ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1461/22 Справа № 190/309/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_6 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_7
в режимі відеоконференції:
засудженого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2022 року в задоволенні подання начальника ДУ П`ятихатська виправна колонія (№122) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 відмовлено.
В обґрунтування своєї відмови, суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_6 за час відбуття покарання характеризується добре, має 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, стягнень не має. Проте, останній раніше неодноразово судимий, до засудження звільнявся від відбуття покарання з іспитовим строком і в цей період вчинив нові кримінальні правопорушення, що вказує у своїй сукупності вказує на те, що в поведінці засудженого відбулись позитивні зміни, проте, з огляду на його нестабільну поведінку, його умовно-дострокове звільнення є передчасним та буде суперечити меті покарання.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та звільнити його від подальшого відбуття покарання умовно-достроково.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції не у повному обсязі врахував його особу та його ставлення до відбуття покарання, оскільки за весь період перебування в місцях позбавлення волі, він не допускав порушення утримання та має 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, що й стало підставою адміністрації звернутись до суду з відповідним поданням.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу та з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-дострокове від подальшого відбуття покарання.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважав ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою у зв`язку з чим, просив апеляційний суд залишити апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Мотиви суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, а тому, на думку апеляційного суду, рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, виходячи з наступного.
Відмовляючи в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженому ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив з того, що за час відбуття покарання останній характеризується добре, дотримується норм та умов відбуття покарання, не працевлаштований, залучається до роботи з благоустрою території, має два заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, дисциплінарні стягнення до нього не застосовувались. В той же час, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 раніше неодноразово засуджувався та звільнявся від відбуття покарання з іспитовим строком, проте не виправдав довіри суду та вчинив новий злочин в цей період, тобто, на переконання суду, не зробив для себе належних висновків та продовжив свою протиправну поведінку в період іспитового строку, що з огляду також й на нестабільну поведінку засудженого під час відбуття покарання, вказує на те, що останній можливо і став на шлях виправлення, однак не довів його.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд, оскільки, як видно з характеристики засудженого, ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення трьох умисних, корисливих злочинів проти власності, вчинених в період іспитового строку за попереднім вироком, за весь час відбуття покарання, яке він відбуває з 19.08.2020 року має всього два заохочення, не працевлаштований, відбув 2/3 строку покарання.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого, яка зводиться до незгоди засудженого з оцінкою судом першої інстанції його характеристики, апеляційний суд зазначає таке.
Так, суд першої інстанції оцінює поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, у зв`язку з чим, дійшов правильного висновку про те, що на даний час ОСОБА_6 не довів свого виправлення, оскільки відбуваючи покарання в межах однієї установи з 20.08.2020 року отримав заохочення тільки 30.06.2021 року та 31.12.2021 року, що вказує на відсутність певної системи у процесі його виправлення та наявність позитивних змін незадовго до отримання права на умовно-дострокове звільнення. Крім того, колегія суддів враховує, що засуджений ОСОБА_6 не залучався до праці, не працевлаштований, має заохочення з нагод святкування дня Конституції України та Нового року, тобто не за особистий внесок або ініціативу під час роботи, що не може свідчити про те, що засуджений своїм ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК України, засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
З огляду на вказане, посилання засудженого ОСОБА_6 на відсутність у нього дисциплінарних стягнень та наявність заохочення за роботи з благоустрою колонії є його прямим обов`язком, передбаченим КВК України та не може слугувати самодостатньою підставою для умовно-дострокового звільнення.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Таким чином, обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбуття покарання є встановлення судом факту, що особа довела своє виправлення. У даному випадку, колегія суддів вважає, що позитивні зміни у поведінці засудженого хоча і відбулись, однак на даний час вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 тільки став шлях виправлення, однак не довів його, а тому колегія суддів позбавлена можливості застосувати до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокове звільнення, оскільки воно, на даний час, буде суперечити меті призначеного покарання, яке полягає у виправленні засудженого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень.
З огляду на викладене, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 має бути залишена без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4