справа №702/209/22
провадження № 1-кп/702/50/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2022 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастинище Черкаської обл. кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000032 від 15.03.2022 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Єрки Катеринопільського району Черкаської області, громадянину України, місце державної реєстрації - АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимому, останній раз
08.06.2017 вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 21.11.2013 у виді 3 місяців позбавлення волі, остаточно до відбуття 3 роки 9 місяці позбавлення волі, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.126-1 КК України
УСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період часу з 16.09.2021 до 15.03.2022 діючи умисно, з метою завдання психологічних страждань своїй співмешканці ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних відносин, систематично вчиняв психологічне насильство над своєю співмешканкою ОСОБА_5 , що призвело до її психологічних страждань та погіршення якості життя. Так, ОСОБА_4 16.09.2021 близько 16 год. 30 хв., перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її адресу нецензурними словами, внаслідок чого завдано шкоду її психічному здоров`ю, чим своїми діями вчинив насильство в сім`ї, за що постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 24.01.2022 його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Продовжуючи свої умисні протиправні дії, направлені на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_4 16.01.2022 близько 18 години знаходячись за місцем свого проживання, а саме: в будинку АДРЕСА_3 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її адресу нецензурними словами, внаслідок чого завдано шкоду її психічному здоров`ю, чим своїми діями повторно вчинив насильство в сім`ї, за що постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 24.01.2022 його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин.
В подальшому, продовжуючи свої умисні протиправні дії по відношенню до потерпілої, ОСОБА_4 , 10.02.2022 близько 10 год., знаходячись за місцем свого проживання, а саме: в будинку АДРЕСА_3 , влаштував сімейну сварку, виражаючись нецензурними словами в адресу своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою проживають спільно, на зроблені зауваження не реагував, чим повторно протягом року вчинив домашнє насильство та 14.02.2022 року близько 18 год., ОСОБА_4 знаходячись за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_3 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 насильство в сім`ї, а саме дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її адресу нецензурними словами та погрозах фізичною розправою, за що постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 15.02.2022 його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді громадських робіт на строк 50 (п`ятдесят) годин.
Продовжуючи свої умисні протиправні дії, направлені на спричинення психологічних страждань своїй співмешканці, ОСОБА_4 , 15.03.2022 близько 16 год. 40 хв., перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство, а саме діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, повторно вчинив сімейну сварку, під час якої виражався в адресу своєї співмешканки ОСОБА_5 нецензурними словами, погрожував фізичною розправою та наніс один удар кулаком правої руки в область голови останньої, чим завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, що призвело до стресової ситуації, негативних переживань, психологічних страждань та погіршення якості життя ОСОБА_5 .
Отже, ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 , систематично вчиняв відносно співмешканки ОСОБА_5 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах фізичною розправою, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні честі та гідності, призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя, що виразилось у формі втрати енергійності, втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втрати самооцінки та позитивних емоцій, посилення негативних емоційних переживань негативного спектру: тривоги, страху, приниження та сорому.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті, які не оспорював. Свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, що йому інкриміновано, визнав повністю, у скоєному розкаюється.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її присутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
В судовому засіданні обвинувачений просив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України.

Суд вислухавши думку прокурора, вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не заперечуються відповідно до вимог ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідження матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиції є добровільними, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному суді.

Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 є винним у вчиненні зазначеного вище діяння, та його дії вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.
3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до нетяжких злочинів; особу винного, який раніше неодноразово судимий, офіційно не працює, на медичних обліках не перебуває, офіційно дітей на утриманні не має, має постійне місце проживання, характеризується формально. Судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена.
Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття а також сприяння розкриттю злочину.
Обставинною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочину.
Також суд бере до уваги позицію потерпілої, яка претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, а також обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.
Крім цього суд враховує досудову доповідь, відповідно до якої ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий.
З врахуванням вищевказаних обстави, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому, слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 126-1 КК України.
Виходячи з викладеного, у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, наявності пом`якшуючих покарання обставин, враховуючи позицію потерпілої, суд приходить до висновку, що забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених обов`язків органами пробації протягом іспитового строку. На думку суду саме призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, тому на підставі ст. 75, 104 КК України, слід звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Відомості про речові докази відсутні.
Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік .
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1