Справа № 755/2418/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" серпня 2022 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0002864 від 03.10.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

03.10.2021 року приблизно о 18:00, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_9 перебували у житловій кімнаті свого помешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході спілкування між ними розпочався словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на спричинення смерті ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_3 взяв до своїх рук кухонний ніж та, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство ОСОБА_9 , наблизився до останнього спереду та наніс йому два колото-різаних поранення передньої поверхні лівої половини грудної клітини, одне колото-різане поранення бічної поверхні грудної клітини справа, одне колото-різане поранення передньої поверхні правої половини грудної клітини, після чого наніс ще одне колото-різане поранення в область задньої поверхні правої половини грудної клітини.

Після отримання вказаних поранень, ОСОБА_9 перемістився до приміщення загального коридору, де через короткий проміжок часу помер.

Згідно висновку експерта від 16.11.2021 року № 022-112-2793-2021 смерть ОСОБА_9 настала від множинних проникаючих поранень грудної клітини з ушкодженням серця, діафрагми, печінки та правої нирки, що призвело до крововтрати.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України визнав частково, при цьому не заперечував час та місце вчинення злочину, спосіб заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та свою причетність до їх заподіяння, однак не погоджувався з кваліфікацією вчиненого злочину та обставинами, за яких ним було заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_9 . Обвинувачений дав показання про те, що він проживав разом зі своїм сином ОСОБА_10 у квартирі АДРЕСА_2 . 03.10.2021 року з самого ранку та на протязі дня у між ними неодноразово виникали словесні конфлікти, у тому числі і з приводу грошей, уникаючи яких він виходив з дому, вигулював собаку. Після повернення додому, приблизно о 18 год, між ним та сином ОСОБА_9 знову виник словесний конфлікт, під час якого син погрожував вбити собаку, на що він зробив зауваження та просив сина заспокоітися. Потім син заштовхнув його до кімнати, де він мешкав, почав бити собаку, взяв у руки дерев`яну поличку, замахнувся нею, але він відбив удар рукою. У цей момент, побоюючись за своє життя, він оглянувся, взяв у праву руку ніж, який лежав на столі, де він зазвичай харчувався, і наніс один удар у грудну клітину потерпілого. Почав тікати, однак син наздогнав його, повалив на підлогу та почав душити. Між ними зав`язалася боротьба на підлозі. Для самозахисту він наніс ще один удар тим же ножем, уже лівою рукою, у спину потерпілого. Пам`ятає нанесення лише 2 ударів ножем, інших ударів не пам`ятає. Обвинувачений зазначив, що коли син ослаб, то сказав, що йому погано, тому він у цей момент зміг вирватися і побіг вниз на перший поверх будинку, щоб викликати швидку допомогу. У вбиральні на першому поверсі він помив ножа, поклав його у кишеню, а потім, піднявшись разом з медичними працівниками на поверх своєї квартири, побачив працівників органу поліції та віддав їм ножа. Сина він бачив, уже лежачого у крові, в коридорі загального користування. Крім того, зазначав, що син раніше судимий, ніде не працював, жив за його рахунок, вимагав у нього кошти, вів аморальний спосіб життя, вживав алкогольні та наркотичні засоби, знущався над домашніми тваринами, постійно влаштовував бійки. Сина він дуже любив, з дитинства опікувався ним, лікував, заподіяти смерті сину не бажав. Зазначав, що у день події у нього спрацював інстинкт самооборони.

Незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_3 щодо часткового визнання своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що вона є сестрою обвинуваченого. Проживає неподалік від місця проживання брата ОСОБА_11 та його сина ОСОБА_10 . Очевидцем події вона особисто не була, про подію дізналася з телефонної розмови з сусідкою брата. Так, 03.10.2021 року близько 18 години їй зателефонувала сусідка брата та повідомила про те, що брат ОСОБА_11 вбив свого сина ОСОБА_10 , який є її племінником. Прийшовши на місце події, вона бачила багато працівників поліції та лікарів, які надавали медичну допомогу ОСОБА_10 , який лежав у коридорі загального користування весь в крові, через 5-7 хвилин лікар повідомив про смерть ОСОБА_10 . Коли вона прийшла, то брата не було, потім з`явився брат, ходив та розмовляв зі свідками, давав показання працівникам поліції. Зазначала, що брат і племінник часто сварилися та билися між собою, постійно до них приїжджала поліція, їй скаржилися сусіди. Вона уникала з ними спілкування через їхні постійні сварки, бо їй було страшно за себе. Обох охарактеризувала як неврівноважених осіб, які мають запальний характер. Племінник ОСОБА_10 інколи вживав алкогольні напої. Брат був турботливим батьком, водив сина до лікарів, після звільнення сина з в`язниці, намагався йому допомогти чим міг.

Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показала, що вона разом зі своїм чоловіком тривалий час проживає у сусідній квартирі, що знаходиться поряд з квартирою, в якій проживає обвинувачений ОСОБА_3 зі своїм сином ОСОБА_9 . У день події, ввечері 03.10.2021 року, вона разом із чоловіком знаходилась у своїй квартирі та чули гучні звуки, такі як при перетягуванні меблів, оскільки сусіди були шумні, то ці звуки не були для них новими. У цей день чоловік замовив доставку їжі додому, близько 18 год він відчинив двері, щоб зустріти кур`єра, та побачив у коридорі багато крові та потерпілого ОСОБА_9 , який лежав обличчям донизу на підлозі. Чоловік покликав її. Вийшовши з квартири, свідок жахнулася від побаченого, в коридорі на той момент вже було багато сусідів. Так як вона раніше проходила курси медичної допомоги, вона спробувала надати потерпілому медичну допомогу, оскільки він був ще живий та викликала швидку допомогу. Приїхавши на виклик, лікарі надавали допомогу потерпілому. У цей момент обвинувачений ОСОБА_3 знаходився в загальному коридорі з іншими сусідами та говорив їм, що потерпілий його бив та змусив це зробити з ним, в надії виправдати свої дії та знайти підтримку від сусідів. Зазначила, що проживає вона у сусідній квартирі приблизно 6 років, десь 1 раз на місяць чула сварки між батьком ОСОБА_3 та його сином ОСОБА_9 . Вказала, що за ці роки ОСОБА_3 показав себе як безвідповідальний сусід, постійно дивно поводився, має заборгованість по квартирній платі, скритний, боїться публічного розголосу своїх боргів, дружить з головою Правління ОСББ, сусіди до нього відносяться більше негативно чим позитивно, дуже часто не впускав сина додому, часто бачила, що потерпілий ходив побитий, а на обвинуваченому ніколи слідів насильства не бачила. Одного разу між нею та ОСОБА_3 відбувся словесний конфлікт з приводу старих меблів, які заважали загальному користуванню коридором, у ході якого ОСОБА_3 зненацька ззаду напав на неї, вдарив та не пускав до її квартири, потім вона викликала працівників поліції, однак оскільки ОСОБА_3 попросив у неї вибачення і поговорив з її чоловіком, то справі не давали ходу. Потерпілого ОСОБА_9 охарактеризувала як привітного та не конфліктного.

Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показала, що вона обвинуваченого ОСОБА_3 та його сина ОСОБА_9 знає все життя, оскільки вони сусіди та проживають на одному поверсі. За день до події, син ОСОБА_9 святкував свій день народження, був напідпитку і тому батько ОСОБА_3 в черговий раз не впускав сина до квартири, у зв`язку з чим між ними відбувся конфлікт. Наступного дня, ввечері, вона разом зі своєю собакою вийшла до магазину та побачила, що собака ОСОБА_3 та ОСОБА_9 замкнена, підійшовши до собаки почула стогін та побачила привідкриті двері в тамбур, заглянувши за двері, побачила на підлозі ОСОБА_9 , який був весь крові, крові було дуже багато, тому вона побігла викликати швидку допомогу. Повернувшись на місце події, зустріла ОСОБА_3 , який піднявся на ліфті. ОСОБА_3 перебував в спокійному стані та розповідав, що між ним та сином була сварка, він вдарив сина ножем. Зазначила, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 сварки відбувалися постійно, причиною даних сварок був аморальний спосіб життя ОСОБА_9 . Після сварок, які відбувалися раніше, були тілесні ушкодження як на ОСОБА_3 так і на ОСОБА_9 . Вказала, що ОСОБА_3 схильний до фізичного насильства, оскільки він бив та знущався зі свого сина ОСОБА_9 з самого дитинства та в минулому між нею, її чоловіком та ОСОБА_3 був конфлікт, в якому ОСОБА_3 напав на неї та розбив голову її чоловікові. Потерпілого ОСОБА_9 охарактеризувала як особу, яка вела аморальний спосіб життя через погане виховання батьком.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду показав, що він з обвинуваченим ОСОБА_3 перебуває у дружніх відносинах, товаришують з самого дитинства. Обвинуваченого охарактеризував позитивно, він ніколи не бачив та не чув, щоб ОСОБА_3 когось ображав чи з кимось конфліктував. Коли син обвинуваченого ОСОБА_10 звільнився з в`язниці вони почали жити разом та ОСОБА_3 , як батько, повністю утримував свого сина. Через деякий час ОСОБА_3 почав йому жалітися на свого сина, який вів жахливий образ життя та конфліктував. Зазначив, що про подію він дізнався від ОСОБА_3 , який йому зателефонував у дуже тривожному стані та розповів, що син прийшов додому п`яний та між ними відбулася сутичка, в якій ОСОБА_9 почав душити ОСОБА_3 .

Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показала, що вона проживає у сусідньому під`їзді будинку, в якому проживає обвинувачений та його син. Саму подію вона не бачила, але бачила напередодні сина обвинуваченого - ОСОБА_9 , який знаходився в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Обвинуваченого ОСОБА_3 охарактеризувала як спокійного та адекватного, з ним у неї добрі стосунки, а потерпілого ОСОБА_9 охарактеризувала як проблемну людину, вона його уникала. Сварок між сином та батьком ніколи не чула.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показав, що він працює санітаром у службі швидкої допомоги. 03.10.2021 року був на чергуванні та отримав виклик з приводу ножового порання в районі Русанівки, зазначив, що точну адресу не пам`ятає, але в засіданні впізнав обвинуваченого. По прибуттю на виклик, біля ліфту, він, разом з бригадою, побачили обвинуваченого ОСОБА_3 , який вийшов зі сторони сходів. Підійшовши до них, обвинувачений почав розповідати, що його син тривалий час вживає наркотичні засоби, і, будучи в стані наркотичного сп`яніння, напав на нього, між ними відбулася бійка і обвинувачений з метою самооборони наніс удари ножем по тулубу сина. Крім того, обвинувачений просив допомогти потерпілому. По прибуттю на поверх, вони більше не спілкувалися. По виходу з ліфту, ліворуч стояла жінка, яка сильно кричала, а ближче до ліфту на підлозі лежав потерпілий, з торця коридору були відчиненні двері до квартири, з якої він скоріш за все виповз. Потерпілий був в незадовільному стані, свідомість була сплутана, він рухався судомно, погляд був необізнаний, на запитання він не міг відповісти. Під час поверхневого огляду тіла, були помічені приблизно 2-3 колото-різанні рани, приблизно по 20 мм, але було дуже багато крові, яка вже згорнулась, тому могли бути ще поранення, яких не було видно при поверхневому огляді. Через декілька десятків секунд потерпілий впав у стан клінічної смерті, були проведенні реанімаційні дії, але вони виявилися не ефективними, травми були не сумісні з життям і було констатовано біологічну смерть потерпілого. Коли він збирався вже йти, то побачив, як обвинувачений віддавав ніж працівникам поліції та на нього вдягали кайданки. Зазначив, що не знає, чи добровільно обвинувачений віддав ніж працівникам поліції.

Суд оцінює показання потерпілої ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 як належними та достовірними у розумінні ст.ст. 94-96 КПК України, тому немає підстав ставити їх під сумнів або ж не брати як доказ, оскільки вони узгоджуються з іншими дослідженими доказами в їх сукупності.

Разом з тим, суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_14 , допитаного у судовому засіданні, оскільки він з обвинуваченим ОСОБА_3 перебувають у дружніх відносинах з самого дитинства та саму подію він не бачив, а чув про неї зі слів самого обвинуваченого. Окрім показань вищевказаних осіб, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, також підтверджується наступними дослідженими судом процесуальними джерелами доказів, а саме:

- рапортом молодшого інспектора Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві від 03.10.2021 року, з якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 , в третьому під`їзді, на 17 поверсі виявлено труп громадянина ОСОБА_9 (том ІІ а.п. 11);

- протоколом огляду місця події від 03.10.2022 року з додатками, відповідно до якого огляд проводився у приміщенні загального коридору на 17 поверсі за адресою: АДРЕСА_3 , на відстані 1 метру по ходу руху від дверей до квартири АДРЕСА_4 виявлено труп громадянина чоловічої статі, який знаходився у положенні лежачи на спині в коридорі. На підлозі від трупа в бік квартири АДРЕСА_5 відмічаються численні сліди підсохлої крові, а також на обох стінах ближче до підлоги. На трупі був одяг з плямами крові та декілька ножових поранень (том ІІ а.п. 12-14);

- висновками експертів №№ 021-2793-2021, 051-2041-2021, 061-1641-2021, 072-96-2021, 022-112-2793-2021, з яких вбачається, що при дослідженні трупа ОСОБА_9 знайдено: 5 колото-різаних поранень на різних поверхнях грудної клітини, в напрямку проходження ранових каналів, яких виявлені ушкодження осерця, серця, діафрагми, печінки та правої нирки; крововилив у грудну та черевну порожнини (загальний об`єм 1700мл); морфологічні зміни з боку внутрішніх органів (ознаки порушення мікроциркуляції та гемо реології в судинах, переважно артеріальне недокрів`я, ознаки шокової (кола псової) реакції в легенях, печінці, нирці, наднирнику, змішана дистрофія нейроцитів з вогнищами нейронолізиса, дрібні вогнища лейкомаляції в нейрополі кори півкулі, діапедезні крововиливи в мякій оболонці мозку, вогнища ішемічної дистрофії, контрактурних змін міокарда, спазм, малокрів`я артерій міокарда, слабка вираженість трупних плям, плями Мінакова в області лівого шлуночка серця. Смерть ОСОБА_9 настала від множинних проникаючих поранень грудної клітини, що призвело до ушкоджень серця, діафрагми, печінки та правої нирки, масивної внутрішньої кровотечі та крововтрати, після спричинення йому ушкоджень смерть настала в короткий проміжок часу, що не перевищував 30 хвилин, за 2-3 години до моменту огляду його трупа на місці події, який був проведений 03.10.2021 року о 21:02. Кожне з виявлених ушкоджень має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 . Рани утворились при діях колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обушок «П»-подібного перетину та лезо. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_9 знайдено етиловий спирт в концентрації 1,25 г/л (проміле). Знайдена концентрація вказує на те, що перед настанням смерті ОСОБА_9 перебував в стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня (том ІІ а.п. 17-40);

- протоколом обшуку від 03.10.2021 року з додатками, відповідно до якого було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_3 , у ході якого було виявлено та вилучено 2 предмета схожих на ножі, змив РБК, а також під час обшуку у ОСОБА_3 у лівій внутрішній кишені куртки було вилучено предмет схожий на ніж із дерев`яною ручкою зі слідами РБК в саморобному чохлі (том ІІ а.п. 35-44);

- висновком експерта № 091-292-2021, з якого вбачається, що при судово-цитологічному дослідженні кухонного ножа, на клинку та рукоятці виявлена кров особи чоловічої генетичної статі, яка належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО, що не виключає її походження як від ОСОБА_9 , так і від ОСОБА_3 (том ІІ а.п. 51-55);

- висновком експерта № 101-57-2021, з якого вбачається, що генетичні ознаки крові, виявленої на кухонному ножі, по всіх досліджуваних локусах ДНК ідентичні генетичним ознакам крові ОСОБА_9 . Кров в даних об`єктах, ймовірно, походить від ОСОБА_9 (том ІІ а.п. 56-59);

- висновком експерта № 071-80-2021, з якого вбачається, що колото-різані ушкодження на грудній клітці ОСОБА_9 могли бути утворені клинком кухонного ножа, що був представлений на експертизу (том ІІ а.п. 60-65);

- протоколом огляду місця події від 04.10.2021 року, відповідно до якого було знайдено спортивні штани з плямами бурого кольору, футболку чорного кольору з плямами бурого кольору, труси червоного кольору з плямами бурого кольору, які належать ОСОБА_9 (том ІІ а.п. 74-77);

- висновком експерта № 071-78-2021, з якого вбачається, що на одязі ОСОБА_9 було виявлено три пошкодження на фуфайці натільній та два пошкодження на передній половинці спортивних штанів зліва. Всі три пошкодження на фуфайці натільній є колото-різаними, що утворені від дії плаского односторонньо-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що має обушок П-подібного перетину та лезо. Два пошкодження на спортивних штанях є різними, що утворені від дії гострого предмету, що мав ріжучі властивості, і яким міг бути і клинок ножа. Колото-різані пошкодження на фуфайці натільній ОСОБА_9 могли бути утворені клинком кухонного ножа, що був представлений на експертизу (том ІІ а.п. 80-88);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.11.2021 року, який повністю узгоджується з переглянутим в судовому засіданні відеозаписом, відповідно до якого ОСОБА_3 показав, що 03.10.2021 року його син знаходився у стані алкогольного сп`яніння та стояв біля виходу з кімнати, в якій ОСОБА_3 кормив своїх тварин, ОСОБА_3 почав виходити із кімнати, оскільки хотів уникнути конфлікту зі своїм сином, але ОСОБА_9 почав лаятися та погрожувати, що вб`є кішку. У подальшому ОСОБА_9 , тримаючи у руках дерев`яну дошку наблизився до собаки та почав наносити по ній удари. ОСОБА_3 почав просити, щоб ОСОБА_9 не калічив собаку, на що ОСОБА_9 почав погрожувати фізичною розправою ОСОБА_3 та почав наближатися до нього. Коли ОСОБА_9 почав наносити удари дерев`яною дошкою ОСОБА_3 та погрожувати вбити його, ОСОБА_3 взяв зі столу ніж, сказав, що буде захищатися, та наніс одне ножове поранення в область живота, після чого вони почали боротися, тому ОСОБА_3 наніс ще одне ножове поранення. Після цього, ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_3 про те, що він помирає, тому останній викликав швидку допомогу. Після отриманих ушкоджень ОСОБА_9 виповз на загальний коридор. Ніж, якими були спричиненні ушкодження, ОСОБА_3 відразу поклав до кишені, сліди крові на ножі не пам`ятає, ніж не мив. Свою вину у скоєному визнає (том ІІ а.п. 90-94);

