Справа № 306/2016/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді матеріали провадження 11-кп/4806/911/20 за апеляційною скаргою прокурора Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 13.08.2020.
21.07.2020 до Свалявського районного суду Закарпатської області надійшло подання фахівця Свалявського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженого вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 12.12.2019 за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки та звільненого від відбування призначеного покарання строком на 02 (два) роки із застосуванням ст.ст.75,76 КК.
Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 13.08.2020 відмовлено у задоволенні подання фахівця Свалявського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області про приведення вироку суду від 12.12.2019, щодо ОСОБА_8 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-V111 щодо зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання. Ухвала мотивована тим, що з урахуванням змін внесених Законом №2617-V111, у санкції ч.1 ст.309 КК України пом`якшується вид покарання, проте з у рахуванням правил ч.3 ст.74 цього Кодексу посилюється строк покарання. Судом констатовано, що максимальна межа покарання у виді обмеження волі, що може бути призначена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, значно перевищує строк призначеного засудженому вироком суду покарання у виді позбавлення волі, тому суд дійшов висновку, що у даному випадку приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону №2617-V111 погіршуватиме становище засудженого.
В апеляційній скарзі, прокурор порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування своїх вимог зазначає проте, що вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 12.12.2019, ОСОБА_9 визнано

-2-

винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки, на підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 02 (два) роки. Свої доводи прокурор мотивує, посилаючись на положення ч.3 ст.74 КК України, згідно яких призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленою санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст.72 КК. У свою чергу, як зауважує прокурор, покарання відповідно до ч.1 ст.50 КК України, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Кримінальним кодексом України (ст.65 КК) встановлено загальні засади призначення покарання, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу. В апеляційній скарзі сторона обвинувачення вказує на те, що санкцією ч.1 ст.309 КК України встановлена максимальна межа покарання у виді обмеження волі на строк 05 (п`ять) років. У відповідності до вимог ч.1 ст.72 КК України, одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі. Таким чином, як зазначається прокурором, приводячи у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11. 2018, вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 12.12.2019, та замінюючи виключене у санкції ч.1 ст.309 КК України покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, слід керуватися ч.1 ст.72 цього Кодексу, а саме: замінити 02 (два) роки позбавлення волі на 05 (п`ять) років обмеження волі.
Судове провадження розглядається за відсутності засудженого, захисника, неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора на підтримання апеляційної скарги, дослідивши та перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно з положеннями ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.
Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на таке.
За приписами п.13 ч.1 ст.537, а також ч.1 та п.2 ч.2 ст.539 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

-3-

Питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. При цьому клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 КК України, 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні подання фахівця Свалявського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області про приведення вироку Свалявського районного суду Закарпатської області від 12.12.2019 стосовно засудженого ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII, який набрав чинності 01.07.2020, суд першої інстанції посилався на вимоги ст.5 та ч.3 ст.74 КК України.
Зокрема, суд зазначав, що у своєму поданні орган пробації просив вирішити питання щодо зниження покарання засудженому ОСОБА_8 до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому. При цьому, на думку суду, орган пробації не навів конкретних вимог щодо виду та міри покарання, на яке він просить замінити засудженому призначене покарання.
Крім того, враховуючи вимоги ч.2 ст.5 КК України про те, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, суд дійшов висновків того, що необхідно застосовувати найбільш сприятливий для засудженого ОСОБА_8 закон із усіх, що були чинними у цей період. При цьому суд також послався на те, що міра покарання це якісна і кількісна характеристика покарання, визначеного судом, згідно з законом, за вчинене кримінальне правопорушення.
Натомість, з такими висновками місцевого суду не може погодитися виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Звертаючись до місцевого суду із поданням, фахівець Свалявського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області просив привести вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 12.12.2019 щодо засудженого ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VIII, (далі Закон №2617-VIII), який набрав чинності 01.07.2020 (а.с.п.2-3).
Згідно Закону №2617-VIII від 22.11.2018 внесені зміни, зокрема до статті 309 КК України, змінена редакція якої передбачає кримінальні покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
-4-

За приписами ч.3 ст.74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 12.12.2019, ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 02(два) роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 02 роки (а.с.п. 34).
З 16.01.2020 засуджений ОСОБА_8 перебуває на обліку в Свалявському районному відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області.
Відповідно до положень ст.51 КК України позбавлення волі є більш суворим видом покарання ніж обмеження волі, а отже апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що приведення вироку Свалявського районного суду Закарпатської області від 12.12.2019 відносно засудженого ОСОБА_8 у відповідність до Закону №2617-VIII від 22.11.2018 погіршує його становище у розумінні ч.2 ст.5 КК України. У зв`язку з наведеним, до засудженого ОСОБА_8 підлягають застосуванню положення ч.3 статті 74 КК України щодо приведення вироку суду у відповідність до Закону № 2617-VIII від 22.11.2018, що пом`якшує кримінальну відповідальність.
З огляду на викладене судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що, відповідно до п.4 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.413 КПК України, тягне за собою зміну судового рішення судом апеляційної інстанції.
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а ухвала Свалявського районного суду Закарпатської області від 13.08.2020,-зміні.
Керуючись ст.ст.404,405,407,409,413,419 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 13.08.2020, якою відмовлено у задоволенні подання фахівця Свалявського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області про приведення вироку щодо засудженого ОСОБА_10 у відповідність до Закону № 2617-VIII,- змінити.
Подання фахівця Свалявського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області про приведення вироку щодо засудженого ОСОБА_8 у відповідність до Закону №2617-VIII від 22.11.2018, - задовольнити.
Призначене ОСОБА_11 за вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 12.12.2019 за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки привести у відповідність до покарання, передбаченого ч.1 ст.309 КК України у редакції Закону України №2617-VІІІ від 22.11.2018 - у виді обмеження волі на строк 05 (п`ять) років.
В решті ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 13.08.2020 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно й в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді