Справа № 215/4848/14-к
ВИРОК
16 червня 2022 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, особою з інвалідністю не є , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-07.12.1999 Калінінським районним судом м. Донецька за ст. 94 КК України до 10 років позбавлення волі;
- 20.12.2002 Апеляційним судом Донецької області за ст.115 ч.2 п.13,ст.71 КК України, за сукупністю вироків призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі;
- 30.01.2018 Апеляційним судом Чернівецької області за ст.187 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,
за участі учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,
Обвинувачений ОСОБА_3 відбуваючи покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 20.12.2002 року на території Криворізької установи виконання покарань № 3 за адресою вул. Світла 2, що розташована в Тернівському районі м. Кривого Рогу, маючи на меті злісне не виконання законних вимог адміністрації, впродовж 2014 року злісно не виконував законні вимоги працівників КУВП № 3.
Так, 21.02.2014 року приблизно о 14.00 годині ОСОБА_6 знаходячись на території КУВП № 3 не виконав законні вимоги адміністрації установи, а саме відмовився зібрати особисті речі та вийти з камери для здійснення переміщення в іншу камеру згідно талону на переміщення.
Продовжуючи діяти на досягнення злочинного результату - злісної непокори законним вимогам працівників установи виконання покарань надати пояснення у письмовій формі за вказаними фактами не погодився, тим самим проявив злісну непокору законним вимогам адміністрації КУВП №3 та порушив вимоги ст. 107 Кримінально-виконавчого кодексу України та ст. 29 правил внутрішнього розпорядку КУВП №3, затверджених наказом за № 275 від 25.12.2003 року Державного департаменту України з питань виконання покарань.
Після чого було проведено внутрішню перевірку дій ОСОБА_6 та останній 24.02.2014 року був переведений до приміщення камерного типу для виконання покарання, яке йому було призначене згідно проведеної перевірки.
Після чого, відбуваючи покарання у вигляді поміщення до приміщення камерного типу та продовжуючи проявляти злісну непокору до законних вимог адміністрації КУВП № 3 отримав від адміністрації 20 стягнень за порушення режимних вимог.
Ці умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст. 391 КК України за ознаками злісної непокори законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, особою, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.
Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, підтвердив обставини скоєного кримінального правопорушення. Пояснив, що він дійсно відмовився зібрати особисті речі та вийти з камери для переміщення в іншу камеру.
Потерпілі за даним кримінальним провадженням відсутні.
Під час судового розгляду у зв`язку із визнанням обвинуваченим винуватості було заявлено клопотання про застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими обвинувачений, захисник та прокурор погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та ухвалив застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин, він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді.
Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 доведена в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 391 КК України , за ознаками злісної непокори законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, особою, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.
При призначенні покарання, суд керується положенням ст.65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обтяжуючими покарання обставинами, згідно п.1 ч.1 ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.
Пом`якшуючою покарання обставиною, згідно ст. 66 КК України, є щире розкаяння в скоєному.
У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим за ст. 391 КК України відноситься до класифікації нетяжкого злочину, обвинувачений раніше судимий, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, громадською корисною працею не займається, не є особою з інвалідністю.
Згідно ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи особу винного, тяжкість злочину, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, із врахуванням положень ст.70 ч.4 КК України, з врахуванням вироку Апеляційного суду Чернівецької області від 30.01.2018, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстав для застосування положень ст.75 КК України, про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та для призначення покарання з застосуванням ст. 69 КК України, судом не встановлено.
Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого за даним кримінальним провадженням не обирався.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд-
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням призначеним за вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 30.01.2018 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5/п`яти/ років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання з 07.09.2017.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: