Справа № 742/158/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/76/22
Категорія - ч.4 ст. 185 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

їх захисників адвокатів ОСОБА_8 ОСОБА_9

прокурора ОСОБА_10

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові одночасно в режимі відео конференції з Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001480 від 26 жовтня 2019 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 липня 2021 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чортків Тернопільської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, який має двох неповнолітніх дітей 7 і 12 років, проживає по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз 13. 02.2017 Чортківським районним судом Тернопільської області за ч. 2 та ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі,

та

щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого,останній раз 19.12.2016 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області 19 грудня 2016 року за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 місяців арешту,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_6 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Рак ОСОБА_12 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Стягнуто із засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_13 265 511 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Стягнуто із засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави по 21 249 грн. 87 коп. з кожного в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів вирішене відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що 26 жовтня 2019 року,близько 10 год 30 хв., обвинувачений ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , перебуваючи в с. Івківці Прилуцького району Чернігівської області, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно, повторно, шляхом пошкодження металопластикового вікна, проникли у будинок по АДРЕСА_3 , звідки викрали грошові кошти в сумі 250 000 гривень, мобільний телефон та золоті прикраси, які належали потерпілому ОСОБА_13 , чим заподіяли матеріальну шкоду на загальну суму 265 511 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить об`єктивно провести апеляційний розгляд, вирок суду скасувати та ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Мотивує тим, що з моменту його затримання о 12 годині 26 жовтня 2019 року та у подальшому під час досудового слідства було допущено велику кількість правопорушень з боку працівників поліції, слідчих органів та прокуратури, які суд першої інстанції ,не взяв до уваги.

Після того, як його доставили до райвідділу в м. Прилуки до нього був застосований фізичний та моральний тиск з боку працівників поліції, під час якого у нього силоміць було вилучено взуття, яке повернули лише о 16 годині, у той же час, в матеріалах справи вказано, що слідчо-оперативна група прибула на місце вчинення злочину лише о 16 годині.

Звертає увагу, що його твердження про застосування фізичного тиску з боку працівників поліції підтверджується медичною довідкою, яка залучена до матеріалів справи, а поліцейські намагалися сфабрикувати довідку про відсутність у нього скарг на стан здоров`я.

Під час обрання йому міри запобіжного заходу, суд першої інстанції прийняв до уваги тільки думку сторони обвинувачення та за відсутності будь-яких доказів його причетності до вчинення даного злочину, зважаючи тільки на те, що раніше він притягувався до кримінальної відповідальності, обрав йому міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Просить врахувати, що на досудовому слідстві та під час судового розгляду потерпілий неодноразово змінював свої показання, які суперечать показанням свідків у даному провадженні. При цьому, судом не викликані та не допитані поняті та заявник, хоча на їх допиті наполягала сторона захисту.

Не погоджується з сумою збитків, яких начебто зазнав потерпілий, оскільки він постійно змінював свої показання щодо суми грошових коштів, а доказів того, що така сума була в наявності матеріали справи немає.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності вини обвинувачених, просить вирок суду скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених внаслідок м`якості. Просить дослідити дані, які характеризують ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , постановити новий вирок, який обом обвинуваченим за ч. 4 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Аргументує тим, що при призначенні покарання суд не дотримався вимог ст. 65 КК України та положень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», не в повній мірі врахував негативні дані про особистості обвинувачених, які не мають постійного та офіційного джерела прибутку, неодноразово засуджувалися за вчинення аналогічних корисливих злочинів, через короткий проміжок часу після відбуття попередніх покарань, знову вчинили нове кримінальне правопорушення.

Суд не мотивував та не обґрунтував з яких підстав, він дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченим покарання в межах, наближених до мінімальних меж санкції ч. 4 ст. 185 КК України. Без належної оцінки суду залишилися конкретні обставини кримінального правопорушення, поведінка обвинувачених та їх позиція під час розгляду справи, яка полягала у невизнанні вини за пред`явленим обвинуваченням та заперечення своєї причетності до скоєння правопорушення.

