рукою, заподіявши тілесні ушкодження. Брат став робити йому зауваження. Тоді чоловік наніс йому удар кулаком в ніс. Брат просив припинити чоловіка конфлікт. Вона вийшла. Включила колонку. Мар`ян впав на ванну. Обидва почали шарпатися. Конкретно розвитку подій вона не бачила. Лише зауважила, що у ванну кімнату чоловік повернувся з ножем в руках і наніс брату два удари ножем в праву частину грудної клітки. Згодом брат викрутив в чоловіка руку і забрав ніж, яким наніс удар в область шиї, від якого той впав. Зразу почали надавати обидвоє потерпілому допомогу. Брат робив йому штучне дихання.

Показала, що любила свого чоловіка, хоча він зловживав спиртними напоями;

-показаннями допитаного у якості свідка в судовому засіданні батька дружини покійного ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_13 , з яких убачається, що 06.01.2021 року разом зі своєю дружиною приїхали в с. Загір`я Самбірського району Львівської області. Син ОСОБА_14 пішов до своєї сестри, а їхньої дочки Тані.

Його дружину сповістили по телефону про випадок в будинку дочки. Чув крики. Взнав по телефону зі слів дочки, що покійному син заподіяв ножові поранення. Син відбирав у нього ніж. На одягу в сина була кров та рана у верхній частині тіла. Він перебував у стресовому стані. Сильно нервував. Тому він дав йому випити горнятко горілки, щоб заспокоївся.

Показав, що покійний при житті зловживав спиртними напоями. Часто бив свою дружину. Брав в руки ніж. Півтора року назад побив і його;

- показаннями допитаної у якості свідка ОСОБА_15 , яка повідомила, що доводиться мамою обвинуваченого та дружини покійного ОСОБА_8 . Ввечері, коли сталась подія, вечеряли разом з чоловіком. Задзвонив телефон, після розмови з кимось чоловік попросив її випити валідол. Згодом від чоловіка взнала, що син вбив їхнього зятя.

Останній при житті постійного пив, бив їхню дочку.

Зі слів сина та дочки взнала, що зять затіяв конфлікт з дочкою. Син зробив йому зауваження. У відповідь отримав удар ножем. Син більше нічого пояснити не міг. Сильно хвилювався. В її присутності чоловік дав йому випити горілки. До того по його зовнішньому вигляді не було видно, що він був випивший. В нього з носа довго текла кров. Вона надавала йому допомогу;

- витягом з ЄРДР від 07.01.2021 року, з якого відомо, що 06.01.2021 року в Самбірський ВП ГУНП у Львівській області надійшло телефонне повідомлення від представника органу охорони здоров`я гр. Човганського, про те, що 06.01.2021 року, приблизно о 21 год. 30 хв., в с. Загір`я Самбірського району Львівської області, у будинку ОСОБА_8 , між ним та ОСОБА_16 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 вирвав ніж у ОСОБА_8 та наніс останньому декілька ударів ножем, в результаті чого ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень помер до приїзду ШМД (т. 1 а.с. 33);

- протоколом огляду місця події від 07.01.2021 року, прилягаючою до нього схемою, фототаблицею та DVD-R диском із записом огляду місця події до нього, відповідно до якого було оглянуто місце скоєння злочину в АДРЕСА_1 , де виявлено труп ОСОБА_8 в напівсидячому положенні, обіпертого до зливного бачка унітазу, обличчя вимазане засохлою кров`ю. Справа у щитовидному хрящі наявна рана, також у лівій надключичній ділянці рана,

крововиливи та садна, на стіні бризги РБК. та вилучено сліди РБК зі стіни, підлоги, на шухляді кухонного набору, по правій сторні від входу біля печі виявлено побутовий ніж з чорною ручкою, сліди РБК біля табуретки, у ванній на землі численні сліди РБК, на пральній машині сліди РБК, у ванній кімнаті таз голубого кольору, в якому є ніж з пошкодженням та слідами РБК. Такі ж сліди РБК виявлено на умивальнику. Ніж вилучено. (т. 1 а.с. 35-63);

- висновком експерта № 03/21 від 05.02.2021 року, яким встановлено, що при проведенні судово - медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено вертикальну колото-різану рану в лівій надключичній ділянці, раневий канал якої проходив зліва направо через шийний органокомплекс з ушкодженням сонної артерії та трахеї, яка утворилась від дії плоского колючо-ріжучого предмету типу клинка ножа і відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент утворення та різану рану передньої поверхні шиї справа, колото-різану рану бокової поверхні грудної клітки зліва, колото-різану рану середньої третини лівого плеча на зовнішній поверхні, які утворились від дії плоского колючо-ріжучого предмету, типу клинка ножа і відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а також садно в лобній ділянці справа, зліва від даного садна два поверхневих садна, садно на спинці носа, садно на кінчику носа, садно на верхній губі справа та зліва, вертикальне садно на підборідді справа, два садна розміщені вертикально на зовнішній поверхні лівого плечового суглобу, вертикальне садно на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині вертикальне садно на зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу, садно на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, два горизонтальних садна на зовнішній поверхні правого плечового суглобу, синець на передній поверхні правого передпліччя у верхній третині, які утворились від дії твердих тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею чи при падінні і ударі до таких і відносяться до легкого тілесного ушкодження, крім цього, виявлено садно на правій кисті в ділянці основного суглобу другого пальця по боковій поверхні, садно на тильній поверхні правої кисті в ділянці основного суглобу третього пальця, садно в ділянці основного суглобу п`ятого пальця, які утворились від дії твердих тупих предметів чи при ударі до таких рукою стиснутою в кулак і відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Колото - різана рана в лівій надключичній ділянці, раневий канал якої проходив зліва - направо через шийний органокомплекс з ушкодженням сонної артерії та трахеї, яка утворилась від дії плоского колючо - ріжучого предмету типу клинка ножа і відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент утворення, в даному випадку перебуває в прямому причинно - наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Потерпілий під час нанесення йому ударів ножем перебував у вертикальному чи близькому до нього положенні і був повернутий передньою поверхнею тіла до особи, яка наносила удари.

