Шаргородський районний суд
В И Р О К

Іменем України

15 вересня 2022 року

м. Шаргород

Справа № 152/901/22

провадження № 1-кп/152/116/22

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000074 від 01.09.2022 по обвинуваченню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Шаргородського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

встановив:
14.09.2022 до Шаргородського районного суду Вінницької області, у відповідності до вимог ст.ст. 291, 302 КПК України, надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_2 з клопотанням прокурора ОСОБА_3 про його розгляд у спрощеному провадженні.

Вивчивши обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні та додані до нього матеріали кримінального провадження № 0000074 від 01.09.2022, суд встановив, що клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта в спрощеному провадженні відповідає вимогам ст. 302 КПК України.

Зокрема, обвинуваченому ОСОБА_2 та законному представнику малолітніх потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 роз`яснено зміст, встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що в разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Прокурор впевнився в добровільності згоди обвинуваченого ОСОБА_2 та законного представника малолітніх потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 на розгляд обвинувального акта в спрощеному провадженні.

До обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні прокурором долучені: письмова заява ОСОБА_2 , підтверджена захисником ОСОБА_7 про беззаперечне визнання винуватості у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, згода із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згода з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні за його відсутності; письмова заява законного представника малолітніх потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 про згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згода з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; а також матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_2 своєї винуватості.
Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 14.09.2022 постановлено розглянути даний обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження № 0000074 від 01.09.2022 вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_2 , маючи умисел на злісне ухилення від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), достовірно знаючи, що відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.07.2018 він зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 2400 гривень разом на обох дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 10.05.2018 і до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а надалі до 25.04.2035 року у частині, що припадала на одну дитину з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991, у період часу з 01.11.2021 по 31.08.2022 аліменти не сплачував, чим порушив право дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток, передбачене ст. 51 Конституції України.

Не маючи обмежень та протипоказань по стану здоров`я до фізичної праці ОСОБА_2 на роботу не влаштувався, на облік як безробітний та в пошуках роботи у Шаргородській районній філії Вінницького обласного центру зайнятості не перебуває, доходи від тимчасових заробітків не декларував та не декларує, про суми заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв, тобто добровільно рішення суду не виконує, і таким чином умисно, злісно ухилився від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості за вказаний період в сумі 24145грн., що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів. При цьому, з моменту виникнення зобов`язання сплачувати аліменти з 10.05.2018 по 31.08.2022 ОСОБА_2 допустив загальну заборгованість по аліментам в розмірі 117248,24 грн.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_2 , які полягають у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за скоєне за ч.1 ст.164 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, форму вини, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні від 17.09.2009 в справі «Скополла проти Італії» зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_2 суд визнає щире каяття у скоєному.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , судом не встановлено.

На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра КНП «Шаргородська МЛ» ОСОБА_2 не перебуває (а.к.п.27).

З урахуванням обставин кримінального провадження, даних про особу ОСОБА_2 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем постійного проживання, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 2 статті 12 КК України є кримінальним проступком, наявності обставини, що пом`якшує покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_2 можливе в умовах застосування покарання у виді громадських робіт.

Підстав для застосування до ОСОБА_2 статті 69 КК України суд не вбачає.

На переконання суду, захід примусу визначений судом, є співмірним тяжкості і характеру вчиненого діяння та його наслідкам, забезпечить виконання завдань кримінального судочинства, слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України, та буде відповідати одному із основних принципів Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід ОСОБА_2 органом дізнання не обирався, відсутні також підстави і для обрання запобіжного заходу судом.

Керуючись ст.ст. 107, 368, 370, 374, 395, 381, 382 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і призначити покарання у виді громадських робіт на строк сто годин.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 не застосовувати.

Згідно ч.4 ст.382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту отримання його копії, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок ухвалено та підписано 15.09.2022.

Головуючий суддя: ОСОБА_1