Не прийнято до уваги і сума викраденого у потерпілого майна та грошових коштів, яка є значною для потерпілого. При цьому, з боку обвинувачених завдані збитки, навіть частково, не відшкодовувалися потерпілому ОСОБА_13 .

При призначенні покарання суд взагалі не врахував думку потерпілого, який з урахуванням заподіяної шкоди, повністю підтримав позицію прокурора щодо суворої міри покарання, яку належить призначити обвинуваченим.

На думку прокурора суд повинен був врахувати, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінального відповідальності за вчинення корисливих злочинів, судимості не зняті та не погашені, не має постійного місця роботи, за місцем проживання характеризується посередньо. Обвинувачений ОСОБА_6 також не працював, немає постійного місця проживання на території м. Прилуки, його зареєстроване місце проживання знаходиться в іншій області України, нове кримінальне правопорушення вчинив через два місяці після звільнення з місць позбавлення волі.

Прокурор вважає, що перелічені ним обставини, які негативно характеризують обох обвинувачених, свідчать про їх підвищену суспільну небезпеку, небажання ставати на шлях виправлення, антисоціальну спрямованість та необхідність призначення більш суворого покарання.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи поданої апеляційної скарги про скасування вироку суду та просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, прокурора ОСОБА_10 , яка заперечувала проти аргументів сторони захисту та підтримала апеляційну скаргу прокурора про посилення покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до 7 років позбавлення волі, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та заперечували проти апеляційної скарги прокурора, вказуючи, що крадіжка у великих розмірах нічим не підтверджена, не зважаючи на неправильність кваліфікації, вони погодилися з вироком через міру покарання, яка призначена в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 26 жовтня 2019 року о 10 годині 52 хвилини на службу лінії «102» надійшло повідомлення від сільського голови ОСОБА_14 про те, що у будинок сусідів, по АДРЕСА_3 , проникли невідомі особи, у той час, як господарів немає вдома.

Потерпілий ОСОБА_13 , в суді підтвердив, що 26 жовтня 2019 року він перебував на ринку «Привоз», де працює м`ясником. О 10 годині 14 хвилин йому зателефонував сусід ОСОБА_15 та повідомив, що біля його домогосподарства помітив двох незнайомих чоловіків, які намагаються проникнути у будинок, у зв`язку з цим він поїхав додому. Дорогою зателефонував братові ОСОБА_16 та попросив під`їхати до його будинку. Оскільки брат перебував в селі Івкіці, то він першим прибув до будинку, за ним під`їхав потерпілий.

Потерпілий із братом зайшли на подвір`я, де нікого не побачили, а потім через гаражне приміщення вирішили піднятися у будинок.

Уже в приміщенні гаражу потерпілий почув сторонні звуки та виявив відчинені двері у будинок, а коли зайшов у будинок то побачив усередині обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яких добре розгледів та запам`ятав, він закричав брату тримати їх, але обвинувачені вискочили через кухонне вікно на парадний вихід і побігли в бік Прилук. Коли обвинувачені тікали, то їх бачив його сусід.

Потерпілий ОСОБА_13 у той же день написав заяву на ім`я начальника поліції, в якій просив притягнути до відповідальності двох невідомих осіб, які 26 жовтня 2019 року проникли в його житловий будинок через вікно, звідки викрали готівкою 250 000 гривень, які зберігалися в костюмі на другому поверсі у спальній кімнаті (т. 1 а.с. 56).

Після цього, він зателефонував своїй дружині та сказав викликати поліцію, а його брат з ОСОБА_15 поїхали переслідувати обвинувачених. Коли приїхала поліція та син дружини, він все розповів про прикмети обвинувачених, а також повідомив, що в одного з хлопців був рюкзак чорно-сірого кольору із зеленою окантовкою. Потім він з пасинком поїхали шукати обвинувачених, але їх уже ніде не було. Хвилин через 40 йому зателефонувала дружина і повідомила, що син виявив та затримав якихось хлопців, він сказав про це поліції, які відразу ж поїхали і затримали обох обвинувачених, а хвилин через 5 до господарства прибула оперативна група.

