Справа № 733/792/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/529/22
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у письмовому провадженні в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2022 року про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2022 року обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 19 листопада 2022 року включно.

Також даною ухвалою визначено розмір застави в сумі 780 000 грн.

Продовжуючи строк тримання під вартою суд обґрунтував свої висновки тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати. Інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

Не погодившись із рішенням суду, захисник-адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід непов`язаний з триманням під вартою у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було враховано перебування обвинуваченого під вартою більше одного року і установа, як і місто Чернігів, довгий час перебували у оточенні ворожих військ внаслідок чого погіршилися умови тримання під вартою. Захисник також вказує, що ОСОБА_8 захворів на ряд захворювань і з ним не проводяться жодні процесуальні дії. На переконання апелянта, місцевий суд, при ухваленні оскаржуваного рішення не взяв до уваги відсутність у клопотанні прокурора обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові та обставин, які перешкоджають вирішенню справи до закінчення попередньої ухвали про тримання під вартою. Крім того, судове засідання 21.09.2022 було проведено з іншим адвокатом та перекладачем, на що не погоджувався обвинувачений. Також суд не взяв до уваги, що в матеріалах справи є посвідка на постійне місце проживання ОСОБА_6 в Україні та договір оренди житла в м. Києві. Суд в ухвалі зовсім не наводить фактичні обставини справи і не бере до уваги саму небезпеку скоєного і розмір спричинених збитків.

До суду апеляційної інстанції прокурор не з`явився та надав заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу суду залишити без змін, захисник-адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 також подав заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом 1 інстанції дотримані в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 суд 1 інстанції, ураховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу, дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, так як ризики, які були підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися. Крім того, до сплину строку тримання обвинуваченого під вартою, дане кримінальне провадження було не завершено. А також те, що ОСОБА_8 є громадянином іншої держави.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є вірним висновок суду 1 інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 на більш м`який.

Наявність захворювань у обвинуваченого, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду з врахуванням вищевказаних обставин.

Суд обґрунтовано та в повній мірі мотивував своє рішення, тому твердження апелянта про необґрунтованість висновків постановленої ухвали, колегія суддів вважає не слушними.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом рішення, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів не знаходить підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4