Справа № 199/3775/22
ВИРОК
іменем України

12.07.2022 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000301 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2022, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився у 1998 році липня місяця 11 дня у м. Новомосковську, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою-технічною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та не працездатних осіб, без місця реєстрації, проживаючого у будинку АДРЕСА_1 , раніше судимого: -

- 12.01.2022 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.4 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи судимим 12.01.2022 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська, за вчинення кримінального проступку, передбаченого за ч.1 ст. 185 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальне правопорушення проти власності.
Так, ОСОБА_3 01 травня 2022 року приблизно о 10.15 годині, достовірно знаючи, про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», прибув до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що належить ФОП ОСОБА_5 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 з метою здійснення покупок. Перебуваючи у приміщені магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що належить ФОП ОСОБА_5 , який розташований за вищевказаною адресою, ОСОБА_3 побачив, що в торгівельному залі знаходиться невелика кількість відвідувачів, працівники магазину не звертають на нього увагу, в цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , того ж дня, тобто 01 травня 2022, приблизно о 10.18 годині, перебуваючи у відділі посуду в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що належить ФОП ОСОБА_5 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, а отже усвідомлюючи таємний характер своїх злочинних посягань, в умовах воєнного стану, підійшов до стелажу з пательнями, звідки взяв: пательні млинцеві 24см «Marmaris» MH-2431 у кількості двох одиниць; пательні 26х4,8см GARNET (покриття GREBLON C3), PEPPER у кількості двох одиниць; пательню d26 без/кр Граніт FPG-265-WL у кількості однієї одиниці. Далі, ОСОБА_3 знаходячись у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що належить ФОП ОСОБА_5 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , доводячи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинивши злочин до кінця, повторно, в умовах воєнного стану, 01 травня 2022 приблизно о 10.18 годині, утримуючи в руках викрадене майно, перетнув лінію касової зони магазину, не розрахувавшись при цьому за викрадене майно та з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив ФОП ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 1763 гривень 28 копійок, оскільки вартість однієї одиниці пательні млинцевої 24см індукційних антипригарних «Marmaris» становить 230 гривень 00 копійок; вартість однієї одиниці пательні 26х4,8см GARNET (покриття GREBLON C3), PEPPER становить 454 гривень 15 копійок; вартість однієї одиниці пательні d26 без/кр Граніт FPG-265-WL становить 394 гривень 98 копійок.

Умисні дії, ОСОБА_3 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 185 КК України.
2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді.
Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Йому було відомо про введення воєнного стану в Україні, проте у зв`язку з тим, що він втратив роботу, жити йому було нізащо, тому він і вчинив злочин. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 суду пояснив, що він дійсно 01.05.2022 близько о 10.00 годині перебував у приміщенні магазину «Наша Рукавичка», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та викрав з полиці млинцеві пательні у загальній кількості 5 одиниць. Які він згодом продав за 800 гривень, а грошові кошти витратив на власні потреби.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, окрім визнання ним своєї вини, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.
Так, 18.05.2022 до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернулась ОСОБА_6 та просила вжити заходи до невідомо особи, яка таємно 01.05.2022 близько 13.00 години, шляхом вільного доступу, викрала з магазину товар за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 89.
Відповідно до протоколу огляду предмету від 23.05.2022 року у присутності двох понятих та обвинуваченого ОСОБА_3 був оглянутий рюкзак чорно кольору добровільно наданий останнім. ОСОБА_3 повідомив, що після того як 01.05.2022 о 11.00 годині він викрав пательні з магазину «Рукавичка», то сховав їх до вказаного рюкзаку.

Згідно до постанови про визнання речовими доказами і вирішення питання про їх зберігання від 23.05.2022 року, в якості речових доказів визнано рюкзак чорного кольору ( ткане вий ), який був вилучений 23.05.2022 у обвинуваченого ОСОБА_3 та вирішено передати на зберігання до камери схову ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Згідно до постанови про визнання речовими доказами і вирішення питання про їх зберігання від 20.05.2022 року, в якості речових доказів визнано пательні діаметром 24 см «Marmaris» в кількості 2 штуки, пательні 26х4.8см «GARNET PEPPER» в кількості 2 шт., пательня d26 «Граніт» в кількості 1 штука, які були вилучені 19.05.2022 та вирішено передати на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_7 .