Версія обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що вони 26 жовтня 2019 року збиралися з`їздити у смт. Ладан до знайомого ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_17 , і не були на місці вчинення крадіжки, не заслуговує на довіру.

Потерпілий ОСОБА_13 не був знайомий з обвинуваченими, не конфліктував з ними та жодних відносин з ними не підтримував, а тому не мав підстав обмовляти обвинувачених чи мститися, як на це вказує ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі.

Про наявність значної суми готівкових коштів у потерпілого знали його родичі, що підтвердили у судовому засіданні. Потерпілий не змінював своїх показань в частині суми викрадених коштів, починаючи з 26 жовтня 2019 року, вказував на те, що окрім інших речей, з його будинку викрали 250 000 гривень та довів походження такої суми грошей належними доказами та документами, а тому в цій частині доводи сторони захисту не приймаються та розцінюються, як намагання ОСОБА_6 скомпрометувати потерпілого в очах суду, з метою виправдати свої дії та уникнути покарання.

При цьому, потерпілий беззаперечно вказував, що крадіїв, яких бачив у себе в будинку він добре запам`ятав за зростом, статурою, рисами обличчя, а також за рюкзаком одного з хлопців, який мав досить незвичну зелену окантовку. Рюкзак він також упізнав під час огляду у поліції, саме такий рюкзак мав при собі обвинувачений ОСОБА_7 , коли він його побачив у своєму будинку під час вчинення крадіжки. Потерпілий згадав, що приблизно за місяць до крадіжки 26 жовтня 2019 року, він бачив обвинуваченого ОСОБА_6 та запам`ятав його обличчя.

Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 26.10.2019 потерпілий ОСОБА_13 за загальними рисами обличчя в їх сукупності впізнав на фотознімках ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , як чоловіків, які цього дня здійснили крадіжку майна з будинку за місцем його проживання. (т. 1 а.с.73-76)

Свідок ОСОБА_18 , пасинок потерпілого, дізнався від матері, що їх будинок грабують і йому необхідно їхати до них додому. Коли він їхав по с. Івківці, то звертав увагу на узбіччя і вже ближче до села стояв один чоловік, як потім з`ясувалося після затримання працівниками поліції, ним був обвинувачений ОСОБА_6 . По приїзду додому він розповів вітчиму про чоловіка на узбіччі і разом повернулися на місце, де він бачив чоловіка, але там вже нікого не було. Потім вони шукали чоловіків, їздили по полях, а потім він відвіз батька додому, оскільки прибули поліцейські, а сам їздив по місцевості. Коли він повертався в с. Івківці, то бачив, як по трасі зупинився автомобіль ВАЗ «Пріора», з нього вийшли два чоловіки, один справляв свої потреби, а інший пішов у лісосмугу, коли він зрівнявся з автомобілем, то бачив, як той чоловік, що йшов до лісосмуги, ніс на плечі рюкзак, тому він розвернувся та став за автомобілем ВАЗ, але автомобіль різко зірвався з місця та поїхав, залишивши хлопців на місці. Один з хлопців в синій куртці пішов в бік м. Прилуки, а той, що був з рюкзаком в червоній куртці, залишався в лісосмузі. Він їхав за тим хлопцем, що йшов до Прилук до тих пір поки не зустрів поліцейських, яким вказав на хлопця, а сам поїхав за тим, що залишився в лісосмузі, який також був затриманий.

Свідок зауважив, що звернув увагу на хлопців через те, що у одного з них був рюкзак, про який розповів йому вітчим, рюкзак був з салатовими вставками. Зазначив, що дійсно, ніхто із затриманих хлопців не тікав.

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_19 підтвердили показання потерпілого в частині того, що саме вони виявили 26 жовтня 2019 року двох невідомих чоловіків біля домогосподарства Четиркіних, про що невідкладно повідомили господарів. Свідки описали обвинувачених за зовнішніми ознаками, вказали на те, що один з них був нижчим за зростом від іншого, у одного з крадіїв був рюкзак з зеленою (салатовою) окантовкою.

Свідок ОСОБА_20 , на допиті якого наполягала сторона захисту, стверджуючи про те, що він першим потрапив до будинку потерпілого, у судовому засіданні показав, що 26 жовтня 2019 року точного часу він не пам`ятає, але це точно було до обіду, йому зателефонувала дочка потерпілого, яка є його невісткою, та повідомила, що хтось ходить в домогосподарстві батька. Він поїхав на автомобілі з дружиною до будинку ОСОБА_21 , хвірточка була відкритою, він обійшов подвір`я, але нікого не побачив, за будинком він зустрів потерпілого ОСОБА_21 та його пасинка ОСОБА_22 . Коли прибули поліцейські, то вони зайшли у будинок, там було все розкидано, із шаф викидані речі, обстановка була не звична, були сліди від взуття чи на дивані, чи на стільці, були перевернуті речі. Вікно було відкрите і сліди взуття він побачив на підвіконні та на столі. В його присутності брали відбитки з місця події та проводили огляд місця події, протокол читав слідчий вголос, а він його підписав. Підтвердив, що чув, як потерпілий казав про зникнення грошових коштів з буднику.

Під час огляду місця події 26 жовтня 20219 року в будинку по АДРЕСА_3 було виявлено сліди механічного пошкодження на віконній рамі, а на підвіконні сліди підошви взуття, з яких у подальшому були зроблені пластиковий зліпок знаряддя злому, три відрізки темної дактилоскопічної плівки зі слідами низу підошви взуття, чотири сліди структури матеріалів. (т. 1 а .с. 64-70)

З протоколу огляду місця події від 26.10.2019 року та фото-таблиць до нього, проведеного на ділянці лісосмуги, яка розташована вздовж дороги «Прилуки-Ладан», убачається, що об`єктом огляду є рюкзак чорного кольору з зеленими вставками, в якому знаходилися дві пари рукавиць помаранчевого та білого кольорів, кепка чорного кольору з написом «Puma», неподалік рюкзака у кущах виявлені рукавиці білого кольору. (т. 1а.с. 58-61)

Під час огляду місця події 28 жовтня 2019 року, проведеного на ділянці лісосмуги, яка розташована вздовж дороги «Прилуки-Ладан», були виявлені дві рукавички, викрутка хрестоподібного типу та викрутка звичайна (плоска) (т. 1 а.с. 81-85).

Відповідно до висновку судово-трасологічної експертизи №1155 від 02.12.2019, слід низу підошви взуття розмірами 277х111 мм, вилучений 26.10.2019 в будинку потерпілого по АДРЕСА_3 , був залишений низом підошви кросівка на ліву ногу, вилученого у ОСОБА_6 .

Слід розміром 297х101 мм, залишений низом підошви взуття на праву ногу такої ж групової належності (за формою, розміром, розташуванням елементів рельєфного малюнку), що і низ підошви кросівка на праву ногу, вилученого у ОСОБА_7 .

Слід розміром 170х92 мм, залишений низом підошви взуття на праву ногу групової належності (за формою, розміром, розташуванням елементів рельєфного малюнку), що і підметкова частина низу підошви кросівка на праву ногу, вилученого у ОСОБА_6 .

Слід розміром 159х101 мм залишений низом підошви взуття на праву ногу групової належності (за формою, розміром, розташуванням елементів рельєфного малюнку), що і підметкова частина низу підошви кросівка на ліву ногу, вилученого у ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 118-134)

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що працівниками поліції були штучно створені докази їх з ОСОБА_7 присутності у будинку потерпілого, оскільки в них було примусово вилучено їх взуття відразу після затримання, нічим не підтверджені. Навпаки, численні свідки, які заходили у будинок після проникнення злодіїв, бачили сліди від взуття на підвіконні та у будинку до приїзду поліції. Взуття у обвинувачених вилучалося після того, як вони були затримані за підозрою у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та доставлені до відділу поліції .

Так, згідно протоколу затримання від 26.102019 ОСОБА_6 був затриманий о 21 годині, і в присутності понятих із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 та ст. 236 КПК України в нього вилучили кросівки «NIKE» ( том 2 а. с.4-6).

