справа № 691/782/15-к
провадження № 1-і/691/12/22
УХВАЛА

28 липня 2022 року Городищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

сторони кримінального провадження:

обвинувачений ОСОБА_4

(взяв участь в режимі відеоконференції з Державною

Установою «Черкаський слідчий ізолятор» )

захисник ОСОБА_5

(взяв участь із використанням власних технічних засобів

через застосування он-лайн сервісу відеозв`язку

програмне забезпечення "EasyCom")

захисник ОСОБА_6

(взяв участь в режимі відеоконференції з Державною

Установою «Черкаський слідчий ізолятор» )

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городище Черкаської області клопотання прокурора про продовження дії обраного запобіжного заходу обвинуваченому в кримінальному провадженні №0000006 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

встановив:

В провадженні судді Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_7 перебуває на розгляді кримінальне провадження №0000006 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

26 липня 2022 року за вхідним №3302/22 до канцелярії Городищенського районного суду Черкаської області від прокурора Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 (а.с.1-7) відповідно до абзацу 5 п. 20-5 Перехідних положень КПК України, яким визначено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту. Питання про передачу на підставі абзацу п`ятого цього пункту клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для розгляду до іншого суду вирішується головою відповідного суду апеляційної інстанції (головою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у разі передачі між судами в межах юрисдикції різних апеляційних судів) за вмотивованим поданням місцевого суду (суду апеляційної інстанції) невідкладно, але не пізніше 24 годин з моменту надходження такого подання, про що постановляється відповідна ухвала. Спори про підсудність між судами у даному випадку не допускаються. Прокурор ОСОБА_3 , виходячи з викладених вище положень КПК України, через неможливість у визначений цим Кодексом строк суддями Городищенського районного суду Черкаської області, у зв`язку із заявленими відводами і самовідводами, а також перебуванням у щорічній відпустці суддів, просив розглянути клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 липня 2022 року, судову справу №691/782/15-к провадження №1-і/691/12/22 передано до провадження судді Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 ..

26 липня 2022 року клопотання прокурора про продовження дії обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 призначено до розгляду у судовому засіданні 28 липня 2022 року з викликом учасників кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 до закінчення строку його дії підтримав, з підстав процесуального права на заявлення такого та повідомив про його вручення обвинуваченому і захисникам до початку судового засідання. Подане клопотання просив задовольнити з наступних підстав та в його обґрунтування зазначив наступне.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні №0000006, згідно до обвинувального акту 13 січня 2012 року близько 17 години 30 хвилин, керуючи автомобілем HUNDAI H1 державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , рухаючись в с. Орловець Городищенського району Черкаської області в напрямку м. Кіровоград, на 180 км + 750 м автодороги Київ-Знам`янка, будучи не уважним під час керування транспортним засобом, не належним чином стежив за дорожнього обстановкою та відповідно не зреагувавши на її зміну у вигляді ожеледиці, чим легковажно розраховував на відвернення суспільно небезпечних наслідків, порушив пункт 2.3.6 Правил Дорожнього Руху України. В результаті даного порушення виник занос керованого ним автомобіля та ОСОБА_4 не справився з керуванням і перетнувши вузьку суцільну лінію горизонтальної розмітки проїжджої частини автодороги, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху, тим самим допустив порушення розділу 34 п. 1.1. Правил Дорожнього Руху України та не переконавшись у створенні небезпеки іншим учасникам руху, змінивши напрямок руху керованого ним автомобіля, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, в наслідок чого допустив зіткнення із зустрічним транспортним засобом ІVEKO TURBO DAILY державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди та самовпевненості дій ОСОБА_4 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота, розриву селезінки, що супроводжуватись внутрішньочеревною кровотечею, які згідно висновку судово-медичного експерта Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення Черкаського обласного бюро СМЕ за № 44 від 13 березня 2012 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя та тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток верхньої третини лівої гомілки, які згідно зазначеного висновку судово-медичного експерта не є небезпечними для життя, як правило спричиняють тривалий розлад здоров`я і по цих ознаках відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Житомир, українця, громадянина України, не працюючого, освіта середня, місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , одруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого, направлено до суду для розгляду по суті. Прокурор зазначив у виступі, що причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 13 січня 2012 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколами допиту свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю потерпілого ОСОБА_9 , протоколами відтворення обстановки та обставин події за участю свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , висновком судово медичної експертизи від 14 березня 2012 року №44, висновком №4/229 експертизи технічного стану транспортного засобу ІVEKO TURBO DAILY. державний номерний знак НОМЕР_2 , висновком №4/230 експертизи технічного стану транспортного засобу HUNDAI H1 державний номерний знак НОМЕР_1 , висновком №4/121 експертизи технічного переднього лівого колеса автомобіля HUNDAI H1 державний номерний знак НОМЕР_1 , висновком №1067-ТТ судово-транспортно-трасологічної експертизи, висновком №4/319 авто-технічної експертизи та висновком №4/95 комісійної судової авто-технічної експертизи.

