ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/2846/22
Провадження № 1-в/210/429/22

"26" вересня 2022 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання адміністрації ДУ «Криворізька виправна колонія» на засудженого ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в села Магдалинівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, засудженого 15 квітня 2019 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)»

початок строку відбування покарання 22.01.2019 р., кінець - 22.02.2023 р.,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (ст. 81 КК України)

ВСТАНОВИВ:
Начальник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням відносно засудженого ОСОБА_3 , про застосування умовно-дострокового звільнення (за статтею 81 КПК України).

Подання подане в порядку статей 537-539 КПК України до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2022 року призначено розгляд подання в режимі відеоконференції за місцем відбування покарання останнього.
Позиції сторін.
Представник ДУ «КВК № 80» надав заяву про розгляд справи без його участі, просив суд задовольнити подання, оскільки засуджений довів своє виправлення.

ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав подання начальника ДУ Криворізької виправної колонії №80, просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення клопотання, вважав, що є всі підстави для його задоволення .

Обставини, встановлені судом.
Засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22 січня 2019 року.
Під час утримання в Установі виконання покарань № 4 (м. Дніпро) характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 14.06.2019 року відбував покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)», характеризувався позитивно. Стягнень не мав. мав 2 заохочення.
З 27.04.2021 року проходив курс лікування в Дніпровській між обласній лікарні,характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 16.03.2021 року відбував покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)», характеризувався посередньо стягнень та заохочень не мав.
З 17.04.2021 року проходив курс лікування в Дніпровській міжобласній лікарні, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 16.06.2021 року по теперішнійчас відбуває покарання в Державній Установі «Криворізька виправна колонія (№80)». За час відбування покарання характеризується пози і ивпо. дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання за розпорядок дня установи, заохочень та стягнень не має. До виконання своїх обов`язків ставиться сумлінно та відповідально. Своїм ставленням до праці надає позитивний приклад іншим засудженим. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. На профілактичному обліку установи не перебуває.
04.06.2020 року засудженого було розглянуто на комісії Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» відповідно до статті 101 КВК України позитивно, але згідно поданої заяви засуджений відмовився від переведення до дільниці соціальної реабілітації у зв`язку з сімейними обставинами.
31.03.2021 року засудженого було розглянуто на комісії Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» відповідно до статті ст. 82 КК України позитивно, але засуджений подав заяву про відмову у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким у зв`язку з сімейними обставинами.
05.11.2021 року засудженого було розглянуто на комісії Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» згідно ст. 81 КК України, але у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеня виправлення, а саме лише став на шлях виправлення, йому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні.
21.04.2022 року засудженого було повторно розглянуто на комісії Державної установи
«Криворізька виправна колонія (№80)» відповідно до статті 101 Кримінально-виконавчого
кодексу України позитивно та переведено до дільниці соціальної реабілітації. На профілактичному обліку установи не перебуває.
Згідно вироку суду, має заборгованість зі сплати судових витрат на користь держави, але виконавчих документів до установи не надходило.
05.08.2022 року проведено підсумкову оцінку ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, за результатами якої підсистема "КАСАНДРА" Єдиного реєстру засуджених та осіб взятих під варту, визначила ступінь ймовірної небезпеки для суспільства як "СЕРЕДНІЙ".
З матеріалів справи та довідки про наявність стягнень та заохочень встановлено, що станом на момент розгляду подання ОСОБА_3 має 2 (два) заохочення за сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці, стягнень за порушення режиму не має.

З опитувального листа та висновку керівників служб Державної установи "Криворізька виправна колонія №80" встановлено, що до засудженого ОСОБА_3 можливе застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно статті 81 КК України.

З індивідуальної програми соціально-виховної та психологічної роботи із засудженим в КВК № 80 вбачається, що засуджений ОСОБА_3 08.08.2022 року - довів своє виправлення.
Мотиви та висновку суду
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; (ч.2, п.2 ч.3 ст. 81 КК України).
Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.
Передумовою застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно з частини 1 статті 81 КК України є фактичне відбування особою певного виду покарання.
Підставами для такого звільнення є не лише фактичне відбуття засудженим певної частини покарання, а й доведення засудженим свого виправлення.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.
Суд зазначає, що сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Розглядаючи клопотання засудженого щодо застосування умовно-дострокового звільнення, та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.
Згідно з пунктом 9 розділу І наказу Міністерства юстиції України від 04 листопада 2013 року за № 2300/5 зі змінами та доповненнями "Про організацію соціально-виховної та психологічної роботи із засудженими" (зі змінами та доповненнями, надалі Наказ № 2300/5) ступінь виправлення засуджених визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим.
Кожні шість місяців здійснюється перегляд оцінки ризиків, під час якого враховуються отримані результати соціально-виховної роботи із засудженим за попередній період та інформація щодо факторів ризику засудженого. За результатами перегляду оцінки складається індивідуальна програма соціально-виховної роботи із засудженим на наступні шість місяців, яка може містити як нові цілі та заходи до них, так і передбачати продовження роботи над цілями, поставленими на попередньому етапі, та включати актуальні заходи на цей період.
З метою контролю результатів реалізації індивідуальних програм роботи із засудженими, фіксації соціально-виховних та психологічних заходів ведуться у кримінально-виконавчих установах - Щоденник індивідуальної роботи із засудженим.
Тобто, оцінка ступеню виправлення здійснюється за такими критеріями: дотримання вимог режиму відбування покарання; поведінка стосовно персоналу; поведінка стосовно інших засуджених; ставлення до виконання робіт із самообслуговування, благоустрою колонії; дотримання правил санітарії та гігієни; ставлення до участі в програмах диференційованого виховного впливу. В кінці відповідного Розділу Щоденника передбачається виставлення середнього балу та фіксації загальних зауважень.
Так, в основу оцінки ступеню виправлення засуджених покладається виконання ними обов`язків, передбачених ч. 3 ст. 107 КВК України. Серед важливих критеріїв вважається оцінка «ставлення до участі в програмах диференційованого виховного впливу», як засобу стимулювання правослухняної поведінки засуджених та елементу виховного впливу (ст. 123 КВК України). Крім того, має враховуватись загальноосвітнє і професійно-технічне навчання засуджених (ч. 2 ст. 126 КВК України); участь засуджених у самодіяльних організаціях, його соціально корисна активність (ч. 2 ст. 127 КВК України).
Частиною 1 статті 118 КВК визначено, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг. Такі договори погоджуються адміністрацією колонії та повинні містити порядок їх виконання. Адміністрація зобов`язана створювати умови для праці засуджених за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами.
Розглядаючи подання клопотання щодо застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_3 , та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 відбуває покарання за умисний тяжкий злочин. За весь час відбування покарання засуджений має2 (два) заохочення за сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці, стягнень за порушення режиму не має.
Засуджений бере участь в програмах диференційованого виховного впливу «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення», приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі.
Крім того, засуджений ОСОБА_3 виконує роботи з благоустрою, що є обов"язком для засуджених, та за оцінкою ступеня виправлення станом на 21 січня 2021 року став на шлях виправлення..
Наявність 2 (двох) заохочень за сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці та зразкову поведінку, до праці на виробництві, відсутність діючих стягнень, дотримання правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, свідчить, що засуджений довів своє виправлення, і такий висновок суду про виправлення засудженого ґрунтується на підставі аналізу даних про його поведінку за весь період відбування покарання, відомостей про оцінку ступеня його виправлення.
Також суд враховує, що відповідно до оцінки ступеня виправлення засуджений довів своє виправлення., а за оцінкою ризику вчинення повторного правопорушення за системою "Касандра" визначено рівень ймовірної небезпеки як "Середній"
Суд на підставі об`єктивних даних адміністрації установи виконання покарань, вважає, що засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, процес виправлення у сукупності із дослідженими даними відбувався послідовно, та засуджений готовий до самокерованої правослухняної поведінки.
Згідно частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи строк покарання, ОСОБА_3 вже відбув 2/3 строку покарання, суд вважає, що на цей час досягнуті цілі покарання, в тому числі кара засудженого та його виправлення.
Об`єктивних фактів та даних, які б свідчили, що ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, що є підставою для відмови в застосуванні статті 81 КК України під час судового розгляду не встановлено, крім того прокурор не заперечував щодо задоволення клопотання засудженого.
На підставі закону, умовно-дострокове звільнення можливе за обов`язкової і одночасної наявності і їх сукупності підстав і умов, при цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Також суд звертає увагу, що сама по собі тяжкість злочину не може бути підставою для відмови в застосуванні умовно-дострокового звільнення особи, яка сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення.
У зв"язку із викладеним, доводи прокурора про невідповідність оцінки ступеня виправлення не заслуговують на увагу.
Отже, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки ОСОБА_3 такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що надано до суду переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_3 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестало бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.
В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого, який своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, суд вважає, що подання про умовно-дострокове звільнення є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання адміністрації Державної установи "Криворізька виправна колонія (№80)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно: ОСОБА_3 - задовольнити.
Засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умовно-достроково звільнити від подальшого відбування покарання на не відбутий строк 4 (чотири) місяці 27 (двадцять сім) днів.

Направити до Державної установи "Криворізька виправна колонія №80" копії ухвал - для відома та виконання, а так само і для вручення засудженому.

Копію ухвали вручити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Оскарження ухвали зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1