ОСОБА_7 був затриманий о 21 год. 25 хв. і в присутності понятих із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 та ст. 236 КПК України в нього вилучили кросівки чорного кольору з білою підошвою ( том 1 а. с.238-237).

Крім того, слідчий ОСОБА_23 , яким проводилися огляди місця події у даному кримінальному провадженні 26 жовтня 2019 року, на час затримання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вже проводив перший огляд місця події, неподалік місця затримання обвинувачених біля лісосмуги, де був виявлений рюкзак та рукавички. Дана слідча дія була розпочата о 12 год. 40 хв. та звершена о 13 год. 02 хв., після чого відбувалось оформлення документів, а у подальшому, після роботи кінологів, слідчий приступив до огляду місця події у будинку потерпілого, який розпочав о 16 год. 18 хв. та закінчив о 17 год. 54 хв. Покинути огляд місця пригоди і поїхати до м. Прилуки, де на той час вже перебували затримані, слідчий не мав фізичної можливості, тим більше, що виявленням слідів та пошуком злодіїв займалися звичайні громадяни, які фактично перешкодили втечі обвинувачених, у той час, як водій таксі втік.

Свідок ОСОБА_20 , ще до приїзду поліції звернув увагу на сліди взуття, залишені злодіями і забезпечив їх збереження до приїзду поліції, про що пояснював під час допиту в судовому засіданні.

Відповідно до протоколів затримання та вилучення взуття обвинувачених, ця слідча дія відбувалась після 21 години 26 жовтня 2019 року, тобто після проведення огляду місця події у будинку потерпілого, під час якого були виявлені та вилучені сліди підошов взуття, що виключає можливість штучного створення доказів, як про це зазначали обвинувачені у судовому засіданні та вказує ОСОБА_6 в апеляційній скарзі.

Окрім слідів взуття обвинувачених, під час пред`явлення предмету для впізнання протоколу пред`явлення речей для впізнання від 05.12.2019 свідок ОСОБА_18 вказав, що пред`явлений йому для огляду рюкзак він бачив 26.10.2019 в одного з чоловіків на узбіччі автодороги Прилуки-Ладан; потерпілий ОСОБА_13 вказав, що рюкзак він бачив 26.10.2019 в одного з чоловіків на території свого господарства, який утікав з будинку; свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_19 вказали, що пред`явлений їм для огляду рюкзак вони бачили 26.10.2019 в руках одного з чоловіків поблизу господарства потерпілого ОСОБА_13 (т.1 а.с.158, 160, 220-222)

Приналежність вказаного рюкзака обвинуваченим, які 26 жовтня 2019 року проникали у будинок потерпілого, підтверджується висновком експерта №10-2273,17-2/1292 від 16.01.2020, де експерт встановив, що генетичні ознаки поодиноких клітин на виворітній поверхні козирка картуза чорного кольору з написом «Puma» виявленого 26.10.2019 в рюкзаку збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію обвинуваченого ОСОБА_7 , ймовірність випадкового збігу складає 5,63х10-20.

Генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин з ядрами на виворотній поверхні манжета рукавиці «ІІ» вилученої 26.10.2019 є змішаними, містять генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 і невстановленої особи жіночої статі.

Генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин з ядрами на виворітній поверхні манжета рукавиці «ІV» вилученої 26.10.2019 в рюкзаку збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 , ймовірність випадкового збігу складає 4,69х10-32 . (т.1 а.с.194-218)

Заперечуючи свою провину обвинувачені звинувачують працівників поліції у створенні доказової бази обвинувачення, у той час як потерпілий їх застав на місці крадіжки у своєму будинку, сліди взуття, виявлені свідками та вилучені поліцейськими співпадають із підошвами кросівок, які носили обвинувачені, поблизу їх затримання був знайдений рюкзак та рукавчики на яких були виявлені генетичні ознаки, які співпадали з ДНК-профілем ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Якщо обвинувачені їхали в селище Ладан до свого знайомого, то не було жодної необхідності брати з собою рукавички та викидати їх в лісосмузі.

