Справа №456/5421/20
Провадження №1-кс/443/1/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 рокуслідчий суддя Жидачівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жидачеві скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Стрийської місцевої прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 17 грудня 2020 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся в суд в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою на бездіяльність прокурора Стрийської місцевої прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 17 грудня 2020 року, у якій просить: зобов`язати службову особу Стрийської місцевої прокуратури, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, внести відомості про кримінальні правопорушення за ознаками ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України за заявою ОСОБА_4 від 17.12.2020 року відносно судді ОСОБА_5 до Єдиного реєстру досудових розслідувань; зобов`язати уповноважену службову особу Стрийської місцевої прокуратури видати витяг з ЄРДР та направити матеріали кримінального провадження згідно з правилами підслідності після внесення відомостей до ЄРДР.

В обґрунтування поданої скарги покликається на те, що 17.12.2020 року ОСОБА_4 звернувся до Стрийської місцевої прокуратури із заявою про вчинення суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України. Вказана заява була отримана Стрийською місцевою прокуратурою 23.12.2020 року. Проте жодного рішення про реєстрацію заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань ним отримано не було.

Скаржник в судове засідання 13.07.2022 та протягом тривалого часу в судові засідання не з`являвся, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи, про причини неявки не повідомляв.
Разом з тим 15.06.2022 скаржником подано клопотання, згідно якого повідомляє, що не може прибути до суду, у зв`язку із воєнним станом та вказує, що якщо слідчий суддя за наявними матеріалами справи дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення скарги, сторона скаржника просить розглядати справу без її участі. В іншому випадку просить відкласти розгляд справи.

Частиною 3 ст. 306 КПК України передбачено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.
У разі ж неявки до суду скаржника, належним чином сповіщеного про розгляд скарги, слідчий суддя не наділений повноваженнями забезпечити прибуття цієї особи проти її волі.
Зокрема, примусовий привід до суду згідно із частиною третьою статті 140 КПК застосовується виключно до підозрюваного, обвинуваченого або свідка.
Грошове стягнення за неявку до суду без поважних причин відповідно до частини першої статті 139 КПК може бути накладено лише на підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, цивільного відповідача, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Адміністративній відповідальності за злісне ухилення від явки в суд за статтею 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягають лише свідок, потерпілий, позивач, відповідач, експерт, перекладач.
Таким чином, закон не встановлює жодних заходів процесуального примусу для забезпечення участі в судовому засіданні особи, котра оскаржує рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора.
Згідно ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Жодних додаткових доказів та/або пояснень з приводу поданої скарги не надходило.

Таким чином, зважаючи на те, що скаржник, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, 15.06.2022 подав заяву, згідно якої вказує на можливість розгляду справи без його участі, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності скаржника.

Прокурор в судове засідання не з`явилися, подав заяву про розгляд скарги у його відсутності.
Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст.107 КПК України фіксування судового процесу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Слідчим суддею встановлено, що 17.12.2020 року ОСОБА_4 надіслав до Стрийської місцевої прокуратури заяву про вчинення суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України.

Вказана заява була отримана Стрийською місцевою прокуратурою 23.12.2020 року, про що свідчать відомості з веб-сайту укрпошти (а.с. 15-16).

Листом виконуючого обов`язки керівника Стрийської місцевої прокуратури Р.Сірачинського №04-28р від 23.12.2020 заява ОСОБА_4 від 17.12.2020 року скерована директору Територіального управління Державного бюро розслідувань для організації проведення перевірки наведених доводів та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.77).

Копія даного листа направлена також ОСОБА_4 та роз`яснено право оскарження бездіяльності слідчого, прокурора відповідно до ст.ст.303-307 КПК України.

Згідно ч.1 ст.1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Пунктом 1 частини 4 статті 216 КПК України передбачено, що слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів: вчинених Президентом України, повноваження якого припинено, Премєр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, народним депутатом України, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, Директором Національного антикорупційного бюро України, Генеральним прокурором, його першим заступником та заступником, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Премєр-міністра України, суддею, працівником правоохоронного органу, особою, посада якої належить до категорії "А", крім випадків, коли досудове розслідування цих злочинів віднесено до підслідності Національного антикорупційного бюро України згідно з частиною п`ятою цієї статті.
Із матеріалів скарги не вбачається, що заява ОСОБА_4 від 17.12.2020 року не прийнята або не зареєстрована уповноваженими особами Стрийської місцевої прокуратури, оскільки в подальшому, з повідомленням заявника скерована за належністю для розгляду в порядку ст.214 КПК України до Територіального Управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові.
Відтак, вважаю, що направлення вищезазначеної заяви за принципом підслідності в Територіальне управління Державного бюро розслідувань у м.Львові для розгляду в порядку ст.214 КПК України відповідає вищезазначеним положенням кримінального процесуального закону, оскільки заявник у заяві про вчинення кримінальних правопорушень викладає факти порушень, допущених суддею.

В свою чергу, приписами ст.214 КПК України врегульовано процедуру початку досудового розслідування.
Так, відповідно до ч.1-2ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
З аналізу зазначеної норми випливає, що законом передбачено обов`язок слідчого, прокурора, іншої службової особи, уповноваженої на прийняття заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, прийняти і зареєструвати їх, у разі якщо ці заяви чи повідомлення відповідають тим критеріям, які встановлені для таких КПК України.

Дана норма КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Однак, слід зважати на те, що КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
Відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Отож, відомості до ЄРДР вносяться за заявою, яка містить достатні відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Разом з цим, у заяві ОСОБА_4 від 17 грудня 2020 року не наведено об`єктивних даних та не подано доказів, які свідчили б про ознаки кримінальних правопорушень, а доводи скаржника фактично зводиться до непогодження із діями судді під час розгляду справи.
Слідчий суддя зазначає, що у Висновках № 3 (2002) та № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи зазначено, що є неприйнятною притягнення судді до відповідальності за здійснення своїх обов`язків, крім випадку умисного правопорушення при здійснені судових функцій. Консультативна рада європейських суддів наголошує, що зміст конкретних судових рішень контролюється головним чином за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 4 ст. 126 Конституції України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.
Європейська Комісія "За демократію через право" (Венеційська Комісія) у Доповіді стосовно незалежності судової влади, схваленій на 82-му пленарному засіданні, яке відбулось 12-13 березня 2010 року, встановлюючи межі "функційного імунітету суддів", визначила його як імунітет від кримінального переслідування за діяння, вчинені під час виконання своїх функційних обов`язків судді, за винятком умисних злочинів, зокрема отримання хабаря (пункт 61).
Отже, суддю може бути притягнуто до кримінальної відповідальності лише у випадку, коли правопорушення вчинено умисно, має місце свавільне зловживання повноваженнями судді, що перешкоджає здійсненню правосуддя чи переслідує нелегітимні цілі (заподіяння шкоди іншим особам або суспільним інтересам тощо), прикриваючись виконанням вимог закону.
Аналогічна позиція міститься у рішенні Конституційного Суду України від 11.06.2020 року у справі № 1-305/2019(7162/19) за конституційним поданням 55 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 375 Кримінального кодексу України.
Тобто, незгода учасника судового процесу з діями судді під час розгляду справи не може мати безумовним наслідком реєстрації заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.
Відтак, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки доводи, які викладені в скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Стрийської місцевої прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 17 грудня 2020 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1