Раневий канал, який починається на шкірі лівої надключичної ділянки проходив від рани в лівій надключичній ділянці через підшкірно-жирову клітковину та м`язи шиї, через ліву сонну артерію, між трахеєю та стравоходом і закінчився біля правого грудинно - ключичного суглобу, довжина ранового каналу становить 14см, раневий канал на боковій поверхні грудної клітки зліва по передньо - пахвовій лінії вище рівня соска, розміром 1,5x1 см, глибиною 6,5см, раневий канал проходить спереду назад та дещо вниз, рановий канал в середній третині лівого плеча на зовнішній поверхні проходить знизу вверх, глибиною 4 см.

3гідно висновку експерта №75/2021-ім від 22.01.21 року судово - імунологічної експертизи крові від трупа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відноситься до групи А з ізогемаглютинінами анти - В за ізосерологічною системою АВО.

3гідно висновку експерта № 216/2021-т від 25.01.21 року судово - токсикологічної експертизи крові трупа гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : «Підсумки: При судово - токсикологічній

експертизі крові трупа виявлено етиловий спирт в кількості 3,0% (проміле). Виявлена концентрація етилового спирту в крові на момент смерті при житті могла відповідати тяжкому отруєнню алкоголем у живої людини.

Смерть гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступила біля 5 діб до судово - медичної експертизи трупа, що підтверджується ступенем розвитку трупних явищ, внаслідок колото різаного ушкодження шийного органокомплексу з ушкодженням сонної артерії та трахеї, що призвело до гострої крововтрати та обезкровлення організму, що підтверджується судово-медичними даними експертизи його трупа, з різко вираженим малокрів`ям внутрішніх органів, даними судово-гістологічної експертизи, при якій виявлено: трахея-вогнищевий дефект, щілиноподібної форми, всіх шарів стінки трахеї з крововиливами в стінці по краях раневого каналу, дифузні крововиливи гематомного типу в серозному шарі та оточуючій жировій клітковині, вогнищеве повнокрів`я судин артеріального русла в зоні крововиливу, дефекти епітелію слизової оболонки, вогнища лімфоцитарної інфільтрації в підслизовому шарі; сонні артерії-в оточуючій жировій клітковині та колагенових волокнах - дифузні крововиливи гематомного типу, повнокрів`я судин артеріального русла в зоні крововиливів, в одному зі зрізів -фрагмент сонної артерії - відмічається дефект стінки лінійної форми та розсіяні еритроцити в оточуючій жировій клітковині; м`які тканини раневого каналу - в зрізі поперечного посмуговані м`язові волокна та жирова клітковина - дифузні крововиливи гематомного типу, вогнищеве повнокрів`я судин в зоні крововиливів, малокрів`я перифокально, а також відсутністю інших ушкоджень і захворювань, які б могли викликати смерть (т.1 а.с. 83-88);

Допитаний в судовому засіданні в порядку роз`яснення виснлвку судово - медичний експерт ОСОБА_17 показав, що був присутнім під час проведення слідчого експерименту з обвинуваченим та дружиною покійного під час досудового розслідування. Смерть ОСОБА_8 наступила від крововтрати. Одне тілесне ушкодження призвело до смерті. Під час даного конфлікту обвинувачений опинився у безвихідній ситуації. Приміщення ванни вузьке по довжині, що унеможливлювало його вийти. ОСОБА_6 знаходився в кінці приміщення ванни, на нього наступав ОСОБА_8 з ножем, спричинивши ножові поранення, ОСОБА_6 вирвав з його рук ніж. Проте,

ОСОБА_8 наступав на нього, а він захищався, розмахуючи ножем, заподіявши при цьому ножові поранення, що призвело до смерті;

- наступним висновком № 6/2021-мк від 18.01.2021 року, яким встановлено, що при проведенні судово - медичної експертизи у відділенні криміналістики клаптя шкіри з лівої надключичної ділянки від трупа ОСОБА_8 було виявлено: одне наскрізне колото різане ушкодження, яке утворилося від дії гострого плоского колючо ріжучого знаряддя, типу клинка ножа, який міг мати два відносно гострих леза або одне відносно гостре лезо та один значно тонкий чи загострений обух (т.1 а.с. 90-92);

- висновком № 313/2021 від 05.02.2021 року, яким встановлено, що щілиноподібний дефект трахеї з крововиливами в стінки раневого каналу та дифузними крововиливами в серозному шарі та оточуючій жировій клітковині, дифузні крововиливи в м`яких тканинах, оточуючих сонні артерії без видимих ознак клітинної реакції.Вогнищеві крововиливи в легенях, кров в бронхах. Осередковий набряк легень. Набряк м`яких оболонок головного мозку. Вогнищева фрагментація кардіоміоцитів. Помірне недокрів`я внутрішніх органів. Крім того виявлено: інтерстиційний кардіосклероз, дистрофічні зміни печінки, ліцоматоз підшлункової залози (т. 1 а.с. 96-97);

- протоколом огляду трупа з фототаблицею від 11.01.2021 року, складеного у присутності спеціаліста судово - медичного експерта ОСОБА_17 та техніка криміналіста ОСОБА_18 , згідно даним якого оглянуто труп ОСОБА_8 , 1993 р.н. та вилучено одяг, а саме: футболку синього кольору із надписом «California», шорти синього кольору, зразки крові та марлевий тампон, (т.1 а.с. 98-107);

- висновком медико криміналістичної експертизи № 07/2021-мк від

10.02.2021 року, яким встановлено, що:

- при судово - медичній експертизі у відділенні судово - медичної криміналістики одягу та клаптя шкіри з лівої надключичної ділянки гр-на ОСОБА_8 було виявлено: на спинці футболки зліва вгорі два наскрізних колото - різаних чи різаних пошкодження, на передній поверхні футболки зліва одне наскрізне колото - різане чи різане пошкодження, які утворились від дії гострої ріжучої кромки або від дії гострого плоского колюче-ріжучого знаряддя або предмета, тип заточки якого встановити не надається можливим, оскільки футболка є трикотажною, а трикотаж має слабкі слідосприймаючі властивості через здатність до розтягу та розплетення трикотажних петель на кінцях, що в даному випадку і спостерігалось, а також тканина футболки сильно просочена засохлою речовиною бурого кольору, що подібна на кров, в значних злиплих складках, що також значно ускладнює ідентифікацію травмуючого предмета; на клапті шкіри одне наскрізне колото- різане чи різане ушкодження, яке утворилось від дії гострого плоского колюче-ріжучого знаряддя типу клинка ножа, який міг мати два леза, чи одне лезо та тонкий обух, або від дії гострої ріжучої кромки (лезо клинка ножа). Враховуючи результати експериментів можна вважати, що дане ушкодження на клапті шкіри при певних умовах (занурення під певним кутом, дане ушкодження є різаним) могло утворитись від дії обох клинків ножів, наданих на експертизу. Окрім того, на спинці футболки та на задній поверхні лівого рукава футболки виявлено наскрізні розриви тканини, які утворились внаслідок розтягуючо-розривного зусилля без дії сторонніх предметів, тобто, від дії рук.

Колото - різані пошкодження на футболці, при умові незначного зміщення її донизу та вправо, відповідають за локалізацією ушкодженню в лівій надключичній ділянці, ушкодженню в середній третині лівого плеча на зовнішній поверхні, та ушкодженню на лівій боковій поверхні грудної клітки. Інші ушкодження виявлені на тілі пошкодженнями на футболці не супроводжувались, оскільки дані ділянки тіла футболкою не прикривались.

Ушкодження на клапті шкіри з лівої надключичної ділянки могло утворитись, як від дії клинка ножа №1, так і від дії клинка ножа № 2 при певних умовах. Оскільки у відділення судово-медичної криміналістики не поступали клапті шкіри з шиї та передпліччя, то відповісти про можливість спричинення їх ножами наданими на експертизу не вдається можливим (т. 1 а.с.171-176);

- висновком цитологічної експертизи № 16/2021ц від 05.02.2021 року, яким встановлено, що:

Кров трупа ОСОБА_8 , 1993 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0 (згідно з Висновом експерта № 75/2021-ім від

22.01.2021 року, який проводився у відділенні судово - медичної імунології ЛОБСМЕ).

При судово - медичній експертизі ножа, вилученого 07.01.2021 року у ванній кімнаті за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено наступне:

В накладених бурого кольору на клинку ножа (об`єкт № 1) виявлено кров особи чоловічої генетичної статі, антиген А з ізогемаглютиніном анти - В ізосерологічної системи АВ0, клітини зроговілого плоского епітелію.

Враховуючи групи крові осіб, які проходять по справі, виявлені плями крові на клинку ножа (об`єкт № 1) можуть походити від потерпілого ОСОБА_8 або іншого мужчини з групою крові А (II) з ізогемаглютиніном анти-В. Походження виявленої крові від підозрюваного ОСОБА_6 виключається (т. 1 а.с. 180-183);

- висновком судово імунологічної експертизи № 79/2021-ім від 18.01.2021 року, яким встановлено, що кров гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВ0 (т. 1 а.с. 128-129);

- наступним висновком експерта № 80/2021-ім від 11.02.2021 року, яким виявлено що:

1. Кров від трупа ОСОБА_8 1993 р.н. відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

2. Кров гр. ОСОБА_6 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0.

3. У слідах на светрі (об`єкти №№1,2,3,4,5) та штанах джинсових (об`єкти

№№6,8,9,10)- речах підозрюваного ОСОБА_6 виявлено кров людини і антигени А і В, що не виключає можливість походження виявленої крові від будь-якої особи з групою крові АВ за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і від самого підозрюваного ОСОБА_6 . Не виключається також можливість походження антигену А за рахунок домішку крові потерпілого ОСОБА_8 .

4. У слідах на штанах джинсових підозрюваного ОСОБА_6 (об`єкт №7) виявлено кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, що не виключає можливість походження виявленої крові від особи з такою ж груповою характеристикою крові за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі, і від потерпілого ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 149-153);

- висновком експерта № 81/2021-ім від 10.02.2021 року, яким встановлено, що:

1. Кров від трупа ОСОБА_8 , 1993 р.н. відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти -В за ізосерологічною системою АВ0.

2. Кров гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВ0.

3. В слідах на фрагментах вушних паличок зі змивами з: умивальника в ванній кімнаті (об`єкт №1), пральної машини (об`єкт №2), з-під тіла ОСОБА_8 (об`єкт №3). - змивів, вилучених під час огляду житлового будинку гр ОСОБА_12 від 07.01.2021 року, шо за адресою: АДРЕСА_1 , виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, що може походити від будь-якої особи з такою ж грудою крові за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі, і від потерпілого ОСОБА_8 , та не може походити від гр. ОСОБА_6 .

4. В слідах на фрагменті вушної палички зі змивами з підлоги поряд з ялинкою (об`єкті №4), вилучених під час огляду житлового будинку гр. ОСОБА_12 від 07.01.2021 року, що за адресою: АДРЕСА_1 , виявлена кров людини групи АВ. що може походити від будь-якої особи з такою ж групою крові за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і від гр. ОСОБА_6 та не може походити від потерпілого ОСОБА_8 .

5. В слідах на фрагменті вушної палички зі змивами зі стіни кімнати, в якій є ялинка (об`єкт № 5), вилучених під час огляду житлового будинку гр. ОСОБА_12 від

07.01.2021 року, що за адресою: АДРЕСА_1 , виявлена кров людини. Антигени А В та ізогемаглютиніни анти - А, анти В ізосерологічної системи АВ0 не виявлені, тому висловиться про групову приналежність крові неможливо (т.1 а.с. 153-157);

- висновком судово імунологічної експертизи № 82/2021-ім від 10.02.2021 року, яким виявлено, що:

1. Кров від трупа ОСОБА_8 , 1993 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

2. Кров гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВ0.

3. В слідах на фрагменті вушної палички зі змивами з підлоги в коридорному приміщенні (об`єкт № 6), вилучених під час огляду житлового будинку гр. ОСОБА_12 від 07.01.2021 року, що за адресою: АДРЕСА_1 , виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, що може походити від будь-якої особи з такою ж групою крові за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі, від потерпілого ОСОБА_8 , та не може походити від гр. ОСОБА_6 .

4. В слідах на фрагментах вушних паличок зі змивами з: стіни поряд з вхідними дверима в будинку (об`єкт № 1), підлоги поряд з входом в будинок (об`єкт № 2), підлоги (об`єкт № 3), шухляди кухонного набору (об`єкт № 4), арки коридору (об`єкт №5) - вилучених під час огляду житлового будинку гр. ОСОБА_12 від 07.01.2021 року, що за адресою АДРЕСА_1 , виявлена кров людини групи АВ. що може походити від будь-якої особи з такою ж групою крові за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і від гр. ОСОБА_6 та не може походити від потерпілого ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 141-145);

- наступним висновком експерта № 83/2021-ім від 19.02.2021 року, яким виявлено, що:

1. Кров від трупа ОСОБА_8 , відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

2. Кров гр. ОСОБА_6 , відноситься до групи АВ за ізосерологічної системи АВ0.

3. В слідах на футболці (об`єкт №№ 1.2,3,4) та шортах (об`єкт №№ 5,6,7,8) речах потерпілого ОСОБА_8 виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, яка може походити як від ОСОБА_8 , так від будь - якої іншої особи з такою ж груповою характеристикою крові за ізосерологічною системою АВ0. (т.1 а.с. 157-160);

- висновком цитологічної експертизи № 15/2021ц від 05.02.2021 року, яким встановлено, що:

Кров трупа ОСОБА_8 , 1993 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО (згідно з Висновом експерта № 75/2021-ім від

22.01.2021 року, який проводився у відділенні судово - медичної імунології ЛОБСМЕ).

Кров підозрюваного ОСОБА_6 , 1985 р.н., відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВО (згідно з Висновком експерта № 79/2021- ім від

16.01.2021 року, який проводився у відділенні судово - медичної цитології ЛОБСМЕ).

При судово - медичній експертизі ножа, вилученого 07.01.2021 року з підлоги в кухні за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено наступне:

В помарках бурого кольору на клинку ножа (об`єкт №1) виявлено кров особи чоловічої статі і антиген А ізосерологічної системи АВО, клітини зроговілого плоского епітелію.

Враховуючи групи крові осіб, які проходять по справі можна зробити висновок, що виявлені помарки на клинку (об`єкт №1) можуть походити від потерпілого ОСОБА_8 , або іншого мужчини з групою крові А (II). Походження виявленої крові від підозрюваного ОСОБА_6 виключається (т. 1 а.с. т.164-167);

- висновком експерта № 04/21 від 12.01.2021 року, яким встановлено, що при проведенні судово - медичної експертизи та вивченні медичних документів гр. ОСОБА_6 , 1985 р.н., виявлено: синець на спинці носа, в правій підключичній ділянці вертикальний синець фіолетового кольору смугоподібної форми, на фоні синця зеленого кольру, які утворилися від дії твердих тупих предметів з обмеженою поверхнею, та різана вертикальна рана в правій підключичній ділянці, на 3 см нижче ідентична вертикальна рана, які утворились від дії колючо - ріжучого предмету можливо при обставинах вказаних в постанові, по давності утворення можуть відповідати часу 06.01.2021 року і відносяться до легкого тілесного ушкодження (т. 1 а.с. 78-79);

- висновком есперта № 05/21 від 12.01.2021 року, з якого відомо, що при проведенні судово - медичної експертизи та вивченні медичних документів гр. ОСОБА_6 , 1985 р.н., виявлено: синець в правій орбітальній ділянці, який займає нижню повіку, більше виражений біля зовнішнього кута очної щілини, синець на зовнішній поверхні правого плеча в верхній третині, які утворилися від дії твердих тупих предметів з обмеженою поверхнею, можливо при обставинах вказаних в постанові, по давності утворення можуть відповідати часу 06.01.2021 року і відносяться до легкого тілесного ушкодження (т.1 а.с. 81);

- додатковим висновком експерта № 15/21 від 22.01.2021 року, яким встановлено, що при проведенні судово -медичної експертизи та вивченні медичних документів

гр. ОСОБА_6 , 1985 р.н., виявлено: перелом кісток спинки носа зі зміщенням кісткових відламків, синець на спинці носа, в правій підключичній ділянці вертикальний синець фіолетового кольору смугоподібної форми, на фоні синця зеленого кольру, які утворилися від дії твердих тупих предметів з обмеженою поверхнею та різана вертикальна рана в правій підключичній ділянці, на 3 см нижче ідентична вертикальна рана, які утворилися від дії колочо ріжучого предмету можливо при обставинах вказаних у постанові, по давності утворення можуть відповідати часу 06.01.2021 року і відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я (т. 1 а.с. 109-110);

- постановою про отримання зразків для експертиз від 07.01.2021 року, з якої відомо, що у ОСОБА_6 відібрано взірці крові, проведено змиви з правої та лівої руки та проведено зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки для проведення судових експертиз (т. 1 а.с. 72-75);

- висновком судово - медичної експертизи щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 5 від 07.01.2021 року, виданого КНП СМР та СРР «Центральна районна лікарня», яким встановлено, що ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння (т. 1 а.с.76);

-протоколом проведення слідчого експерименту у приміщенні будинку зі свідком ОСОБА_12 та DVD-R диском з відеозаписом від 16.01.2021 року, під час проведення якого свідок ОСОБА_12 детально розповіла та показала місце та обставини вчинення ОСОБА_6 , 06.01.2021 року вбивства ОСОБА_8 , у тому числі, яким чином він наносив удари останньому (т.1 а.с. 192-198);

- наступним протоколом проведення слідчого експерименту у приміщенні будинку із свідком ОСОБА_12 та DVD-R диском з відеозаписом від 16.01.2021 року, проведеного з участю судмедексперта ОСОБА_17 під час проведення якого свідок ОСОБА_12 показала та відтворила події заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, внаслідок чого він помер (т. 1 а.с. 200-207).

- постановою про визнання та прилучення до справи речового доказу від

11.01.2021 року, та ухвалою суду від 13.01.2021 року, якою накладено арешт на:

Майно, яке було вилучено під час проведення огляду місця події 07.01.2021 року, а саме на:

- одинадцять змивів речовини бурого кольору та ватні палички, а саме з підлоги поряд з входом в будинок, з стіни поряд з вхідними дверима в будинку, з підлоги в кухні, з шухляди кухонного набору, з арки в коридорі, з підлоги в коридорному приміщенні, з умивальника в ванній кімнаті, з пральної машини, з під тіла ОСОБА_8 , з стіни кімнати в якій є ялинка та з підлоги поряд з ялинкою;

- ніж з пошкодженням та з РБК на лезі, який знаходився в ванній та який опечатано в картонну коробку,

- три стаканчики, які упаковано в картонну коробку.