- висновком експерта № 071-79-2021, з якого вбачається, що покази ОСОБА_3 відповідають локалізації, орієнтації та механізму утворення ушкоджень на грудній клітці ОСОБА_9 , лише не відповідає їх кількості (том ІІ а.п. 95-98);

- висновком експерта № СЕ-19/111-21/53686-БД від 05.01.2022 року, з якого вбачається, що у наданому на дослідження зразку букального епітелію ОСОБА_3 виявлено клітини з ядра. Встановлено генетичні ознаки клітин з ядра у зразку букального епітелію ОСОБА_3 (том ІІ а.п. 105-111);

- висновком експерта № 042/1-577-2021 від 06.10.2021 року, з якого вбачається, що при судово-медичній експертизі у ОСОБА_3 мали місце тілесні ушкодження: забійна рана на тильній поверхні лівої кисті в проекції середньої фаланги 3 пальця; садно на тильній поверхні лівої кисті в проекції середньої фаланги 3 пальця; підшкірний крововилив на передній поверхні шиї в середній третині; різана рана на долонній поверхні лівої кисті в проекції дистальних кінців 2-3 п`ясних кісток. Виявлені ушкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження та не мають ознак небезпеки для життя (том ІІ а.п. 115-118);

- висновком судово-психіатричного експерта № 634 від 09.11.2021 року, відповідно до якого 1. У період кримінального правопорушення 03.10.2021 року, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_3 , останній на будь-який психічний розлад, у тому числі хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий розлад психічної діяльності та інший хворобливий стан психіки, не страждав; 2. У період кримінального правопорушення 03.10.2021 року, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_3 , останній за психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; 3. У теперішній час ОСОБА_3 на будь-який психічний розлад не страждає; 4. За психологічним станом у теперішній час ОСОБА_3 може усвідомлювати свої дії та керувати ними; 5. За психологічним станом у теперішній час ОСОБА_3 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; 6. ОСОБА_3 у період правопорушення 03.10.2021 року, в якому він на даний час підозрюється, не знаходився у стані фізіологічного афекту, а також в іншому емоційному стані, який суттєво вплинув на його поведінку; 7. До психологічних особливостей ОСОБА_3 відносяться: середній темп психічних процесів, збереженість уваги, пам`яті, мислення; нормальний рівень інтелектуального розвитку; в сфері особистості: активність поведінки, екстравертованість, соціально-позитивні настанови, переважання інтересів у сферах сім`ї та трудової діяльності, емотивність, емпатія (здатність до співчуття, співпереживання), поряд з зовнішньою врівноваженістю та стриманістю; 8. У ОСОБА_3 не вбачається індивідуально-особистісних рис, які виходять за межі норми та суттєво вплинули на його поведінку під час правопорушення (том ІІ а.п. 119-122);

- постановою від 21.12.2021 року про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення із ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 115 КК України (том ІІ а.п. 148-149);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.10.2021 року, з якого вбачається, що 03.10.2021 року о 18:40, в порядку ст. 208 КПК України, було затримано ОСОБА_3 . Під час затримання було проведено обшук ОСОБА_3 , в ході якого вилучено: куртку чоловічу синього кольору із жовтими ставками, на якій наявна речовина бурого кольору; штани чоловічі чорного кольору, на яких наявна речовина бурого кольору; шнурки із взуття, мотузок чорно-червоного кольору; шкірний пояс коричневого кольору; мобільний телефон марки Nokia (IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ) (том ІІ а.п. 164-166);

- повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри від 21.12.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_3 змінено підозру у вчиненні кримінального правопорушення на ч.1 ст. 115 КК України (том ІІІ а.п. 92-94);

- постановами про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 04.10.2021 року, 05.10.2021 року, 08.10.2021 року, 25.01.2022 року, 15.02.2022 року, (том ІІ а.п. 46-47, 72-73, 78, 89, 101-102, 112-113, 146, 167, 169-170, 172-173, 175-176).

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Разом з тим, суд критично ставиться до висновків експертів № 091-293-2021 та № 091-293-2021, з яких вбачається, що при судово-цитологічному дослідженні кухонних ножів (об. 1,2) кров, піт та клітини тканин людини не знайдені, оскільки вказані експертизи проведені щодо кухонних ножів, вилучених під час обшуку житла обвинуваченого (том ІІ а.п. 66-71), оскільки будь-яких даних на підтвердження чи спростування вини обвинуваченого в інкримінованому кримінальному правопорушення вони не містять. Отже, з точки зору належності та допустимості вказані докази не можуть бути прийняті до уваги судом.

