ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4520/22
провадження № 1-кс/753/817/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2022 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження№0001240 відомості про яке внесено до ЄРДР від 07.05.2022 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого водієм ТОВ «Теліс Україна», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києва ОСОБА_6 ,за погодженням з процесуальним керівником прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 ,звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження№0001240,відомості про яке внесено до ЄРДР від 07.05.2022 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 186 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло, вчинений за попередньою змовою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0001240 від 07.05.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 186 КК України.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та день ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , увійшов в злочинну змову разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.05.2022 року вирішили вчинити відкрите викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану за наступних обставин.

З метою реалізації зазначеного вище злочинного плану ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_8 , 06.05.2022 близько 14 годин 40 хвилин приїхали на автомобілі «BMW» (д.н.з. НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_7 , а ОСОБА_10 , разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_4 приїхали на автомобілі марки «Mercedes-Benz vito» (д.н.з. НОМЕР_2 ), під керуванням ОСОБА_4 , за адресою АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел згідно розподілених ролей, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_4 піднялись до квартири АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_11 та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, маючи вільний доступ проникли до вищезазначеної квартири, де почали погрожувати останньому фізичною розправою.

В свою чергу ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , діючи до раніше розподілених ролей дослідивши обстановку, також піднялись до квартири та почали погрожувати фізичною розправою з вимогою надати грошові кошти.

В наступному ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_4 почали оглядати речі в квартирі, а ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 спостерігати за навколишньою обстановкою.

Так, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 відкрито заволоділи майном ОСОБА_11 , а саме 2900 доларів США (станом на 06.05.2022 за курсом НБУ становить 84 839 грн. 21 коп.), 12500 грн., та золоті вироби на суму 98 500 грн., що належать ОСОБА_12 .

В наступному ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло, вчинений за попередньою змовою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Зважаючи на існування ризів, визначених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, прокурор просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, вважаючи, що більш м"який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку з підстав її недієвості до такого підозрюваного, його особи та ролі у вчинні злочину.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу, посилаючись на ризики, визначені п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 знає про тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у даному злочині, він обізнаний про міру покарання та усвідомлює, що за даний злочин передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, а також останній не має міцних соціальних зв`язків, що спонукатиме його до переховування від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, свідки та потерпілий у цьому ж кримінальному провадженні надають покази, які у своїй сукупності підтверджують вину підозрюваного у вчиненні злочину, тому з метою уникнення відповідальності або її пом`якшення з боку підозрюваного може здійснюватися незаконний вплив на них.

Також, прокурор вказав, що більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано до підозрюваного у зв`язку з тим, що останній вчинив умисний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 (десяти) років. Щодо запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, не може бути застосовано до підозрюваного у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те що, вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, проте, з оточення підозрюваного вказані особи, які могли б виступати в якості поручителя відсутні.

З - поміж цього, прокурор зазначив, що до підозрюваного не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у зв`язку з тим, що така міра обмеження особистої свободи буде абсолютно не дієвою, зважаючи на обставини вчинення злочину та встановлені і обґрунтовані у даному клопотанні ризики.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник ОСОБА_5 просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, такий як цілодобовий домашній арешт, водночас підозрюваний свою вину у вчиненні злочину визнав. Вважаючи, що підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою не має, оскільки матиме добросовісну процесуальну поведінку.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали, додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, думку підозрюваного, проаналізувавши надані стороною обвинувачення доказів підозри, у їх сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.
Встановлено, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0001240 від 07.05.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 186 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло, вчинений за попередньою змовою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

07.05.2022 року о 21.30 год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

08.05.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколами прийняття заяви про вчинені кримінальні правопорушення;

-протоколом огляду місця події;

-протоколами обшуку;

-протоколами огляду оптичних носіїв;

-протоколами допитів свідків;

-протоколами допитів потерпілих;

-протоколом затримання ОСОБА_4 ;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ;

-протоколами пред`явлення особи для впізнання;

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, надають підстави для обрання запобіжного заходу відносно такого підозрюваного, оскільки існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, адже судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, особливо в умовах воєнного стану.
Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26 червня 1991 року).
Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

При цьому слідчий суддя враховує те, що відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа та інші.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також ризиків, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені в п.п.1, 3 ч. 1 цієї статті, що є підставою для застосування до нього запобіжного заходу.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду й розуміння наслідків покарання може вплинути на зміну його процесуальної поведінки.
Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Зазначені обставини у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 знає про тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у даному злочині, він обізнаний про міру покарання та усвідомлює, що за даний злочин передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, а також не має міцних соціальних зв`язків, що спонукатиме його до переховування від органів досудового розслідування. Також, він може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, свідки та потерпілий у цьому ж кримінальному провадженні надають покази, які у своїй сукупності підтверджують вину підозрюваного у вчиненні злочину, тому з метою уникнення відповідальності або її пом`якшення з боку підозрюваного може здійснюватися незаконний вплив на них.

Підстави, які б свідчили про неможливість утримання підозрюваного в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я, відсутні.

Практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним у цьому кримінальному провадженні.

Тримання під вартою є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих ст. 194 даного Кодексу, тобто утримання під вартою відповідає критерію розумності.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що заявлені ризики існують, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити їх уникнення та забезпечення покладених на підозрюваного обов`язків.
Щодо питання уникнення наявних ризиків шляхом застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з тримання особи під вартою, то у світлі факторів пов`язаних з особою підозрюваного, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та з огляду на введення на території України воєнного стану, його ролі у вчиненні тяжкого злочину, розміру завданих збитків, вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаним ризикам, й, у тому числі, пропонованого стороною захисту - цілодобового домашнього арешту.
З урахування сукупності викладених обставин, персональних даних про особу підозрюваного, тяжкості злочину, який ним вчинений, в силу характеру вчиненого діяння та одночасної потереби у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя приходить до висновку про те, що прокурор довів дійсні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме - тримання під вартою, й слідчий суддя вважає, що лише такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного з урахуванням обставин правопорушення та його особи, адже підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення направлене на відкрите викрадення чужого майна, зважаючи на вчинений ним злочин в умовах воєнного стану, й усвідомлення наслідків покарання, може вплинути на його процесуальну поведінку - переховування від органів досудового розслідування та суду, вплив на свідків та потерпілого, що є підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою з правом внесення застави, у розмірі, який визначений слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, й з урахуванням того, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, визначити розмір застави у розмірі, визначеному п.2 ч.5 ст. 182 КПК України - сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 240 грн. 00 коп. (2481 х 40 = 99 240 грн. 00), який буде достатнім для виконання покладених на нього обов`язків, та є співмірним до розміру збитків, що завдані злочином, до якого він причетний.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;(п.2 ч.5 ст. 182 КПК України).

З урахуванням ч.1, п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, з урахуванням особи підозрюваного, віку, його ролі у вчиненні злочину та майнового стану, процесуальної поведінки, визначити розмір застави у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка буде достатньою для виконання покладених на нього обов`язків.

Норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею, які будуть покладені на підозрюваного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183, 182, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження№0001240 відомості про яке внесено до ЄРДР від 07.05.2022 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого водієм ТОВ «Теліс Україна», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого- задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів із визначенням розміру застави (правом внесення застави) в сумі 99 240 (дев"яносто дев"ять тисяч двісті сорок) грн. 00 (нуль) коп., що становить сорок прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власносності.

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки терміном 60 (шістдесят) днів:

-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду,

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

-уникати спілкування зі свідками, потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з часу фактичного затримання, тобто з 07 травня 2022 року 21 години 30 хвилин.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 06 липня 2022 року о 21 годині 30 хвилин.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: