У Х В А Л А

07.09.2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючо судді - Бедьо В.І.

за участі секретаря судових засідань - Федорнак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Закарпатського обласного правління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заінтересована особа ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа № 1-339/10 та поновлення пропущеного строку для предявлення його до виконання,-

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла заява представника філії Закарпатського обласного правління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Василечко А.В. про поновлення пропущеного строку для предявлення до виконання виконавчого листа № 1-339/10 та видачу дублікату виконавчого листа № 1-339/10 виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 01.07.2011 року.

Заява мотивована тим, що 12.10.2010 Ужгородським міськрайонним судом було ухвалено вирок по справі № 1-339/10 за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Закарпатського обласного правління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення з нього в розмірі 364984,54 грн. Вказаний вирок суду набув законної сили 24.02.2011 року.

На виконання зазначеного процесуального рішення АТ «Ощадбанк» отримано виконавчий лист № 1-339/10 виданий 01.07.2011 по боржнику ОСОБА_1 , який направлявся до примусового виконання в органи ДВС.

Через відсутність будь-якої інформації по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа № 1-339/10, виданого 01.07.2011 Ужгородським міськрайонним судом про стягнення із ОСОБА_1 грошових коштів, АТ «Ощадбанк» на адресу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надіслано запит за вих. № 106.09-12/1-90 з проханням надання інформації про хід виконання виконавчого провадження.

21.03.2022 АТ «Ощадбанк» отримано лист управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції від 21.02.2022 № 681/2.2-22/241, що виконавчий лист № 1-339/10 виданий 01.07.2011, із постановою про повернення від 13.06.2016 надісланий на адресу стягувача АТ «Ощадбанк».

Заявник зазначає, що до відповіді не долучено жодних доказів надсилання вказаних документів стягувачу. Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві разом з оригіналом зазначеного виконавчого листа АТ «Ощадбанк» не отримано, що на думку заявника підтверджує втрату оригіналу виконавчого листа.

Оскільки вирок Ужгородського міськрайонного суду від 12.10.2010 року по справі № 1-339/10 не виконано, просить видати дублікат виконавчого листа № 1-339/10, виданого 01.07.2011 року Ужгородським міськрайонним судом на підставі вироку Ужгородського міськрайонного суду від 12.10.2010 року.

Окрім цього, просить суд поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 1-339/10, виданого 01.07.2011 року.

Представником боржника ОСОБА_1 адвокатом Васильчук А.Ю. було подано відзив на заяву про видачу дублікату виконавчого листа, відповідно до якого заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Закарпатського обласного правління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заінтересована особа ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа вважає безпідставною, такою, що суперечить вимогам діючого цивільного процесуального законодавства України, оскільки строк пред"явлення виконавчого листа закінчився, поважні причини для його поновлення відсутні, на обгрунтування заяви позивачем не надано жодного доказу. Просив відмовити у задоволенні заяви.

Представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Закарпатського обласного правління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Боржник ОСОБА_1 та його представник в судове зсідання не зявилися, оадпла идо судв заяву про розгляд справи без їх участі.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, оскільки неявка сторін не є перешкодою для розгляду судом вказаної заяви.

Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 12.10.2010 Ужгородським міськрайонним судом було ухвалено вирок по справі № 1-339/10 , яки задволено позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Закарпатського обласного правління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення з нього в розмірі 364984,54 грн. Вказаний вирок суду набув законної сили 24.02.2011 року.

Судом встановлено, що на виконання зазначеного процесуального рішення АТ «Ощадбанк» отримано виконавчий лист № 1-339/10 виданий 01.07.2011 по боржнику ОСОБА_1 , який отримано представником ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного правління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Решко А.В., що стверджується її власноручним підписом 10.06.2011 р. на клопотанні ( а.с. 279 том 2).

На підставі виконавчого листа № 1-339/10 15.09.2014 року головним державним виконавцем районного відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції Хрипта О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44782094.

23.12.2015 державним виконавцем районного відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа № 1-339/10 стягувачу.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

З огляду на вищевикладене, при вирішенні питання про можливість видачі заявнику дублікату виконавчого листа, слід керуватися положеннями Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

Стаття 431 ЦПК України визначає що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Враховуючи, що розгляд такої заяви передбачено, п.17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції закону від 15.12.2017 року) ,то суд, розглядаючи заяву, керується положеннями п.17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції закону від 15.12.2017 року).

Відповідно до вимог п.17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції закону від 15.12.2017 року), у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Аналізуючи зміст п. 17.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ , що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта, в даному випадку виконавчого листа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим , коли його загублено , украдено , знищено або істотно пошкоджено , що унеможливлює його виконання.

Такі правові висновки сформульовано у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17) та від 10 жовтня 2018 року у справі №2-504/11 (провадження № 61-41846св18).

Тобто, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Предметом доказування у цій справі є факт втрати оригіналу виконавчого листа.

Дублікат виконавчого листа чи судового наказу видається на підставі ухвали суду і його зміст має повністю співпадати з оригіналом, тобто відповідати резолютивній частині рішення суду. Навіть у разі часткового виконання рішення суду змінювати в дублікаті загальну суму стягнення не можна. Це враховується під час подальшого виконавчого провадження.

При детальному дослідженні наданих заявником письмових доказів суд приходить до перекоання, що суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту втрати виконавчого листа № 1-339/10 виданого Ужгородським міськрайонним судом .

Акт про неотримання документа від 18.03.2022 року не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту втрати виконавчого листа № 1-339/10 та не стверджує факт втрати оригіналу виконавчого листа, з врахуванням також тієї обставини, що постанова про повернення виконавчого документу винесена державним виконавцем 23.12.2015, тобто сім років тому.

Таким чином належних доказів на підтвердження факту втрати виконавчого листа по справі № 1-339/10 виданого Ужгородським міськрайонним судом до суду не надано.

За правилами ч.ч. 1, 5, 6, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявником всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів втрати виконавчого документа, а відтак підстав для видачі дубліката у суду відсутні.

Окрім цього, відповідно ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до п.5 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.

Представником Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Закарпатського обласного правління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» не надано жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки з моменту отримання виконавчого документа, а саме - з 01.07.2011 року минуло понад десять років, а з моменту винесення постанови державним виконавцем про повернення виконавчого документу - біля семи років, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про те, що заявник у зазначеній справі не виявляв належної зацікавленості в реалізації своїх прав щодо примусового виконання рішення суду.

Акт про неотримання документа №106.09-12/1-256 від 18.03.2022 року не може бути визнаний належним та допустимим доказом та не відповідає положенням ст.ст.77-78 ЦПК України.

Згідно з ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень й доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Єдиною підставою для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є поважність причин пропуску строку та наявність необхідних доказів щодо підтвердження факту втрати виконавчих документів.

У зв`язку з тим, що заявник жодних належних доказів на підтвердження своїх вимог не надав, вважаю, що у суду відсутні підстави для задоволення заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Закарпатського обласного правління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа.

Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника, інших осіб, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором. Причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Зазначене повинно підтверджуватися належними і допустимими засобами доказування. Нормами ст.126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. З наданих заявником доказів не вбачається, підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Звернувшись із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, заявник не надав суду жодного належного та достатнього доказу втрати отриманого оригіналу виконавчого документа, не доведено, що не проведено стягнення з боржника за виконавчим листом, дублікат якого заявник просить видати. Також, із заяви не видно чи пред`являвся в подальшому виконавчий лист до виконання, чи ні, чи повертався він, тощо, а лише вказано, що виконавчий документ втрачено та до виконання не пред`явлено. Акт про неотримання виконавчого документу не є належним доказом. У справі відсутні витяги з журналу вхідної кореспонденції банку за вказаний період.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.). Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності. Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександра Шевченко проти України»). Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 р., яка набрала чинності для України з 11.09.1997 р. та згідно зі ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п.53 рішення Європейського суду з прав людини від 29.10.2015 р. у справі «Устименко проти України» заява №32053/13).

З урахуванням викладеного, вважаю, що в задоволенні заяви банку про видачу дубліката та поновлення строку виконавчого документу слід відмовити, оскільки заявником не надано доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,а також того, що оригінал виконавчого документу було втрачено.

Керуючись ст. 431,433 ЦПК України, п. 17.4 розділу13 перехідних положень ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Закарпатського обласного правління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заінтересована особа ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа № 1-339/10 та поновлення пропущеного строку для предявлення його до виконання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду В.І. Бедьо