Майно, яке було вилучене під час затримання ОСОБА_6 07.01.2021 року, а саме на:

- одяг в який був одягнений підозрюваний на момент вчинення злочину, а сам: джинсові штани синього кольору та светр голубого кольору з пошкодженням;

- мобільний телефон марки «SAMSUNG-А10»;

Майно, яке було вилучене 11.01.2021 року під час огляду трупа ОСОБА_8 , а саме на:

- футболку синього кольору із надписом «Каліфорнія» із пошкодженням та шорти синього кольору;

- зразок крові трупа ОСОБА_8 , який було поміщено на тампон в паперовий конверт; - висновком судово токсикологічної експертизи № 234/2021-т від 21.01.2021 року, яким встановлено, що у гр. ОСОБА_6 , 1985 р.н., виявлено етиловий спирт в кількості 0,80% (проміле), не виявлено: метилового, пропілового, бутилового і алілового спиртів (т. 1 а.с.111);

- висновком стаціонарної комплексної психолого - психіатрично наркологічної експертизи № 14 від 17.02.2021 року, яким встановлено, що на даний час ОСОБА_6 психічною хворобою не страждає, виявляє ознаки розладу адаптації у вигляді змішаної тривожно -депресивної реакції, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

В період інкримінованих йому дій, ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

За своїм психічним станом ОСОБА_6 здатний самостійно реалізовувати своє право на захист та здатний правильно сприймати обставини, які мають значення по справі та давати по них відповідні покази.

Клінічних ознак алкоголізму чи наркоманії у ОСОБА_6 не виявлено, не потребує ліку вання від них.

За своїм психічним станом, на даний момент, ОСОБА_6 суспільної небезпеки не становить.

В період інкримінованих йому дій, ОСОБА_6 в стані патологічного сп`яніння не перебував.

На момент інкримінованих йому дій за наданими матеріалами справи, перебував в стані фізіологічного афекту, який обмежив його можливість усвідомлювати та передбачати наслідки своїх дій (т. 1 а.с. 212-216).

Допитана в судовому засіданні у якості роз`яснення судовий експерт ОСОБА_19 підтримала свій висновок і показала, що в період інкримінованих обвинуваченому дій він перебував в емоційно афективному стані, який характеризується особливою інтенсивністю та раптовістю виникнення, тобто, в стані фізіологічного афекту. Незначна доза алкоголю у крові ОСОБА_6 підсилила емоційну реакцію на дії потерпілого. При винесенні даного висновку експертами був врахований стан алкогольного сп`яніння, в якому перебував ОСОБА_6 в період інкримінованого йому кримінального правопорушення і ця обставина не стала перепоною для постановлення саме такого висновку. Така ступінь алкогольного сп`яніння могла лише сповільнити реакцію. Рухи стають плавними, сповільненими. При складанні висновку ретельно досліджувалися матеріали справи. Ці короткочасні емоційні стани лише притаманні для психічно здорових людей. Обвинувачений захищався. У спровокованої особи, яка нападає, стану афекту бути не може. ОСОБА_6 не нападав. Він сильно переживав за скоєне, навіть висловлювався, що краще б ОСОБА_8 його вбив. Плакав. Тиждень перебував у відділенні, де проходив лікування;

Судом встановлено, що орган досудового розслідування кваліфікував дії

ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 115 КК України, характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідками у вигляді смерті людини, причинного зв`язку між зазначеним дією і наслідками. Вбивство має місце тільки тоді, коли діяння винного було безпосередньо спрямоване на позбавлення життя іншої людини, але злочинний умисел (смерть) може настати з причин, незалежних від волі винного. Вбивство може бути вчинено лише при наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого. Якщо такий умисел не встановлено, то вчинене необхідно кваліфікувати за наслідками, які настали.

Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу.

У відповідності до пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 62 Конституції України, статті 17 КПК України кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено відповідно до закону; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» роз`яснено, що обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного є неприпустимим, коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення та всі можливості збирання додаткових доказів вичерпано, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок. У справі «Барбера, Мессегу і Хабардо» проти Іспанії» від 06.12.1998 Європейський Суд з прав людини, рішення якого застосовуються судами як джерело права на виконання статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006, підкреслив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати вимогам достатності та переконливості, а в справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст. 368 ч. 1 п.п. 1-3 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчинені цього кримінального правопорушення.

Що стосується питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, то суд враховує наступне.

Так, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суд має керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним ст. 17 ч. 2, 4 КПК України.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Крім того, у п. 54 справи «Лопатін і Медведський проти України» (заяви №№ 2278/03 та 6222/03) зазначено, що при оцінці доказів Суд застосовує стандарт оцінки доказів «поза розумним сумнівом». Такі докази можуть випливати з співіснування достатньо сильних, чітких і послідовних умовиводів або схожих неспростовних припущень стосовно фактів.

Відповідно до ст. 115 КК України при відмежуванні умисного вбивства від умисного вбивства, вчиненого у стані сильного душевного хвилювання, слід приймати до уваги суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а саме, коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає її настання, або з непрямим умислом - коли винний, хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо припускає її настання. Питання про умисел слід вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, а саме спосіб, знаряддя злочину, кількість, локалізація, характер поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки. Якщо такий факт не встановлений, умисне вбивство відсутнє, а вчинене належить кваліфікувати за наслідками, що настали, а саме на заподіяння умисного вбивства, вчиненого в стані сильного душевного хвилювання (в стані афекту), що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого.

Отже, саме ці дві ознаки розмежовують умисне вбивство, за яке наступає кримінальна відповідальність за ст. 115 КК України, і умисне вбивство, за яке наступає кримінальна відповідальність за ст. 116 КК України, а за рештою ознак ці два злочини є тотожними.

Відповідно до диспозиції ст. 116 КК України умисне вбивство визнається вчиненим у стані сильного душевного хвилювання, якщо таке хвилювання виникло раптово внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого.

Стан сильного душевного хвилювання, про який йдеться в статті 116 КК України - це стан фізіологічного афекту, що являє собою короткочасну інтенсивну емоцію, яка домінує в свідомості людини, котра значною мірою втрачає контроль над своїми діями і здатністю керувати ними.

Афект, в стані якого скоюється даний злочин, безпосередньо пов`язується з певною неправомірною або аморальною поведінкою потерпілого, насильством, знущанням або тяжкою образою або іншими протиправними або аморальними діями (бездіяльністю), а також тривалою психотравмуючою ситуацією, яка виникає у зв`язку з систематичною протиправною або аморальною поведінкою потерпілого. Такі дії (бездіяльність) повинні бути здійснені особою, на життя якого робить замах злочинець, саме такі дії (бездіяльність) потерпілого є необхідною обов`язковою умовою виникнення афекту винного в даному злочині.

У силу раптовості, інтенсивності афекту винний може і не усвідомлювати повністю своїх дій, не осмислити до кінця, яку шкоду життю і здоров`ю потерпілого він бажає заподіяти, а тому він не може передбачити настання тяжких наслідків і не бажати цих наслідків, хоча і не представляє чітко ступінь їх тяжкості.

Об`єктом афектованого вбивства, як і будь-якого вбивства, є життя людини. Проте в аналізованому злочині об`єктом посягання є життя не будь-кого, а тієї особи, яка відіграє у структурі злочинного діяння далеко не останню (специфічну) роль. В аналізованому злочині присутній особливий потерпілий, не будь-який випадковий чи обраний злочинцем із будь-яких своїх міркувань, а суб`єкт, який через свою певну (специфічну) поведінку щодо винного, стає потерпілим (жертвою) злочину.

Неправомірні дії потерпілого становлять обов`язкову умову вбивства у стані сильного душевного хвилювання.

Стан сильного душевного хвилювання полягає в домінуванні у свідомості особи сильної емоції, що знижує контроль особи над вчинком, певним чином гальмує інтелектуальну діяльність, викликає феномен «звуження» свідомості.

Поведінка особи при сильному душевному хвилюванні регулюється не заздалегідь обміркованою метою, а тим почуттям, що повністю захоплює особистість і викликає імпульсивні, підсвідомі дії.

Окрім типових елементів складу умисного вбивства, цьому злочину притаманні такі особливі компоненти об`єктивної сторони, як час та обстановка, а також специфічний характер умислу - раптовий, афектований.

Характерною рисою афектованого наміру є те, що він виникає під безперервним, дедалі зростаючим до критичної межі хвилювання тиском емоцій, й у цьому сенсі він (намір) набуває змушеного характеру. Своєрідно змінюючи свідомість і переломлюючи волю винної особи, стан афекту «спонукає» її розв`язувати проблему і конфліктну ситуацію.

При цьому, згідно висновку стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 14 від 17.02.2021 року убачається, що на даний час, ОСОБА_6 психічною хворобою не страждає, виявляє ознаки розладу адаптації у вигляді змішаної тривожно депресивної реакції, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

За своїм психічним станом на даний час ОСОБА_6 може правильно сприймати обставини даного кримінального провадження та давати по них відповідні покази.

Під час інкримінованих йому дій, ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим чи іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під час інкримінованих йому дій, ОСОБА_6 у стані патологічного афекту не перебував, а знаходився у стані фізіологічного афекту, що є психологічною підставою для юридичного обгрунтування стану сильного душевного хвилювання. Стан фізіологічного афекту позбавляв ОСОБА_6 можливості в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Фізіологічний афект у ОСОБА_6 виникнув, як емоційна реакція - відповідь на дії та висловлювання потерпілого ОСОБА_8 , який першим розпочав конфлікт - словесно, а в подальшому перейшов до фізичних дій.

Стан фізіологічного афекту, який виник у ОСОБА_6 під час інкримінованих йому дій, зумовив афективне звуження свідомості з фрагментарним сприйняттям реального оточуючого, наслідком чого є часткова амнезія, тобто неможливість відтворення у повному обсязі усіх подій.

ОСОБА_6 з урахуванням його емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей та рівня розумового розвитку на даний час може правильно сприймати обставини, що мають значення у справі і давати про них відповідні показання.

Аналізуючи дані висновку стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 14 від 17.02.2021 року, суд приходить до переконання, що висновок грунтується на матеріалах справи та обставинах, які мали місце в дійсності та приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 під час вчинення інкримінованого йому злочину перебував у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок тяжкої образи з боку потерпілого. Підстав не довіряти висновку стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 14 від 17.02.2021 року у суду немає.

Він є аргументований з наукової точки зору і суд приймає його до уваги як належний доказ.

Пояснення експерта мотивовані і науково обґрунтовані, узгоджуються з матеріалами справи та сумнівів в їх достовірності не викликають, а тому суд приймає висновок як належний і допустимий доказ.

В п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку", роз`яснено, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у заставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

В контексті п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", вбачається, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» потрібно мати на увазі, що суб`єктивна сторона вбивства або заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, відповідальність за які передбачено статтями 116 і 123 КК, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними. Необхідною умовою кваліфікації дій винного за зазначеними статтями є сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілого. Насильство може бути як фізичним (заподіяння тілесних ушкоджень або побоїв, незаконне позбавлення волі тощо), так і психічним (наприклад, погроза завдати фізичної, моральної чи майнової шкоди). До тяжкої образи слід відносити явно непристойну поведінку потерпілого, що особливо принижує гідність чи ганьбить честь винного або близьких йому осіб.

Для кваліфікації дій особи за ст. 116 «Умисне вбивство в стані сильного душевного хвилювання» Кримінального Кодексу недостатнім є встановлення у висновку судово-психіатричної експертизи факту ймовірного перебування обвинуваченого під час вчинення злочину у стані фізіологічного афекту (психологічний критерій). Нормативна підстава кваліфікації за вказаною статтею передбачає обов`язкове врахування судом юридичного критерію, а саме раптовості виникнення стану сильного душевного хвилювання та причин його виникнення (протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого). Встановлення юридичного критерію стану сильного душевного хвилювання є компетенцією суду, а не експерта. До такого висновку дійшов Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, розглянувши справу №759/17836/17.

Стан сильного душевного хвилювання являє собою короткочасну інтенсивну емоцію, яка домінує у свідомості людини, котра значною мірою, хоча і не повністю втрачає контроль над своїми діями і здатність керувати ними.

Про такий стан обвинуваченого ОСОБА_6 можна судити з його поведінки під час вчинення злочину.

Як свідчать результати даного дослідження, між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_20 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт. Відомостей про тривалі чи поточні гострі конфлікти між ОСОБА_6 та потерпілим до виникнення події відсутні.

В ході конфлікту ОСОБА_8 наніс ОСОБА_6 ряд ударів, які спричинили перелом кісток спинки носа зі зміщенням кісткових відламків, синця на спинці носа, вертикального синця фіолетового кольору смугоподібної форми в правій підключичній ділянці, який розташований на фоні синця зеленого кольору, різаної вертикальної рани в правій підключичній ділянці, на 3 см нижче ідентичну вертикальну рану, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. В це й ж час потерпілий взяв ніж та почав ним розмахувати в сторону ОСОБА_6 , який, захищаючи себе, вихопив у нього ніж та наніс чотири удари.

Вказані обставини не були спростовані стороною обвинувачення, тому приймаються судом як доказ психологічного стану ОСОБА_6 під час скоєння злочину.

Крім висновку стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 14 від 17.02.2021 року про те, що ОСОБА_6 в період інкримінованих дій знаходився в стані фізіологічного афекту, який обмежив можливість передбачити наслідки своїх дій та був обумовлений суб`єктивно значимою ситуацією для нього, викликаною емоційним напруженням, що блокував здатність раціонального вирішення конфлікту, вказує саме: емоційний процес, який протікав у ОСОБА_6 та включав три основних компоненти.

Фізіологічний афект у ОСОБА_6 виник як емоційна реакція-відповідь на дії потерпілого ОСОБА_8 , який першим розпочав конфлікт - словесно, а в подальшому перейшов до фізичних дій, наніс йому декілька ударів та погрожував ножем і наніс ним удари. Про факт побиття свідчить також наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 . Друга фаза - фаза афективного вибуху ОСОБА_6 характеризувалась двома основними ознаками, - це домінуванням переживань з фрагментарністю сприйняття та порушенням діяльності зі зниженням контролю над власною емоційно-вольовою сферою та руховими стереотипами. Третя фаза - після афективний період, який характеризується психічною та фізіологічною астенією. ОСОБА_6 пригадує, як був спустошеним та емоційно виснаженим, просив викликати швидку допомогу та поліцію, надавав першу медичну допомогу.

Тобто, ситуація, яка склалася для ОСОБА_6 , була суб`єктивно значимою.

Послідовними показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 в суді про те, що дану ситуацію він сприйняв як погрози, як значиму для нього реальність, склалось відчуття суб`єктивної безвиході з даної ситуації, панічний страх за власне життя та відбулось раптове афективне звуження свідомості з відчуттям значного емоційного напруження.

Агресивна поведінка потерпілого, в цій ситуації виступає причиною виникнення у обвинуваченого специфічного емоційно-психологічного стану, який у свою чергу, викликав відповідну реакцію у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, від яких наступила смерть.

Згідно з обвинувальним актом між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ,

06.01.2021 року, близько 21 год. 30 хв. у приміщенні ванної кімнати в АДРЕСА_1 , виник конфлікт на грунті раптово виниклих неприязних відносин, причиною яких було побиття ОСОБА_8 рідної сестри ОСОБА_6 .

В ході вказаного конфлікту ОСОБА_6 , отримавши від ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді перелому кісток спинки носа зі зміщенням кісткових відламків, синця на спинці носа, вертикального синця фіолетового кольору смугоподібної форми в правій підключичній ділянці, який розташований на фоні синця зеленого кольору, різаної вертикальної рани в правій підключичній ділянці, на 3 (три) см нижче ідентичну вертикальну рану, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, не маючи спочатку жодного наміру заподіювати потерпілому тілесних ушкоджень, опинившись у безвихідній ситуації внаслідок вузького приміщення ванни, розмахував цим ножем перед ОСОБА_8 , коли той наступав на нього, діючи умисно, наніс йому чотири удари вказаним ножем у тулуб, руку та шию, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді різаної рани передньої поверхні шиї справа, колото - різаної рани бокової поверхні грудної клітки зліва, колото - різаної рани середньої третини лівого плеча на зовнішній поверхні, а також вертикальної колото - різаної рани в лівій надкючичній ділянці, раневий канал якої проходив зліва направо через шийний органокомплекс з ушкодженням сонної артерії та трахеї, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент утворення, від отримання якої ОСОБА_8 помер до приїзду карети швидкої медичної допомоги.

Відповідно до ст. 22 КПК України прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Згідно зі ст. 85 КПК належними також є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

При цьому, чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Навпаки, ст. 94 КПК визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі, непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

Як убачається з судового розгляду, у цьому кримінальному провадженні дійсно відсутні прямі докази на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_8 за кваліфікуючими ознаками, передбаченими ч.1 ст. 115 КК України. Скоєння цього злочину саме ОСОБА_6 на підставі сукупності інших вищенаведених належних і допустимих непрямих доказів, які з урахуванням обставин цього кримінального провадження та висунутих на свій захист версій обвинуваченого щодо обставин смерті потерпілого, не дозволяють суду встановити винуватість ОСОБА_6 у вчиненні саме умисного вбивства за кваліфікуючими ознаками, передбаченими ч.1 ст. 115 КК України, відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Стандарти доказування не передбачають обов`язку суду вважити доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

У відповідності до ст. 2 ч. 1 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 24 ч. 2 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Сукупність зібраних і перевірених судом обставин кримінального провадження дозволяє зробити висновок, що через дії та висловлювання ОСОБА_8 обвинувачений ОСОБА_6 перебував у стані вираженого емоційного напруження і його поведінку слід оцінювати як емоційно-обумовленою. Тому суд вважає, що вказане правопорушення було вчинено обвинуваченим у стані сильного душевного хвилювання.

Матеріали кримінального провадження не містять і в ході судового розгляду не здобуто доказів, які б могли спростувати твердження обвинуваченого з приводу його суб`єктивного ставлення до наслідків, які настали.

Про відсутність умислу обвинуваченого на вбивство потерпілого, за кваліфікуючими ознаками передбаченими ч.1 ст. 115 КК України, свідчать характер взаємовідносин між потерпілим та обвинуваченим, а саме те, що вони були близькими родичами, між ними існували нормальні відносини..

Вказаний висновок ґрунтується не тільки на показаннях самого обвинуваченого, а і на показанях свідків, потерпілого, і підтверджується іншими доказами по справі.

Так, допитаний в ході судового розгляду обвинувачений фактично ствердив обставини, викладені у обвинувальному акті, однак з кваліфікацією вказаного кримінального правопорушення не погодився, посилаючись на те, що він не мав умислу вбивати потерпілого, а внаслідок сутички, яка виникла та супроводжувалась протиправною поведінкою в бік обвинуваченого спричинила стан обвинуваченого який не пам`ятає послідовності всіх своїх дій.

В свою чергу, версія перебігу подій, викладена ОСОБА_6 , на думку суду, є правдивою, послідовною та ті суперечності в доказах, наданих стороною обвинувачення, які встановлено під час розгляду даного кримінального провадження, суд тлумачить на користь обвинуваченого, який категорично заперечував наявність у нього умислу на вбивство потерпілого.

Стороною обвинуваченого не надано доказів на спростування позиції обвинуваченого про відсутність у його діях умислу на заподіяння смерті ОСОБА_8 .