Не дивлячись на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість повністю доведена зібраними та дослідженими у справі доказами, показаннями потерпілої та свідків, які суд вважає правдивими і достовірними, вони не суперечать один одному, підтверджують та доповнюють один одного і відповідають фактичним обставинам справи. Із урахуванням цього, а також того, що усі зазначені докази зібрані із дотриманням вимог КПК України, суд приймає зазначені докази.

Тому, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, взаємозв`язку, вважає, що у провадженні існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому йому діянні.

У судовому засіданні не було встановлено такого ступеня протизаконного насильства або тяжкої образи з боку потерпілого ОСОБА_9 відносно обвинуваченого, які б могли викликати у ОСОБА_3 стан необхідної оборони, оскільки відсутні будь-які докази того, що з боку потерпілого мало місце суспільно небезпечне посягання, яке б вимагало негайного відвернення чи припинення з боку обвинуваченого. Очевидців події, яка відбулася 03.10.2021 року, не було. Тілесні ушкодження, які отримав під час бійки обвинувачений у день події, згідно проведеної експертизи, відносяться до легких та не мають ознак небезпеки для життя.

Враховуючи обставини справи, спосіб, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, знаряддя злочину - ніж, кількість (п`ять) завданих ножових поранень потерпілому у життєво важливі органи, кожне з яких має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 , поведінка та дії ОСОБА_3 після умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_9 , зокрема те, що обвинувачений відразу після події спустився на перший поверх багатоповерхового будинку та у вбиральні помив ніж від крові (повідомив під час допиту у суді, хоча під час слідчого експерименту заперечував цей факт), свідчать про те, що ОСОБА_3 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, твердження ОСОБА_3 про те, що він здійснював необхідну самооборону, суд розцінює як спосіб захисту обвинуваченого, спрямований на уникнення кримінальної відповідальності за вчинений особливо тяжкий злочин, оскільки будучи вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, стороною захисту не надано суду жодних доказів на підтвердження доводів обвинуваченого.

Щодо клопотання сторони захисту про зміну правової кваліфікації у кримінальному провадженні з ч. 1 ст. 115 на ч. 2 ст. 121 КК України від 17.05.2022 року, то суд зазначає наступне.

На обгрунтування своєї позиції захисник посилається на те, що умислу на вбивство потерпілого у обвинуваченого ОСОБА_3 не було, оскільки він панічно боявся потерпілого, який його залякував, погрожував вбити та своєю поведінкою показував та казав, що може позбавити його життя. Вказувала, що обвинувачений систематично потерпав від побоїв сина, який зловживав алкогольними напоями, вживав наркотичні засоби, поводив себе неадекватно, розводив багаття в квартирі, також син був судимий за вбивство, а тому обвинувачений боявся за своє життя, що підтверджується постановами Дніпровського районного суду м. Києва про притягнення потерпілого ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 та ст. 187 КУпАП, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 10.06.2019 року у справі 755/16983/18 ( ОСОБА_9 був потерпілим у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України) та вироком цього ж суду від 08.03.2020 року у справі 755/4716/20 (за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України). Також захисник у клопотанні зазначає, що обвинувачений у момент нанесення тілесних ушкоджень потерпілому перебував у стані сильного душевного хвилювання.

Твердження сторони захисту про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України є необґрунтованими та спростовуються встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення.

Суд критично ставиться до доводів сторони захисту у клопотанні щодо судимості потерпілого ОСОБА_9 за вбивство, оскільки ці доводи жодним доказом не підтверджені. Щодо доводів захисника стосовно неправомірної поведінки потерпілого та наданих стороною захисту журналу відвідування квартир будинку, медичних довідок на ім`я ОСОБА_3 , рішень судів щодо ОСОБА_9 , суд оцінює їх як характеризуючі дані на осіб обвинуваченого і потерпілого, однак вони не доводять та не спростовують обставин події у цьому кримінальному провадженні, не змінюють суть обвинувачення та не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого.

Суд встановив, що обвинувачений під час вчинення кримінального правопорушення мав на меті спричинити смерть потерпілому на грунті раптово виниклих неприязних відносин. При цьому він усвідомлював значення своїх дій, керував ними, бажав нанести потерпілому тілесні ушкодження, що ним визнано під час судового розгляду. Нанесення обвинуваченим 5 ножових поранень у життєво важливі органи (всі удари в грудну клітину в область осерця, серця, діафрагми, печінки та правої нирки), кожне з яких є тяжким тілесним ушкодженням і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 , підтверджено висновком експерта № 022-112-2793-2021, свідчать про наявність умислу саме на спричинення смерті потерпілому.

Аналіз показань ОСОБА_3 у суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати покази обвинуваченого в частині заперечень наявності умислу на вбивство неправдивими.

