Справа №463/2115/22
Провадження №1-кс/463/1519/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року Личаківський районний суд м.Львова
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
заявника ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 у справі за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Львові що полягають у невнесенні відомостей до ЄРДР, -
в с т а н о в и в:

Згідно з ч. 3 ст. 35 КПК України вказана скарга визначена для розгляду головуючому судді ОСОБА_4 .
До суду поступила заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді, яка мотивована тим, що слідчий суддя ОСОБА_4 безпідставно затягує розгляд його скарги, незаконно відмовляє йому у задоволенні його клопотань. Також вважає, що слідчий суддя вже сформулював свою думку, і у даній скарзі йому буде відмовлено, оскільки суддя ОСОБА_4 покриває осіб,які вчинили злочин проти нього. Відтак вважає, що слідчий суддя ОСОБА_4 ставиться упереджено до нього та зацікавлений у розгляді даної скарги.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 подану ним скаргу підтримав в повному обсязі,вважає, що слідчий суддя ОСОБА_4 порушує норми Конституції України та чинного КПК України та безпідставно і спеціально не задовольняє його клопотання, щоб в подальшому відмовити у розгляді його скарги, крім того затягує розгляд скарги.
Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.
Розглянувши заяву, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Статтею 75 КПК України встановлено вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні. Зокрема, згідно з п.4 ч.1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Виходячи з мотивів заяви, саме на цю підставу для відводу покликається заявник. Також ст. 76 КПК України визначено підстави недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні.
Як вбачається з матеріалів скарги слідчим суддею ОСОБА_4 приймалося ряд процесуальних рішень в межах розгляду скарги на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Львові щодо невнесення відомостей до ЄРДР, якими було відмовлено скаржнику у задоволенні його клопотань . Крім того як вбачається з журналу судового засідання від 28.03.2022 року слідчим суддею ОСОБА_4 було оголошено перерву у розгляді вказаної скарги з метою здійснення запиту про надання інформації щодо розгляду заяви про вчинення злочину від 21.03.2022 року і як вбачається в подальшому така інформація була надана суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).
Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
Згідно з п. 66 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, судді повинні мати незаперечну свободу вирішувати справи безсторонньо, керуючись власним сумлінням та тлумаченням фактів, а також у відповідності до чинного законодавства (Рекомендація № R (94) 12, Принцип I (2)(d)).
Відтак, виходячи з наведених вище мотивів про незаперечну свободу судді вирішувати справи безсторонньо, керуючись власним сумлінням та тлумаченням фактів, а також у відповідності до чинного законодавства, рішення головуючого не можуть оцінюватися як ознака упередженості.
Окрім цього, порушення норм матеріального та/або процесуального права при розгляді кримінального провадження може бути лише предметом перегляду в апеляційній та касаційній інстанції.
Таким чином, з наведених мотивів не вбачається сумнівів в неупередженості слідчого судді, а тому заява про відвід слідчого судді задоволенню не підлягає. Будь-яких інших правових підстав передбачених ст.ст. 75,76 КПК України для відводу слідчого судд в даному кримінальному провадженні судом не встановлено.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.75, 76, 80, 81 КПК України, -
ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Львові що полягають у невнесенні відомостей до ЄРДР - відмовити .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя ОСОБА_1