Згідно до постанов про визнання речовими доказами і вирішення питання про їх зберігання від 21.05.2022 року, в якості речових доказів визнано компакт-диск з відеозаписом від 01.05.2022 року, який був наданий 21.05.2022 представником ФОП ОСОБА_5 та вирішено зберігати в матеріалах справи.

Згідно до постанови про визнання речовими доказами і вирішення питання про їх зберігання від 21.05.2022 року, в якості речового доказу визнано компакт-диск з відеозаписом від 01.05.2022 року з Калиновського ринку, розташованого в АДРЕСА_3 .

Згідно до висновку судово-товарознавчої експертизи від 18.05.2022 року № 1207/22 загальна вартість об`єктів дослідження, без урахування ПДВ, становила 1763,28 гривень.

Відповідно до протоколів перегляду відеозаписів від 22.06.2022 року за участі обвинуваченого ОСОБА_3 та понятих було переглянуто відеозаписи з камер спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресами АДРЕСА_2 та з «Калиновського ринку» АДРЕСА_3 . Обвинувачений ОСОБА_3 після перегляду вказаних відеозаписів, підтвердив що на них зображений саме він.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 22.06.2022 року у присутності двох понятих, обвинувачений ОСОБА_3 послідовно відтворив обставини вчинення ним крадіжки товару з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_2 , які відбувалися 01.05.2022 року.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого у суду немає, оскільки ОСОБА_3 суду пояснив, що він добре розумів протиправність своїх дій, як і добре розумів їх наслідки.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачена.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як такі, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Суд не відносить до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки його каяття і сприяння розкриттю злочину висловлене вже після викриття його злочинних дій, та продиктоване бажанням пом`якшити персональну відповідальність за скоєне, а в свою чергу щире каяття, передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Однак вказане у суб`єктивному ставленні ОСОБА_3 до вчиненого ним злочину відсутнє, оскільки обвинувачений не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

4.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, але вже після викриття його злочинних дій, та з метою пом`якшити свою персональну відповідальність, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується негативно, зокрема повідомляється про неодноразові вчинення крадіжок ОСОБА_3 , на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

Вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ч.1 ст. 71 КК України, позицію представника потерпілого, який просив призначити покарання на розсуд суду, обвинувачений просив суворо не карати, також суд враховує відсутність обставин що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченій, дані про особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України із застосуванням вимог ч.1 ст. 71 КК України, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий 12.01.2022 за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік із встановленням іспитового строку 1 рік, проте ОСОБА_3 після ухвалення вказаного вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення за даним вироком.
Тому саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 виключно в умовах ізоляції від суспільства із реальним відбуванням покарання.
Призначення ж покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків за ст. 76 КК України не буде відповідати меті покарання, буде суперечити вимогам ст.65 КК України і не сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.
5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні у виді тримання під вартою обраний слідчим суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 23.05.2022 року слідує залишити колишнім.
За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_3 до призначеного покарання частково приєднати покарання не відбуте за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2022 яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 185 КК України, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 23.05.2022 року.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою залитими колишнім.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи в сумі 220.00 гривень.

Речові докази:

- відеозаписи із камер спостереження - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

- пательні млинцеві 24см «Marmaris» MH-2431 у кількості двох одиниць; пательні 26х4,8см GARNET (покриття GREBLON C3), PEPPER у кількості двох одиниць; пательню d26 без/кр Граніт FPG-265-WL у кількості однієї одиниці залишити представнику потерпілого ОСОБА_7

- чорний рюкзак ( тканевий ) який зберігаються в камері схову ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ( квитанція № 02423 ) - повернути обвинуваченому ОСОБА_3

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_8