ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/124/22 Справа № 171/428/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисниці ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2021 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:
- за ч.1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Відповідно до ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 8334,16 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 1000 грн на відшкодування моральної шкоди.
Вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він, 05 лютого 2021року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, разом з раніше знайомими йому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебували в приміщенні станції технічного обслуговування по АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_9 , де в цей у ОСОБА_8 винник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
Далі, ОСОБА_8 05 лютого 2021, приблизно о 13 годині 05 хвилин перебуваючи в приміщенні станції технічного обслуговування по АДРЕСА_1 , попросив ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які не були обізнані про його злочинний умисел, допомогти йому завантажити електрогенератор «ФОРТЕ», який належить ОСОБА_9 , до автомобільного причепу з метою подальшого його транспортування, на що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 надали свою згоду.
ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 завантажили електрогенератор «ФОРТЕ» до причепу автомобіля, який знаходився під кермуванням ОСОБА_8 .
Після цього, ОСОБА_8 таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, викрав ектрогенератор «ФОРТЕ» потужністю 5,5КвТ, вартістю 8334 гривень 16 копійок, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь, внаслідок чого завдав майнової шкоди ОСОБА_9 на суму 8334 гривень 16 копійок.
Також, в першій декаді березня 2021 року приблизно о 17:50 годині, ОСОБА_8 перебував поруч з територією станції технічного обслуговування з магазином «АвтоАльянс», яка розташована за адресою: вул. Олеся Гончара, 21В в м. Апостолове, Криворізького району, Дніпропетровської області, що належить ОСОБА_12 , де у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на викрадення чужого майна.
Далі, ОСОБА_8 в першій декаді березня 2021 року приблизно о 18:00 годині, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинені ворота заїхав на своєму автомобілі марки ВАЗ-2109 на повністю огороджену територію станції технічного обслуговування з магазином «АвтоАльянс», яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_12 , де, шляхом вільного доступу через незачинені двері, проник до приміщення комори, звідки таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів викрав кисневий балон на 40л, вартістю 2300 гривень, докатки з імпортних автомобілів R12 в кількості 2 шт, вартістю 550 гривень кожна, загальною вартістю 1100 гривень, що належить ОСОБА_12 , після чого з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 3400 гривень.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду першої інстанції скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що судовий розгляд стосовно нього було проведено із застосуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавило його можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального проступку.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції не роз`яснив йому ні наслідків розгляду кримінального провадження із застосуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, ні його прав та обов`язків як обвинуваченого, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Апелянт стверджує, що свідчення він не давав, та взагалі не міг зрозуміти, що відбувається, він був доставлений з місця проживання працівниками поліції до суду, де йому було вказано, що справа буде розглядатись в спрощеному порядку, і він повинен з усім погоджуватися.
Апелянт вважає, що його права, як обвинуваченого, були порушені, оскільки суд не роз`яснив йому про право мати захисника, внаслідок чого він цим правом не скористався.
Апелянт також вважає, що вирок суду першої інстанції є надто суворим, і при призначенні покарання суд першої інстанції повинен був прийняти до уваги визнання вини в повному обсязі, а також те, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, має стійкі соціальні зв`язки: проживає разом з батьками, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.
Апелянт вважає, що з урахуванням усіх вказаних характеристик та обставин, суд першої інстанції мав можливість та законні підстави призначити йому менш суворе покарання.
Потерпілий ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого, де зазначив, що обвинувачений ОСОБА_8 становить велику небезпеку для суспільства, завдані збитки не відшкодував, пробачення не попросив, розкриттю злочину не сприяв, тому потерпілий вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції, є достатнім для виправлення обвинуваченого.
В судове засідання суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився, причини неявки невідомі, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані вказані вимоги закону в повному обсязі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції в повній мірі досліджено докази, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного, а також дотримано вимог ст. 22, ч. 1 ст. 337 КПК України щодо змагальності сторін, рівності прав на збирання та подання доказів і судового розгляду в межах висунутого обвинувачення.
Колегія суддів зазначає, що з матеріалів провадження вбачається, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено всі обставини справи, досліджено та надано відповідну оцінку доказам, наявним в матеріалах провадження, допитано потерпілого ОСОБА_9 , а також обвинуваченого ОСОБА_8 , який визнав свою вину, не оспорював обставини, викладені в обвинувальному акті, і відмовився від надання пояснень з приводу викладених обставин.
Тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо того, що судовий розгляд було проведено з урахуванням ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки з матеріалів судового провадження не вбачається, що судовий розгляд було проведено з урахуванням вимог вказаної статті.
Колегія суддів не приймає також доводи обвинуваченого щодо його необізнаності та порушення його прав, оскільки з журналу судового засідання суду першої інстанції від 05.07.2021 року вбачається, що ОСОБА_8 були роз`яснені його права, він отримав письмову пам`ятку про його права, у тому числі право на захист, при цьому, він зазначив, що його права йому зрозумілі.
Крім того, колегія суддів зазначає, що у вказаному кримінальному провадженні участь захисника не є обов`язковою, а обвинувачений ОСОБА_8 в судових засіданнях суду першої інстанції жодного разу не заявляв про необхідність призначення йому захисника.
При цьому, право обвинуваченого на захист було забезпечено судом апеляційної інстанції шляхом залучення захисника з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області, проте, захисник в судовому засіданні суду апеляційної інстанції зазначила, що обвинувачений жодного разу не поспілкувався з нею, та не скористався її правовою допомогою, тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо порушення його права на захист.
Крім того, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо того, що в судовому засіданні він не розумів, що відбувається, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений є повнолітньою, дієздатною особою, при цьому, як вбачається з журналів судових засідань суду першої інстанції, обвинувачений жодного разу не заявляв про те, що він не розуміє порядок розгляду вказаної справи.
Колегія суддів також зазначає, що відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції в повній мірі врахував визнання обвинуваченим вини в повному обсязі, а також те, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, має стійкі соціальні зв`язки - проживає разом з батьками, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.
Враховуючи обставини справи, суспільну небезпечність вчиненого злочину, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів, тому колегія суддів не приймає доводи обвинуваченого в цій частині.
На думку колегії суддів, ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом у ході розгляду апеляційної скарги не встановлено обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2021 року без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2021 року стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 185 КК України залишити без задоволення.
Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2021 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3