СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/6932/22
пр. № 1-кп/759/1014/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2022 року м. Київ
Святошинський районний суд міста Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001015 від 08.05.2022, стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дочку, працюючого менеджером в ТОВ «Аргеон торг», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , 08.05.2022 близько 21 год. 00 хв., знаходячись в підвальному приміщенні квартири АДРЕСА_2 , використовуючи кухонний ніж, умисно спричинив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Так, 08.05.2022, близько 19 год., ОСОБА_7 приїхав до місця мешкання свого товариша ОСОБА_3 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з метою проведення спільного дозвілля та розпивання алкогольних напоїв. У подальшому, протягом наступних двох годин, ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_8 відпочивали у підвальному приміщені, яким обладнана вищевказана квартира. Цього ж дня, близько 21 год., під час розпивання алкогольних напоїв, між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, у зв`язку з політичними розбіжностями, в ході якого, ОСОБА_3 будучи обуреним висловлюваннями ОСОБА_9 , відчуваючи до нього раптово виниклу особисту неприязнь, вирішив заподіяти останньому тілесні ушкодження.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 продовжуючи перебувати у вищевказаному підвальному приміщенні квартири, з шухляди шафи взяв кухонний ніж, який став утримувати у своїй правій руці. Відразу після чого, останній наблизився на відстань витягнутої руки до ОСОБА_9 та усвідомлюючи, що вказаний предмет - кухонний ніж, за своїми характеристиками функціонально здатний нанести тяжкі тілесні ушкодження, відчуваючи до ОСОБА_9 особисту неприязнь, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, передбачаючи їх та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, наніс вказаним ножем один удар в область грудної клітини ОСОБА_9 . Відразу після чого, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця ОСОБА_3 , продовжуючи утримувати кухонний ніж у своїй правій руці, вдруге замахнувся на ОСОБА_9 , однак останній повалив його на землю та при спробі вихвати ніж отримав поранення вказівного пальця лівої руки.

Своїми умисними злочинним діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_10 наступні тілесні ушкодження:

-проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва з пораненням верхньої долі лівої легені, ускладнений лівобічним гемопневмотораксом, підшкірною емфіземою, яке за ступенем тяжкості відносить до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).

-різана рана дистальної фаланги 2-го пальці лівої руки по долонній поверхні, яка за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менш ніж 21 добу, за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вказаному кримінальному правопорушенні визнав повністю, суду пояснив, що дійсно 08.05.2022, близько 19 год., до місця його проживання., а саме за адресою: АДРЕСА_1 , приїхав ОСОБА_7 з метою святкування його дня народження, проведення спільного дозвілля. Вони спустилися до підвального приміщення де розпивали алкогольні напої (настоянку). У ході спілкування між ними виник словесний конфлікт: ОСОБА_6 сказав, що збирається в ЗСУ, на що він почав переконувати цього не робити. ОСОБА_6 назвав його «сепаратистом» та вилаявся, після почутих образ він розлютився, підійшов до шафки, що знаходилася неподалік, дістав звідти ножа та завдав ним удару в область тулуба ОСОБА_6 . Згодний з висновком експерта і своєї вини не заперечує. Зазначив, що саме його діями було завдано вказаних у обвинувальному акті тілесних ушкоджень потерпілому. У ході судових дебатів попросив вибачення у потерпілого, зазначив, що матеріальну шкоду потерпілому відшкодував, в частині моральної шкоди зазначив, що згодний відшкодувати суму, яку визначить суд.

У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати та не позбавляти його волі.
Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 5000 грн. та моральної шкоди на суму 200000 гривень. Потерпілий не заперечував проти проведення судового розгляду, в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинувачених та вивчення доказів, які характеризують їх особу.
Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 121 КК України як вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
У ході кримінального провадження суд вважає за можливе визнати у відповідності до ст. 66 КК України - щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, активне сприяння у розкритті злочину, повне визнання своєї вини, ту обставину, що на його утриманні перебуває непрацездатна мати /а.с. 40/ та неповнолітня дочка /а.с. 34/ - обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого: його вік, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога /а.с. 96,97/, позитивні характеристики, за місцем проживання та роботи, а також характеристику та клопотання Української Православної церкви Парафія Трьох Святителів, прихожанином якої він являється /а.с. 35,37-39/, те що обвинувачений в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимий.
Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, зважаючи на те, що існують обставини, які пом`якшують покарання та відсутні обставини, які його обтяжують, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде призначення покарання в межах санкцій ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на певний строк із звільненням від відбування покарання з випробуванням в силу ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нових кримінальних правопорушень і виконає покладені на нього обов`язки.
Вирішуючи заявлений цивільний позов по кримінальному провадженню суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України містить законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка заподіювача шкоди;

3) причинно-наслідковий зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача;

4) вина.

Такої ж позиції дотримується і Верховний Суд України в Постанові Пленуму від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_6 на загальну суму 205000 грн., з яких 200000 грн. на відшкодуванні моральної шкоди, та 5000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок злочину, підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Суд звертає увагу на те, що в частині відшкодування матеріальної шкоди вказані збитки жодними доказами не підтверджено. Водночас, обвинуваченим визнано цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, в повному обсязі, та навіть здійснено перерахунок вказаної суми потерпілому, шляхом поштового переказу (який останній не отримав). Виходячи із зазначеного, виключно з факту згоди обвинуваченого на добровільне відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок злочину в цій частині позов підлягає до задоволення.

Що стосується спричиненої моральної шкоди потерпілому, то суд враховуючи, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченому потерпілий зазнав глибоких фізичних, душевних та моральних страждань, відбулось погіршення нормальних життєвих зв`язків, погіршення здібностей потерпілого до роботи та позбавлення його можливості їх реалізації, вважає необхідним задовольнити позов в частині завданої потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди частково.

У відповідності до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.02.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами внесеними згідно із постановами Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року та № 1 від 27.02.2009 року) відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я та в порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів.

У даному випадку судом до уваги береться факт ушкодження здоров`я потерпілого, умисел на заподіяння такої шкоди зі сторони обвинуваченого, втрата потерпілим можливості певний час працювати. Судом також враховується, що згідно практики Європейського Суду з прав людини зокрема «Справа Салов проти України» - «у разі розгляду судом спору щодо завданої моральної (немайнової) шкоди…суд вправі призначити компенсацію моральної (немайнової) шкоди лише за наявності умислу…».

З урахуванням викладеного та з огляду на фактичну шкоду завдану здоров`ю потерпілого визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_6 , характеру немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), стану здоров`я потерпілого та, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та визначає її у розмірі 20000 грн.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 09.05.2022 №759/1243/22 - скасувати

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають відшкодуванню обвинуваченим.
Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.07.2022, у вигляді цілодобового домашнього арешту залишити без змін до набранням вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку в 3 /три/ роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.07.2022, у вигляді цілодобового домашнього арешту залишити без змін до набранням вироком законної сили.

Речові докази:
-Два сліди папілярних узорів, п`ять змивів речовини бурого кольору, кухонний ніж із пластиковою рукояткою чорного кольору, шнурки з кросівок, джинсову куртку із плямами речовини бурого кольору, штани синього кольору із плямами речовини бурого кольору, які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Святошинського УП ГУНП в м. Києві знищити.
-ключі на зв`язці, ланцюжок з хрестиком з металу жовтого кольору, обручку з металу жовтого кольору, сумку червоного кольору, мобільний телефон темно- синього кольору марки «Редмі» ІМЕН: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 , які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Святошинського УП ГУНП в м. Києві повернути власнику.
Цивільний позов у кримінальному провадженні задовольнити частково стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,) на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 5000 грн. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди.

Арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 09.05.2022 №759/1243/22 - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати за проведення судової експертизи №042/1-129-2022 від 10.03.2022 в розмірі 3806 (трьох тисяч вісімсот шість) гривень 00 копійок на користь держави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому, потерпілому.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Згідно з частиною другою ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1