ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1274/22 Справа № 182/1315/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2022 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2022 року про продовження строку тримання під вартою його підзахисного та обрати йому більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необгрунтованою.
Зазначає, що прокурором не доведено належним чином існування заявлених ризиків, а судом не враховано те, що ОСОБА_6 має дружину та малолітню дитину, яка є інвалідом та потребує постійного нагляду, також не прийнято до уваги, що його цивільна дружина не заперечувала щоб Кандиба проживав у нею в разі застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Одночасно вказує, що посилання суду на наявність стосовно його підзахисного в провадження суду іншого кримінального провадження є безпідставним, оскільки в даному провадженні його вина не доведена та не винесено обвинувальний вирок.

Оскаржуваною ухвалою суду від 28 березня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення в частині, що стосується ОСОБА_6 , суд першої інстанції зазначив, що раніше встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання виключного запобіжного заходу, продовжують своє існування, а застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливе.

Враховано тяжкість вчиненого злочину, існування ризику незаконного впливу на свідків, прийнято до уваги наявність на утриманні обвинуваченого малолітніх дітей. .

Учасники процесу до суду апеляційної інстанції не з`явилися, клопотань про участь в апеляційному розгляді не подали, у зв`язку із чим колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України здійснити апеляційний розгляд за їх відсутності.
З огляду на положення ч. 1 ст. 404 КПК України колегія суддів переглядає оскаржувану ухвалу суду у межах апеляційної скарги, а саме в частині, що стосується продовження запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження виключного запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 прийшов до об`єктивного висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, за який у разі визнання його винуватим передбачено покарання від 4 до 6 років позбавлення волі, а отже з метою уникнення покарання може переховуватись від суду, намагатися впливати на свідків та потерпілого.

Також було грунтовно враховано, що ОСОБА_6 є раніше неодноразово судимим, в тому числі за корисливі посягання на чуже майно, а отже має схильність до вчинення кримінальних правопорушень, що свідчить про існування ризику вчинення нових кримінальних правопорушень.
З огляду на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і те, що з часу обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 вони продовжують існувати і не зменшилися, суд першої інстанції прийшов до грунтовного висновку про необхідність продовження строку дії застосованого до цього обвинуваченого запобіжного заходу.

Колегія суддів оцінює вищенаведені обставини як виключно вагомі і такі, що поза розумним сумнівом підтверджують стійкість протиправної поведінки ОСОБА_6 , антисоціальну спрямованість його особи, і те, що запобігти доведеним ризикам можливо тільки шляхом продовження застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а більш м`які запобіжні заходи нездатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Доводи апеляційної скарги захисника у своїй сукупності не спростовують наявність існуючих ризиків з переліку встановлених судом та є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного питання на користь його підзахисного, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

Наведені захисником відомості про сімейні обставини ОСОБА_6 , а також про те, що майно, яким він заволодів, повернуте потерпілому, колегія суддів не вважає такими, що істотно знижують вагомість ризиків, встановлених щодо цього обвинуваченого.

У зв`язку з викладеними обставинами, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2022 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2