Єдиний унікальний номер 722/414/22
Номер провадження 1-в/722/46/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2022 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

представника СВК-67 ОСОБА_4

та засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни в режимі відеоконференції клопотаннязасудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив з підстав, передбачених ст.82 КК України, замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав та з наведених у ньому підстав просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 та представник ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання та просили у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 є особою пенсійного віку, а тому відповідно до ч.2 ст.57 КК України йому не може бути замінена невідбута частина покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді виправних робіт.
Заступник голови спостережної комісії Дністровської райдержадміністрації ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про проведення судового розгляду без його присутності, вирішення клопотання щодо засудженого ОСОБА_5 покладає на розсуд суду.
Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно вироку Апеляційного суду Чернівецької області від 29.08.2016 року засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.4 ст.368, ст.70 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 роки, зі сплатою штрафу у розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 гривень з конфіскацією майна, окрім житла та штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів, що становить 3400 гривень, який виконується самостійно. На підставі ст.54 КК України позбавлений 7 рангу державного службовця.
Крім цього, на підставі ч.5 ст.72 КК України засудженому ОСОБА_5 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 15.02.2013 року по 20.02.2013 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховується з моменту взяття під варту, а саме з 29.08.2016 року.
Ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.06.2017 року вирок Апеляційного суду Чернівецької області від 29.08.2016 року змінений, на підставі ч.5 ст. 74 КК України ОСОБА_5 звільнений від призначеного покарання за ч.1 ст.366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності покарання притягнення до кримінальної відповідальності та вважати засудженим за ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.4 ст.368, ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 роки, зі сплатою штрафу у розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн., який виконується із конфіскацією майна, окрім житла. На підставі ст.54 КК України позбавлений 7 рангу державного службовця.
Згідно розпорядження, вирок Апеляційного суду Чернівецької області від 29.08.2016 року щодо засудженого ОСОБА_5 набрав законної сили 27.06.2017 року. Таким чином, кінцевим строком відбування ним покарання у виді позбавлення волі є 17.08.2024 року.
Відповідно до вимог ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Згідно п.3 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

У відповідності до ст.12 КК України, злочини, за вчинення яких засуджено ОСОБА_5 , відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.
Як встановлено судом, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 відбув 5 років 7 місяців 25 днів позбавлення волі, що становить більше двох третин призначеного йому судом строку покарання. Невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час розгляду судом клопотання, становить 2 роки 4 місяці 5 днів.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`якимможлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення(ч.3 ст.82 КК).
Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року під час судового розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до ч.1 ст.102 КВК України режим у виправних і виховних колоніях це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків тощо.
Частиною 3 ст.107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 29.08.2016 року.
За час утримання в слідчому ізоляторі м.Чернівці до дисциплінарної відповідальності не притягувався та не заохочувався.
В державну установу «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_5 прибув 05.11.2016 року.
Згідно довідки про заохочення і стягнення встановлено, що за час відбування покарання в установі засуджений ОСОБА_5 в одному випадку притягувався додисциплінарної відповідальності, за що на нього 18.05.2021 року було накладено стягнення у виді догани, яке на даний час є погашеним у встановленому законом порядку. Має одне заохочення.
Як вбачається із довідки медичної частини №67 від 01.04.2022 року засуджений ОСОБА_5 є працездатним, стан його здоров`я на даний час є задовільним.

Частиною 1 ст.118 КВК України передбачено, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати.
Засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості (ч.2 ст.118 КВК України).
Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день (ч.5 ст.118 КВК України).
Згідно довідки відділу організації та нормування праці №58-22 від 01.04.2022 року та особової справи встановлено, що засудженийОСОБА_5 , будучи особою пенсійного віку, до оплачуваної суспільно-корисної праці не залучався, однак з урахування стану здоров`я приймає участь у роботах з благоустрою.
Із дослідженої в судовому засіданні характеристики, затвердженої 04.04.2022 року начальником державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_7 , встановлено, що засуджений ОСОБА_5 по відношенню до персоналу установи намагається бути тактовним, ввічливим, виконує їх законні вимоги, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, намагається робити для себе відповідні висновки.
Засуджений ОСОБА_5 намагається утримувати в чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, має переважно охайний зовнішній вигляд.
У 2017 році здобув професію «Муляр» у навчальному центрі, який функціонує при установі. Відповідно до ст.123 КВК України реалізовує програму диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», відвідує православну церкву, яка функціонує при установі. Соціально-корисні зв`язки на волі з рідними засуджений підтримує шляхом телефонних переговорів та отриманням посилок та передач, взаємовідносини добрі.
Згідно довідки №49, виданої бухгалтерією державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» у засудженого ОСОБА_5 станом на 01.04.2022 року виконавчих листів про стягнення позовів немає.
Відповідно до наявних в особовій справі засудженого виписок з протоколів засідання комісії відділення з оцінки ступеню виправлення засуджених, засуджений ОСОБА_5 :
- станом на 03.01.2020 року дотримується вимог режиму (протокол №1 від 03.01.2020 року);
- станом на 12.01.2021 року дотримується вимог режиму (протокол №1 від 12.01.2021 року).
Згідно частин 1-3 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженого ОСОБА_5 , зокрема його відношення до встановленого порядку (режиму) відбування покарання, суд не вбачає процесу достатніх позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, а тому приходить до висновку, що останній на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.82 КК України, як «став на шлях виправлення».

Відповідно до ч.2 ст.57 КК України виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

З огляду на вищевикладене, а також те, що засуджений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою пенсійного віку, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

На підставі ст.ст.57, 82 КК України, ст.ст.6, 102, 107, 118 КВК України, керуючись ст.ст.369-372, 376, 392, 395, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотаннязасудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії повного тексту ухвали.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 14.04.2022 року.