Справа № 932/3205/22
Провадження № 1-кс/932/1811/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2022 року слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000251 від 11.02.2022 за ч.3 ст.187,ч. 1 ст. 263 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
01 липня 2022 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищезазначене клопотання в якому слідчий просив накласти арешт на транспортний засіб марки «ВАЗ 2108» д.н.з НОМЕР_1 він код НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 на вищевказаний автомобіль на ім`я ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 та ключі від автомобіля які вилучено до спеціального пакету №SUD1136863., із забороною відчуження, користування та розпоряджання.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що вищезазначене майно вилучено та визнано речовим доказом від 30.06.2022.
Слідчий в судове засідання не з`явився, разом з матеріалами надав заяву в якій просив розглянути клопотання без його участі.
Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.
Розглянувши клопотання, дослідивши надані додатки до клопотання, вважаю за необхідне у задоволенні клопотання відмовити за наступних підстав.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим слідчого відділу ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000251 від 11.02.2022 за ч.3 ст.187, ч. 1 ст. 263 КК України.
В ході проведеного санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська слідчий посилається на ухвалу в якій не надавався дозвіл на проведення обшуку за вказаною адресою та речами в клопотанні.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.
Згідно ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Стороною обвинувачення, в порушення вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, необґрунтовано, що вказане майно відповідає хоча б одному із вищевказаних критеріїв, та не доведені підстави вважати, що майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження.
На підставі викладеного, враховуючи що в клопотанні відсутнє належне обґрунтування необхідності накладення арешту на зазначене майно, а стороною обвинувачення не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення задоволенню не підлягає.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про арешт майна, в досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000251 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 263 КК України.
Повернути вилучений автомобіль марки «ВАЗ 2108» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власнику ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 на вищевказаний автомобіль та ключі від автомобіля .
відповідно до вимог ч.3 ст. 173 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1