Суд вважає правдивими, послідовними та такими, що узгоджуються із зібраними по справі доказами покази обвинуваченого, якими він підтверджував зазначений в обвинуваченні механізм нанесення ним двох тілесних ушкоджень потерпілому (визнає тільки два удари ножем) та наявність вини у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому заперечення наявності умислу на заподіяння смерті потерпілому суд вважає непереконливими, оскільки вони ґрунтуються лише на тому, що обвинувачений стверджує, що потерпілий після нанесення ударів ножем був живим, що він, начебто, частину подій не пам`ятає, що не спростовує факту нанесення саме обвинуваченим саме тих поранень, від яких потерпілий згодом помер.

Крім того, винуватість обвинуваченого у вчиненні саме вбивства частково узгоджується із його показаннями в межах судового розгляду, з яких вбачається, що він дійсно наносив ножем удари в грудну клітину потерпілому у життєво важливі органи, ніхто інший, крім нього не застосовував насильство до потерпілого, у квартирі нікого крім них двох не було, удари ножем були нанесені потерпілому обвинуваченим саме в той час, коли під час сварки він, діючи послідовно і умисно, оглянувся (сказав та показав під час допиту в суді), серед всіх предметів, які перебували на столі, взяв ніж та наніс потерпілому удари ножем в область передньої поверхні лівої половини та задньої грудної клітини, тому суд оцінює такі покази обвинуваченого як такі, що узгоджуються із висновком судово-медичної експертизи та іншими доказами, що у сукупності підтверджує наявність причинного зв`язку між діяннями обвинуваченого та наслідками у виді смерті потерпілого.

Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, суд вважає, що обвинувачений, спричиняючи потерпілому тілесні ушкодження, реалізовував злочинний умисел щодо заподіяння йому смерті.

Обставин, які б вказували на отримання потерпілим проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки в інший, ніж це встановлено під час розгляду, спосіб без нанесення ударів ножем обвинуваченим, судом не встановлено.

Обставин, які б вказували на перебування обвинуваченого в стані сильного душевного хвилювання під час вчинення інкримінованого злочину, на які посилається захисник у клопотанні, судом не встановлено, відповідні доводи сторони захисту суд оцінює як безпідставні та як прояв способу захисту, оскільки це спростовується висновком проведеної у кримінальному провадженні судово-психіатричноі експертизи.

Отже, наявність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені саме умисного вбивства, підтверджується як самим обвинуваченим, так і доказами, дослідженими під час судового розгляду, які вказують на те, що ОСОБА_3 , взявши в руки ніж, тобто предмет з підвищеними травмуючими характеристиками, заподіяв 5 ударів у життєво важливі органи людини у грудній клітині, у короткий проміжок часу їх нанесення, що вказує на наявність прямого умислу в його діях на позбавлення життя потерпілого, а не необхідної оборони, як характеризує свої дії сам обвинувачений.

З огляду на викладене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 115 КК України.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах колегії суддів Касаційного кримінального суду від 16.12.2020 року у справі № 739/1883/19 (провадження 51-4576км20) та 03.12.2020 року у справі № 638/14758/17 (провадження № 51-344км19), відповідно до якої для вирішення питання щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж необхідно врахувати конкретні обставини кримінального провадження, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. При цьому якщо визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватися на загальних підставах.

Крім того, суд бере до уваги і правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові колегії суддів Касаційного кримінального суду від 16.09.2021 року у справі № 381/1869/18 (провадження 51-2987км21).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Так, суд відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненим ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, а саме: не одружений, працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, вчинив злочин щодо особи, з якою перебував у сімейних відносинах - рідного сина. Суд також враховує надані стороною захисту характеризуючі матеріали на особу обвинуваченого: позитивні заяви-характеристики ОСОБА_3 з місця роботи, від голови правління ОСББ та мешканців будинку, де проживає обвинувачений. Також суд враховує негативну характеристику особи обвинуваченого, яку надали під час допиту у суді потерпіла (рідна сестра обвинуваченого), а також свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (найближчі сусіди обвинуваченого, що проживають з ним на одному поверсі в будинку), зокрема те, що ОСОБА_3 неврівноважений, має запальний характер, безвідповідальний, скритний, схильний до вчинення фізичного насильства, оскільки вчиняв насильницькі дії до свого сина та сусідів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений частково визнав свою вину, лише у останньому слові обвинувачений зазначив, що кається у вчиненому, однак наполягав на тому, що в його діях була самооборона (захищався), просив помилувати, тому з огляду на це, позицію ОСОБА_3 щодо каяття у вчиненні злочину суд розцінює як намагання пом`якшити відповідальність за вчинений злочин, оскільки розкаяння передбачає окрім повного визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненні певного кримінального правопорушення, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки.

Щодо інших пом`якшуючих обставин, на існування яких наголошувала захисник у судових дебатах, то судом таких обставин під час розгляду кримінального провадження встановлено не було.