Суд за наявності наданих стороною обвинувачення доказів по інкримінованому йому кримінальному правопорушенню за ч. 1 ст. 115 КК України не може прийти до висновку поза розумним сумнівом, що ОСОБА_6 мав умисел на вбивство ОСОБА_8 за кваліфікуючими ознаками передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, тому тлумачить ці сумніви на користь обвинуваченого.

В силу ст. 62 Конституції України вказані розбіжності, які викликають сумніви, мають використовуватись на користь підсудного та його покази в частині обставин здійснення ударів, мають бути прийняті судом до уваги, оскільки вони підтверджені іншими доказами по справі.

Верховний Суд України в Постанові Пленуму № 2 від 07.02.03 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» зазначає, що з метою забезпечення правильного та однакового застосування законодавства при розгляді даної категорії справ суди повинні для вірної кваліфікації даних дій ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, питання про умисел необхідно вирішувати з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку підсудного, а так само потерпілого, що передували події.

Крім того, визначальним при цьому, як зазначає Пленум, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Забезпечуючи неухильне виконання загальних засад кримінального судочинства - верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, суд створив належні умови для реалізації сторонами кримінального провадження і потерпілим їхніх процесуальних прав, забезпечив сторонам свободу в поданні своїх доказів і доведенні їх переконливості, дотримання принципів змагальності сторін та вважає, що можливості здобуття інших доказів вичерпано. За правилами частини третьої статті 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється тільки за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні злочину. З`ясувавши фактичні обставини справи шляхом дослідження поданих доказів, оцінки кожного з них з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, суд дійшов висновку, що докази на підтвердження поза розумним сумнівом вини ОСОБА_6 в умисному вбивстві ОСОБА_8 за кваліфікуючими ознаками передбаченими ч.1 ст. 115 КК України, відсутні.

В частині першій статті 337 КПК України унормовано проведення судового розгляду лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, при цьому, за змістом статті 370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Оскільки судом не встановлено прямого умислу в діях обвинуваченого, встановлено факт перебування його в стані афекту, то кваліфікація його дій за цим обвинуваченням не відповідає фактичним обставинам справи. При цьому стороною обвинувачення ніяким чином не прийнято до уваги обставина, що до обвинуваченого незаконно було застосовано фізичне насильство і спричинені тілесні ушкодження, не враховано висновки комплексної психолого - психіатричної експертизи та показання обвинуваченого, які об`єктивно підтверджені доказами, що свідчить про їх правдивість та відповідність. Тому суд приходить до висновку, що докази, на які посилається сторона обвинувачення, ніяким чином не спростовують показання обвинуваченого щодо застосування до нього незаконного насильства та тяжкої образи потерпілим, під час якого у нього виникло сильне душевне хвилювання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 , опинився в такій обстановці, яка викликала у нього певний емоційний стан, що вказує на сильне душевне хвилювання.

У відповідності до ст. 337 ч. 3 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Тому, оскільки така кваліфікація не знайшла свого підтвердження в суді, і, виходячи із встановлених під час розгляду справи доказів, суд прийшов до висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 не відповідає встановленому і перекваліфіковує його протиправні дії за епізодом умисного вбивства потерпілого

ОСОБА_8 за ч.1 ст. 115 КК України (як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині) - на ст. 116 КК України, із кваліфікуючими ознаками - умисне вбивство, вчинене у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства та образи з боку потерпілого.

Аналіз показань обвинуваченого, свідків, дослідження протоколів слідчих дій та висновків експертиз, обстановка вчинення злочину, поза розумним сумнівом доводить, що ОСОБА_6 вчинив убивство ОСОБА_8 , під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного внаслідок протизаконного насильства та образи з боку потерпілого. Дії ОСОБА_6 охоплюються складом злочину, передбаченого ст. 116 КК України.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ст.116 КК як умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства та тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При обранні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії злочину невеликої тяжкості, проте, від протиправних дій обвинуваченого наступила смерть людини, сукупність всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря - нарколога та у лікаря - психіатра не знаходиться, позитивно характеризується по місцю проживання та попередньої роботи, на утриманні має неповнолітню дитину: дочку ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України, є щире кяття у вчиненні злочину та активне сприяння у розкритті злочину, думка потерпілого, який не наполягає на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання.

Обставина, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 згідно ст. 67 КК України, - вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_6 можливе при призначенні йому покарання відповідно до максимальної санкції інкримінованого злочину у виді позбавлення волі.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин невеликої тяжкості, у якому щиро розкаявся, раніше несудимий, позитивно характеризується по місцю проживання та праці, має на утриманні малолітню дитину і постійне місце проживання, суд вважає, що його слід звільнити від відбуття із застосуванням ст. 75 КК України.

Суд переконаний, що призначення саме такого покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавленні волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 176 КПК України затримання особи є тимчасовим запобіжним заходом, і за матеріалами кримінального провадження ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України 07.01.2021 року, о 02 год. 55 хв. і звільнений за ухвало слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08.01.2021 року - 08.01.2021 року, о 14 год. 11 хв., одну добу попереднього ув`язнення слід зарахувати в строк покарання з співвідношення день за день.
Процесуальних витрат по справі не має.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів по даному провадженню слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 394, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України, та призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення, волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Установити ОСОБА_6 іспитовий строк терміном 3 (три) роки.

У відповідності до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання один день затримання з
07.01.2021 року, 02 год. 55 хв. по 08. 01.2021 року, 14 год. 11 хв. з співвідношення день за день.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 - не обирався.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 13.01.2021 - скасувати.

Речові докази, які згідно постанови слідчого СВ Самбірського ВП ГУНП у Львівській області від 11.01.2021 року визнано речовим доказами та знаходяться в камері зберігання речових доказів Самбірського РВП ГУНП у Львівській області, а саме:

- одинадцять змивів речовини бурого кольору, ватні палички, ніж з пошкодженням та з РБК на лезі, три стаканчики знищити.

- джинсові штани синього кольору та светр голубого кольору повернути ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон марки «SAMSUNG-А10», який згідно розписки повернутий ОСОБА_6 , залишити останньому;

- футболку синього кольору із надписом «Каліфорнія» із пошкодженням, шорти синього кольору - знищити;

- зразок крові трупа ОСОБА_8 , який було поміщено на тампон в паперовий конверт знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для ОСОБА_6 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії вироку.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя