ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000153 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, учасника бойових дій, інваліда другої групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна;
- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, з врахуванням положень ст. 72 КПК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна.
Строк покарання ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 , зарахувавши у строк відбуття покарання строк перебування останнього під вартою з 17.07.2019 року по 23.02.2021 року.
Вирішено долю судових витрат та речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.

У невстановлений слідством час, у невстановленому слідством місці, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу - «опій ацетильований», в місцях масового перебування громадян, невизначеному колу осіб, з числа наркозалежних, з метою отримання прибутку.

Реалізовуючи свій вищезазначений злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу - «опій ацетильований», ОСОБА_7 у невстановлений слідством час, у невстановленому слідством місці, у невстановленої слідством особи, за невстановлену суму грошових коштів, придбав рідину масою 3,9273 г, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб - «опій ацетильований», обіг якого заборонено, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0,0848 г, який він в подальшому почав зберігати з метою збуту за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

Приблизно о 17.00 год. 11.06.2019 року, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою свого мешкання, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу, взяв раніше придбану ним рідину масою 3,9273 г, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб - «опій ацетильований», обіг якого заборонено, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0,0848 г, та зберігаючи її при собі з метою збуту гр. ОСОБА_10 та невизначеному колу осіб, вийшов на зустріч гр. ОСОБА_10 до магазину «Тополя», який розташований біля будинку № 56, по Запорізькому шосе ж/м Тополя-1 у м. Дніпро.

Близько 17.30 год. того ж дня, ОСОБА_7 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, направлений на збут особливо небезпечного наркотичного засобу - «опій ацетильований», перебуваючи біля магазину «Тополя», в місці масового перебування громадян, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою отримання прибутку від продажу наркотичного засобу, особам з числа наркозалежних, порушуючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, збув ОСОБА_10 рідину масою 3,9273 г, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб - «опій ацетильований», обіг якого заборонено, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0,0848 г, за грошові кошти у сумі 400 грн.

О 17.50 год. того ж дня, гр. ОСОБА_10 , знаходячись поблизу магазину «АТБ», розташованого за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе, буд. 45, видав слідчому СВ ВП на станції № 1 Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській, придбану у ОСОБА_7 рідину масою 3,9273 г, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб - «опій ацетильований», обіг якого заборонено, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0,0848 г.

Крім того, у невстановлений слідством час, у невстановленому слідством місці, при невстановлених обставинах у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, виготовлення та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу - «опій ацетильований», невизначеному колу осіб, з числа наркозалежних, з метою отримання прибутку.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, у невстановлений слідством час, при невстановлених обставинах придбав інгредієнти для подальшого виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу - «опій ацетильований».

Після чого придбані інгредієнти у невстановленій слідством кількості переніс за місцем свого мешкання, де став зберігати з метою збуту виготовленого наркотичного засобу.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на виготовлення з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу - «опій ацетильований», у невстановлений слідством час, при невстановлених обставинах ОСОБА_7 незаконно за місцем свого мешкання виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб, з раніше придбаних та наявних у нього інгредієнтів, в кількості 1,6871 г особливо небезпечного наркотичного засобу - «опій ацетильований», який він розлив у медичні шприци та флакони, і залишив зберігати у себе в квартирі до 17.07.2019 року.

Так, в проміжок часу з 09.18 год. до 12.11 год. 17.07.2019 року, на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2019 року був проведений обшук за місцем мешкання ОСОБА_7 , в ході якого було виявлено та вилучено: рідини масами 9,1726 г, 2,5856 г, 2,2402 г, 2,4826 г, 2,0932 г, 0,9906 г, 1,5772 г, 9,5969 г, які містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - «опій ацетильований», маса якого в перерахунку на суху речовину становить відповідно 0,5691 г, 0,1411 г, 0,1125 г, 0,1293 г, 0,1091 г, 0,0537 г, 0,0822 г, 0,4901 г. Загальна маса опію ацетильованого складає 1,6871 г, який відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (із змінами) віднесений до Списку № 1 Таблиці № 1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено», та згідно Наказу МОЗ України від 01.08.2000 року № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу» (зі змінами) є великим розміром наркотичного засобу, що знаходився в незаконному обігу, який ОСОБА_7 незаконно виготовив та зберігав за місцем свого мешкання з метою збуту.

Також, у невстановлений слідством час, у невстановленому слідством місці, при невстановлених обставинах у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу - «метадон», без мети збуту.

Реалізовуючи свій вищезазначений злочинний намір, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу «метадон», без мети збуту, ОСОБА_7 у невстановленому слідством час, місці, у невстановленої особи, при невстановлених обставинах придбав кристалічну речовину білого кольору масою 0,0382 г, яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», маса якого складає 0,0233 г, який він в подальшому приніс та почав зберігати без мети збуту за місцем свого мешкання до 17.07.2019 року.

Так, в проміжок часу з 09.18 год. до 12.11 год. 17.07.2019 року, слідчим СВ ВП на станції № 1 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2019 року був проведений обшук за місцем мешкання ОСОБА_7 , в ході якого було виявлено та вилучено сліп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору масою 0,0382 г, яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», маса якого складає 0,0233 г, який ОСОБА_7 , при невстановлених обставинах незаконно придбав у невстановленої слідством особи, після чого незаконно зберігав в якості наркотичного засобу для власного вживання без мети збуту.

В апеляційних скаргах:
- захисник обвинуваченого просить вказаний вирок скасувати та постановити ОСОБА_7 виправдувальний вирок.
Вважає, що під час судового розгляду справи, судом допитані свідки, досліджені письмові докази, але не всім доказам була надана належна правова оцінка.
На думку захисника, судом не було перевірено факт ймовірного збуту ОСОБА_7 наркотичних засобів, крім допитаного свідка ОСОБА_10 , а сторона обвинувачення інших доказів не надала. Вважає, що мала місце провокація.
Зазначає, що допит та огляд місця події проводились за участю гр. ОСОБА_10 , посадовими особами поліції, в один день та час, але в різних місцях, що само по собі є не можливим і є підставою для визнання останнього доказу недопустимим, як отриманого з порушенням норм КПК України. На думку захисника, огляд місця події мав проводитись після законного допиту свідка, а не під час коли гр. ОСОБА_10 перебував в кабінеті у ст. о/у УПН ГУНП ОСОБА_11 .
Зазначає, що в судовому засіданні 24.12.2020 року сторона захисту заявила клопотання про визнання доказу - протоколу огляду місця події від 14.05.2019 року (а.с. 12-14) недопустимим доказом. Розглянувши клопотання, суд постановив ухвалу про його не задоволення. В постановленому вироку, суд не надав належної правової оцінки даному доказу, тому з метою об`єктивного, повного та всебічного розгляду кримінального провадження вважає за необхідним дослідити зазначений доказ в судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги.

Обшук квартири ОСОБА_7 , про що був складений протокол від 17.07.2019 року (а.с. 139-144), постанова про визнання речовими доказами (а.с. 146), висновок експерта (а.с. 165), постанова про визнання речовими доказами (а.с. 176-177), які є похідними після проведеного обшуку, були отримані, на думку захисника, з грубим порушенням Конституції України, зазначених норм КПК України і мають бути визнані як недопустимі докази.

Зазначає, що в судовому засіданні 24.12.2020 року сторона захисту заявила клопотання про визнання зазначених доказів недопустимими. Розглянувши клопотання, суд постановив ухвалу про його не задоволення. В постановленому вироку, суд визнав докази допустимими, як отримані без порушення кримінально-процесуального законодавства, а тому з метою об`єктивного, повного та всебічного розгляду кримінального провадження вважає за необхідним дослідити зазначені докази в судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги.

Також зазначає, що 21 травня 2020 року по даному кримінальному провадженню суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було постановлено ухвалу та повідомлено ТУ ДБР у м. Полтава, щодо проведення досудового розслідування за фактом недозволених методів досудового розслідування з боку співробітників ГУНП в Дніпропетровській області, СВ ВП на станції № 1 ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області до ОСОБА_7 СУ ТУ ДБР у м. Полтава 16.06.2020 року були внесені відомості до ЄРДР № 0000846 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. 11 грудня 2020 року слідчим другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР ОСОБА_12 було винесено постанову про закриття кримінального провадження. Рішення слідчого стороною захисту було оскаржено. 15 березня 2021 року слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтава ОСОБА_13 було постановлено ухвалу (справа №554/154/21), якою скасовано постанову слідчого СУ ТУ ДБР ОСОБА_12 про закриття кримінального провадження № 0000846 від 16.06.2020 року, а матеріали були скеровані для проведення досудового розслідування. Суд першої інстанції на вказане увагу не звернув.

- прокурор просить вказаний вирок, в частині призначення покарання, - змінити, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 1 ст. 309 КК України у виді арешту строком на 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. В іншій частині прокурор просить вирок залишити без змін.

Зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

На думку прокурора, суд першої інстанції в порушення зазначених вимог, призначив покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки, як вбачається із вступної та мотивувальної частин оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 є особою з інвалідністю II групи, тому такий вид покарання, як обмеження волі, до нього не може бути застосовано.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення, обвинуваченого та його захисника, які підтримали та просили задовольнити апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника обвинуваченого та прокурора підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічними за змістом є закріплені у ст. ст. 7, 17, 18 КПК України засади кримінального судочинства в частині презумпції невинуватості, забезпечення доведеності вини та свободи від самовикриття.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом, тобто сукупність обставин справи, встановлених під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Повнота судового розгляду є обов`язковою передумовою доведеності обвинувачення, а її недотримання, згідно ст. 410 КПК України, може полягати у залишенні недослідженими обставин та/або доказів, що можуть мати істотне значення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що вказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції не були виконані належним чином.

Так, в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого посилається зокрема на те, що протокол огляду місця події від 14.05.2019 року та протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 14.05.2019 року проводились за участю гр. ОСОБА_10 , посадовими особами поліції, в один день та час, але в різних місцях, що само по собі є не можливим і є підставою для визнання вказаних доказів недопустимими, оскільки вони отримані з порушенням норм КПК України. В постановленому вироку, суд не надав належної правової оцінки даному доказу, тому з метою об`єктивного, повного та всебічного розгляду кримінального провадження вважає за необхідним дослідити зазначений доказ в судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що хоча суд першої інстанції в судовому засіданні 24.12.2020 року відмовив стороні захисту в задоволенні клопотання про визнання доказу - протокол огляду місця події від 14.05.2019 року, як недопустимого доказу, однак в оскаржованому вироку суд взагалі не зазначив, не проаналізував та не надав належної правової оцінки вищевказаним доказам, насамперед протоколу огляду місця події від 14.05.2019 року та протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 14.05.2019 року. В цьому аспекті не приділено увагу твердженням обвинуваченого та захисника про можливу фальсифікацію доказів.

В апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_7 категорично заперечив про збут наркотичних засобів, безпідставність звинувачення, зазначивши, що працівники поліції намагаються у такий незаконний спосіб заволодіти його квартирою, та фактично висилити його з неї. Також ОСОБА_7 пояснив, що він не подавав апеляційну скаргу на даний вирок, її було подано навмисно зацікавленою особою аби добитись у будь-який спосіб позбавити його волі та заволодіти квартирою.

Крім того, в апеляційній скарзі, як і під час провадження в суді першої інстанції, сторона захисту вказувала, що 21 травня 2020 року по даному кримінальному провадженню суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було постановлено ухвалу та повідомлено ТУ ДБР у м. Полтава, щодо проведення досудового розслідування за фактом недозволених методів досудового розслідування з боку співробітників ГУНП в Дніпропетровській області, СВ ВП на станції № 1 ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області до ОСОБА_7 СУ ТУ ДБР у м. Полтава 16.06.2020 року були внесені відомості до ЄРДР № 0000846 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. 11 грудня 2020 року слідчим другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР ОСОБА_12 було винесено постанову про закриття кримінального провадження. Вказане рішення слідчого стороною захисту було оскаржено. 15 березня 2021 року слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтава ОСОБА_13 було постановлено ухвалу (справа №554/154/21), якою скасовано постанову слідчого СУ ТУ ДБР ОСОБА_12 про закриття кримінального провадження № 0000846 від 16.06.2020 року, а матеріали були скеровані для проведення досудового розслідування.

Але, суд першої інстанції цим обставинам та доводам адвоката належної уваги не приділив незважаючи на те, що сторона захисту на них посилалася, відповідні питання не дослідив і суперечності не усунув. У свою чергу, це унеможливило належне вирішення питань про допустимість як вищевказаних письмових доказів, так і похідних від них, якими обґрунтований вирок.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів вважає, що допущена судом першої інстанції неповнота судового розгляду є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону у розумінні ст. 412 КПК України, та згідно із п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування оскаржуваного вироку.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України, ч. ч. 2, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути у межах своїх повноважень зазначені недоліки, оскільки для цього є необхідним не лише потворне дослідження фактичних обставин і доказів під час апеляційного провадження, але й дослідження обставин, що не були досліджені судом першої інстанції, тоді як відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції може повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, та докази, про дослідження яких учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що чинним КПК України, з одного боку, чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції, до яких не входить дослідження обставин, не встановлених під час кримінального провадження, а доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції, - без клопотання учасників судового провадження, оскільки останнє покладено кримінально-процесуальним законом саме на суд першої інстанції, а з іншого боку до переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України, не входять неповнота судового розгляду та істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. ст. 23, 370, 374 КПК України, які в даному випадку були допущені судом першої інстанції, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. п. 15, 16 ч. 1 ст. 7, ч. 6 ст. 22, ст. 23 КПК України, - колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги захисника обвинуваченого та прокурора задовольнити частково, оскаржуваний вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції з огляду на те, що допущені судом першої інстанції порушення, з урахуванням встановлених процесуальним законом обмежень, не можуть бути виправлені у межах апеляційного провадження.

При новому судовому розгляді необхідно усунути зазначені недоліки, з дотриманням встановленого законом порядку повно та всебічно дослідити обставини та докази, які мають істотне значення для кримінального провадження, перевірити обґрунтованість висунутого ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України, та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Доводи, викладені прокурором та захисником обвинуваченого в їх апеляційних скаргах підлягають ретельній, всебічній перевірці судом першої інстанції при новому розгляді справи.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407,409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 , - задовольнити частково.
Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 , - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4