Відповідно до ст. 67 КК України суд вбачає обтяжуючу обставину вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах (п. 6-1 ч.1 ст. 67 КК України), однак, оскільки органом досудового розслідування та державним обвинуваченням ОСОБА_3 цього висунуто не було, від цього він не захищався, суд не виходить за межі висунутого обвинувачення та не вказує у вироку щодо наявності обтяжуючої обставини з урахуванням вищезазначеного.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень, а саме у виді позбавлення волі.

Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, суспільної небезпеки вчиненого, непоправних наслідків вчиненого, позиції прокурора про необхідність реального відбуття покарання обвинуваченим, думку потерпілої, яка претензій до обвинуваченого не має, але у репліці зазначила, що обвинувачений сам винен у цьому, відсутністю обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання, конкретних обставин кримінального провадження, ставлення обвинуваченого до вчиненого (вину визнав частково), поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його особи, суд вважає, що його перевиховання й виправлення не можливе без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.

Наявність перерахованих вище обставин, дають суду підстави призначити ОСОБА_3 покарання ближче до середньої межі санкції інкримінованого йому злочину за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі.

Суд, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчиненого ним злочину, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, прийшов до висновку, що саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Арешти, накладені на майно ухвалами слідчих суддів від 07.10.2021 року та 11.10.2021 року, підлягають скасуванню після набрання вироком законної сили. Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження запобіжний захід не обирався, з метою забезпечення виконання вироку суду, яким призначено реальний вид покарання, суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду, строк призначеного покарання обчислювати з дня постановлення вироку.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня винесення вироку, тобто з 02 серпня 2022 року, зарахувавши йому в термін відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 03 жовтня 2021 року по 05 жовтня 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Обрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Стягнути з ОСОБА_3 витрати за проведення судових експертиз:

- № 071-80-2021 від 06.12.2021-31.12.2021 року у сумі 5549 гривень 00 копійок;

- № 071-78-2021 від 06.12.2021-07.02.2022 року у сумі 5549 гривень 00 копійок;

- № СЕ-19/111-21/53686-БД від 05.01.2022 року у сумі 6176 гривень 82 копійок;

- № 042/1-577-2021 від 06.10.2021 року у сумі 273 гривень 80 копійок.

Арешт, накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2021 року на майно, із забороною відчуження та користування, з метою збереження речових доказів, а саме на: два предмети, схожі на ножі, змив РБК, предмет, схожий на ніж зі слідами РБК (який вилучено під час обшуку квартири АДРЕСА_2 , з внутрішньої кишені куртки ОСОБА_3 ) скасувати після набрання вироком законної сили.

Арешт, накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2021 року на майно, із забороною відчуження та користування, з метою збереження речових доказів, а саме на: куртку синього кольору з жовтими вставками зі слідами РБК, штани чорного кольору зі слідами РБК, шнурки з взуття, мотузок чорно-червоного кольору, шкіряний пояс коричневого кольору, мобільний телефон марки Нокіа (Imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ) скасувати після набрання вироком законної сили. Арешт, накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.10.2021 року на майно, в результаті огляду місця події 04.10.2021 року, за адресою: АДРЕСА_6 (КМКБ СМЕ), а саме: спортивні штани з плямами РБК, футболку чорного кольору з плямами РБК, труси червоного кольору з плямами РБК, що було поміщено до сейф-пакету № NPU 1204172, належні ОСОБА_9 скасувати після набрання вироком законної сили. Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

-два предмети, схожі на ножі, що були упаковані до картонних коробок, опечатаних печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих; змив РБК, що було упаковано до паперового конверту, опечатаного печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих; предмет, схожий на ніж зі слідами РБК, що було упаковано до картонної коробки, опечатаної печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих; спортивні штани з плямами РБК, футболку чорного кольору з плямами РБК, труси червоного кольору з плямами РБК, що було поміщено до сейф-пакету № NPU 1204172; зрізи нігтьових пластин з рук ОСОБА_3 , що упаковано до паперових конвертів, опечатаних печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих; змив з рук ОСОБА_3 що упаковано до паперових конвертів, опечатаних печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих; зразок букального епітелію ОСОБА_3 , що упаковано до паперового конверту, опечатаного печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих; куртку синього кольору з жовтими вставками зі слідами РБК, що упаковано до картонної коробки, опечатаної печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих; штани чорного кольору зі слідами РБК, що упаковано до картонної коробки, опечатаної печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих знищити; - CD-R диск на якому міститься аудіозапис із служби «103» залишити в матеріалах кримінального провадження;

-шнурки з взуття; мотузок чорно-червоного кольору; шкіряний пояс коричневого кольору; мобільний телефон марки Нокіа (Imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ) залишити ОСОБА_3 . Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1