Саме за описом рюкзака, свідок ОСОБА_18 звернув увагу на обвинуваченого ОСОБА_6 , як особи причетної до крадіжки грошей, коли той перебував на автодорозі «Ладан-Прилуки».

Те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вранці перебували в селі Івківці неподалік будинку потерпілого, підтверджується показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_19 , які бачили обвинувачених і саме їх занадто близька присутність біля домогосподарства ОСОБА_13 викликала підозру та занепокоєння, що і стало підставою для того, щоб попередити потерпілого, а у подальшому і викликати поліцію. При цьому, свідки вказали на різницю у зрості, одяг, а також про наявність у одного із них рюкзака з особливою окантовкою зеленого (салатового) кольору.

Отже, усі заперечення проти обвинувачення ретельно перевірені судом першої інстанції та спростовані наведеними у вироку суду доказами, яким надана правильна юридична оцінка, підстав для сумнівів у правильності та оцінці доказів, колегія суддів не вбачає.

Розмір викраденого, зокрема готівкових коштів, підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_13 , наданих ним під присягою в суді. Показання потерпілого в частині розміру шкоди і джерела накопичення готівки залишалися незмінними протягом усього провадження по справі і підстав недовіряти їм, колегія суддів немає.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на здійснення тиску працівниками поліції та заподіяння ним тілесних ушкоджень, колегія суддів розцінює як один із способів уникнути відповідальності.

Так, жодних медичних документів чи інших відомостей про те, що у обвинувачених були наявні тілесні ушкодження під час поміщення до слідчого ізолятору, у матеріалах справи немає, так само як і стороною захисту не надано жодних документів чи інших відомостей, що обвинувачені зверталися зі скаргами на недозволені методи досудового розслідування.

Те, що у обвинувачених після затримання вилучили взуття для дослідження, і вони були невзутими до приїзду родичів, які привезли їм інше взуття, не може розцінюватися як прояв тиску, та не вказує на недозволені методи досудового слідства, оскільки вилучення проводилося у встановленому законом порядку, із складанням протоколів.

За змістом ст. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Обираючи покарання у межах, наближених до мінімальної санкції частини статті, суд першої інстанції в повній мірі врахував характер навмисного корисливого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про обвинувачених, як особистостей, які провини не визнали, викрадене майно сховали і не повернули потерпілому. Обидва обвинувачених неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності, характеризуються посередньо, як особи які не мають роботи та позитивних соціальних зв`язків, пом`якшуючих обставин у провадженні не встановлено, так само як і обставин, що обтяжують покарання.

Збільшення покарання з 5 років 6 місяців позбавлення волі до 7 років позбавлення волі, як просить прокурор, нічим необґрунтоване, оскільки збільшення покарання на 1 рік і 6 місяців, не поверне потерпілому викрадених коштів та іншого майна. Обвинувачені неодноразово відбували покарання в місцях позбавлення волі і збільшення їм терміну ув`язнення не сприятиме їх подальшій соціальній адаптації на волі, працевлаштуванню та відновленню стосунків з родинами.

Те, що вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 березня 2020 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України було визначене покарання у виді 7 років позбавлення волі кожному, не зобов`язувало суд, обрати знову такий же термін покарання.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 28 липня 2020 року цей вирок був скасований через істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, через відсутність фіксації декількох судових засідань і неможливість прослухати інші судові засіданні через погану якість звукозапису.

Згідно положень ч.2 ст. 416 КПК України, при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Отже, суд першої інстанції, на виконання вимог ч.2 ст. 416 КПК України, при новому розгляді справи після скасування апеляційним судом попереднього вироку, не мав права призначити обвинуваченим покарання більше семи років позбавлення волі, проте враховуючи обставини справи, характер кримінального правопорушення, відомості про обвинувачених, цілком правомірно визначив покарання у межах санкції частини статті - у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та особами винних.

Обвинуваченим призначене покарання, яке є необхіднім і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів, законних підстав для посилення покарання, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 липня 2021 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засуджених, які перебувають під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_24 АНТИПЕЦЬ ОСОБА_25