На даний час, ОСОБА_4 , як стверджує прокурор, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

У ході судового розгляду кримінального провадження, ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 22 січня 2019 року було оголошено у розшук обвинуваченого ОСОБА_4 та надано дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу для участі у судовому засіданні.

Ухвалою від 13 вересня 2019 року провадження у справі було відновлено для вирішення питання про проведення процесуальних дій, у зв`язку із наявністю інформації щодо перетину обвинуваченим державного кордону.

Ухвалою суду від 11 січня 2020 року, у зв`язку із надходженням інформації з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 23 жовтня 2019 року № 0.184-36815/0/15-19-вих про те, що ОСОБА_4 дійсно виїхав за межі України 21 квітня 2019 року у пункті пропуску Ягодин, за клопотанням процесуального прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого оголошено у міжнародний розшук.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 19 червня 2020 року обрано обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 06 липня 2021 року, залишеною без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 21 липня 2021року, стосовно ОСОБА_4 застосовано обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів - по 03 вересня 2021 року включно та визначено запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 30 серпня 2021 року ОСОБА_4 продовжено дію обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів - по 28 жовтня 2021 року, включно, та визначено запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 26 жовтня 2021року, залишеною без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року, ОСОБА_4 продовжено дію обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів - по 24 грудня 2021 року, включно, та визначено запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 21 грудня 2021 року ОСОБА_4 продовжено дію обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів - по 18 лютого 2022 року, включно, та визначено запобіжний захід у вигляді застави.

07 квітня 2022 року до Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури надійшло клопотання від обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000006 від 03 січня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у якому обвинувачений просив скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Постановою начальника Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 07 квітня 2022 року у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про скасування або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено, з врахуванням особи обвинуваченого, його віку, відсутність статусу учасника АТО/ООС на сході України протягом 2014-2022 років та у зв`язку із існуванням надто великого ризику того, що обвинувачений, при застосуванні до нього більш м`яких запобіжних заходів, перебуваючи на волі, зможе продовжувати переховуватись від суду, з метою уникнення від покарання за вчинення тяжкого злочину.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 06 квітня 2022 року ОСОБА_4 продовжено дію обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів - по 04 червня 2022 року, включно, та визначено запобіжний захід у вигляді застави.

В подальшому, 30 травня 2022 року прокурором Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури подано до суду клопотання про продовження дії обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, строк якого спливав 04 червня 2022 року.

У судовому засіданні, яке відбулося 31 травня 2022 року стороною захисту заявлено клопотання про відвід судді ОСОБА_7 від розгляду кримінального провадження № 0000006 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (справа №691/782/15-к).

02 червня 2022, у зв`язку з тим, що заява про відвід судді Городищенським районним судом не розглянута, прокурором у даному кримінальному провадженні подано до Городищенського районного суду Черкаської області лист про вжиття заходів направлених на розгляд клопотання про продовження дії обраного запобіжного заходу від 30 травня 2022 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, строк якого спливав 04 червня 2022 року, шляхом передачі на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України, а у разі неможливості, звернення до Черкаського апеляційного суду з вмотивованим поданням про передачу для розгляду справи до іншого суду.

За результатами автоматизованого розподілу, клопотання сторони обвинувачення про продовження дії обраного запобіжного заходу від 30 травня 2022 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, 03 червня 2022 року надійшло на розгляд судді Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_21 , яка 03 червня 2022 року заявила собі самовідвід у даному кримінальному провадженні.

Заява про самовідвід судді ОСОБА_21 у кримінальному провадженні №0000006 за результатами автоматизованого розподілу справ надійшла на розгляд судді Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_22 .

Ухвалою від 03 червня 2022 року, суддею Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_22 було відмовлено у задоволенні заяви про самовідвід судді Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_21 від розгляду клопотання сторони обвинувачення про продовження дії обраного запобіжного заходу від 30 травня 2022 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, у зв`язку з чим, суддею Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_21 було призначено судове засідання з розгляду клопотання сторони обвинувачення про продовження дії обраного запобіжного заходу від 30 травня 2022 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на 11 год. 00 хв. 04 червня 2022 року. У судовому засіданні, стороною захисту подано заяву про відвід судді ОСОБА_21 та вказану заяву передано до канцелярії Городищенського районного суду Черкаської області для визначення судді для розгляду вказаної заяви про відвід судді. Клопотання сторони обвинувачення про продовження дії обраного запобіжного заходу від 30 травня 2022 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, станом на 04.06.2022 не було вирішено, у зв`язку з чим, на підставі листа від 03 червня 2022 року № 52/4-1801ВИХ-22 начальника Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в порядку ч. 6 ст. 615 КПК України, продовжено утримування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою до вирішення відповідного питання про продовження строку тримання під вартою судом під час судового засідання в Державній Установі «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 червня 2022 року, за результатами розгляду клопотання сторони захисту в порядку ст. 206 КПК України про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з під варти, у задоволенні клопотання відмовлено, а перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою визнано таким, що продовжено в порядку встановленому КПК України.

Станом на 20 липня 2022 року у розпорядженні сторони обвинувачення відсутні будь які судові рішення щодо розгляду заяви сторони захисту від 04 червня 2022 року про відвід судді Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_21 від розгляду клопотання сторони обвинувачення про продовження дії обраного запобіжного заходу від 30 травня 2022 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

Крім того, в подальшому, у ході розгляду заяви сторони захисту про відвід судді ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000006, суддею Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 у судовому засіданні з розгляду заяви сторони захисту про відвід судді ОСОБА_7 від розгляду кримінального провадження № 0000006 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (справа №691/782/15-к), заявлено самовідвід.

За результатами автоматизованого розподілу, заяви про самовідвід судді ОСОБА_1 від розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000006, заява надійшла на розгляд судді Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_21 та була призначена до розгляду у судовому засіданні 30 червня 2022 року.

У судовому засіданні, яке відбулося 30 червня 2022 року з розгляду заяви про самовідвід судді ОСОБА_1 від розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000006, стороною обвинувачення заявлено відвід судді Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_21 .

У зв`язку із неможливістю визначити склад суду для розгляду заяви сторони обвинувачення про відвід судді Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_21 , Городищенським районним судом Черкаської області направлено подання до Черкаського апеляційного суду про передачу на розгляд до іншого суду матеріалів заяви про відвід судді ОСОБА_21 у кримінальному провадженні № 0000006.

Ухвалою суду від 07 липня 2022 року Черкаським апеляційним судом подання Городищенського районного суду Черкаської області задоволено та матеріали заяви про відвід судді ОСОБА_21 у кримінальному провадженні № 0000006 передано на вирішення до Шполянського районного суду Черкаської області.

Станом на 26 липня 2022 року вказане вище подання, Шполянським районним судом Черкаської області не розглянуто.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 в порядку ч. 6 ст. 615 КПК України на підставі листа від 03 червня 2022 року № 52/4-1801ВИХ-22 начальника Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 закінчується 02 серпня 2022 року.

Враховуючи викладене, а також те, що питання щодо відводу судді ОСОБА_7 від розгляду кримінального провадження №0000006 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, станом на 26 липня 2022 року не вирішено, та у зв`язку із закінченням строку дії обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , виникла необхідність у вирішенні питання про продовження строку дії обраного запобіжного заходу.

Потерпілий ОСОБА_9 та представник потерпілого ОСОБА_23 , належно повідомлені про розгляд клопотання, до суду не прибули. Представник потерпілого ОСОБА_23 надіслав телефонограму від 28 липня 2022 року за вхідним №150 про неможливість прибуття у зв`язку із воєнним станом. Їх неявка, відповідно до вимог ст.325 КПК України не перешкоджає розгляду і вирішенню клопотання прокурора щодо продовження чи зміни обраного виду запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив щодо подальшого утримання під вартою, згідний надати особисте зобов`язання для доведення належної процесуальної поведінки, пов`язаною із участю в судових засіданнях, пояснив, що не має намірів ухилятися від суду і що саме через не розгляд поданих ним до суду звернень був позбавлений можливості мати інформацію про дні і години проведених судових засідань у кримінальному провадженні.

Захисники ОСОБА_6 не погодився з клопотанням прокурора, з підстав не обґрунтованості, упередженості, тривалості судового розгляду.

Захисник ОСОБА_5 подав заперечення від 28 липня 2022 року за вхідним №2087/22, яке мотивує тим, що клопотання прокурора, не підлягає до задоволення через постійне відсилання на ризики передбачені п. 1, ч.1, ст. 177 КПК України, які перестали існувати. ОСОБА_4 ніколи не переховувався від суду, а непорозуміння з виїздом за кордон у зв`язку із працевлаштуванням не можливо розцінювати як ризик переховуватись від суду. Більш того, ОСОБА_4 постійно здійснював листування з судом, клопотав про проведення відеоконференцій оскільки знаходився за кордоном, постійно засвідчував свої наміри безперервної участі в судовому розгляді справи (а.с. № 152, том № 5, а.с. № 172, том № 5,а.с. №173, том № 5, а.с. № 174, том № 5, а.с. № 215, том № 5, а.с. № 225, том № 5, а.с. №240, том № 5, а.с. №3-4, том № 6, а.с. № 11, том № 6, а.с. № 20, том № 6, а.с. № 29, том №6, а.с. №30, том № 6), однак, з незрозумілих на то причин, суд ігнорував звернення ОСОБА_4 , не розглядав їх, приєднував до матеріалів судового провадження та не призначав розгляд справи в режимі відеоконференції, чим порушив принцип змагальності, принцип рівності сторін та обмежив доступ до правосуддя для особи, яка працювала, щоб прогодувати свою сім`ю. Також, для виїзду за кордон у ОСОБА_4 не було жодних обмежень, більш того, суд був проінформований про його виїзд за кордон (про це свідчать вищезгадані листи). 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента Ураїни від 18 травня 2022 року № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. ОСОБА_4 є військовозобов`язаним, а тому здійснити виїзд за кордон з метою «переховуватись від суду» він не зможе, а навіть якби і зміг, то такого б не вчиняв, а історія з виїздом за кордон яка мала місце не більше аніж непорозуміння, оскільки останній нікуди не зникав, контакт із судом постійно тримав. Також, доводи прокурора повністю спростовуються наявними численними допитами та участю ОСОБА_4 у різних слідчих та процесуальних діях, що підтверджується наявними в матеріалах справи документах. Таким чином, ризик вказаний прокурором а саме за п.1, ч.1, ст. 177 КПК України не доведено, а більш того, він повністю спростовується наявними матеріалами справи та фактичною обстановкою в державі у зв`язку із воєнним станом. Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, як то передбачено п. 5, ч. 1, ст. 177 КПК України, то такий ризик вказаний прокурором абсолютно безпідставно, оскільки справа вже понад 7 років слухається у Городищенському районному суді Черкаської області, а відносно повторного вчинення, то навіть якщо дивитись з точки зору обґрунтування клопотання прокурором, то прокурор в своєму ж клопотанні зазначає: « ОСОБА_4 керуючи автомобілем HUNDAI H1, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 … будучи не уважним під час керування транспортним засобом, не належним чином стежив за дорожньою обстановкою…», тобто, спочатку прокурор стверджує, що ОСОБА_4 вчинив злочин із неуважності, а потім стверджує, що ризик передбачений п.5, ч.1, ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 може повторно вчинити такий самий злочин. ОСОБА_4 раніше не судимий, ніколи не керував транспортним засобом, будучи в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, у вчиненні інших злочинів чи кримінальних проступків ніколи не підозрювався і не звинувачувався, а тому ризик передбачений п. 5, ч.1, ст. 177 КПК України вважає недоведеним. Соціальні зв`язки ОСОБА_4 є сталими та тісними, що підтверджується також наявними матеріалами справи (а.с. 77, том № 2, а.с. № 102, том № 2, а.с. № 42, том № 3, а.с. № 43, том № 3), має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку до тримання під вартою утримував за власний кошт. Щодо негайного звільнення ОСОБА_4 з-під варти в залі суду, то якби сторона захисту не хотіла, але змушена погодитись з об`єктивними твердженнями прокурора ОСОБА_3 щодо наступного: 06 липня 2021 року, ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області стосовно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 03 вересня 2021 року включно. 21 липня 2021 року, ухвалою Черкаського апеляційного суду ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області було залишено без змін. 30 серпня 2021 року, ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 було продовжено строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 28 жовтня 2021 року включно. 26 жовтня 2021 року, ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 було продовжено строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 24 грудня 2021 року включно. 17.11.2021 року, ухвалою Черкаського апеляційного суду ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області було залишено без змін. 21 грудня 2021 року, ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 було продовжено строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 18 лютого 2022 року включно. 11 лютого 2022 року, ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 було продовжено строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 11 квітня 2022 року включно. 06 квітня 2022 року, ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області запобіжний захід відносно ОСОБА_4 було продовжено строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 04 червня 2022 року включно. 30 травня 2022 року прокурором Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 подано до Городищенського районного суду Черкаської області клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб. 31 травня 2022 року стороною захисту було заявлено відвід судді Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_7 у зв`язку із порушення правил авторозподілу. У зв`язку із листом прокурора, клопотання про продовження строку запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 було передано на автоматизований розподіл та визначено новий склад суду суддя Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_21 04 червня 2022 року, сторона захисту заявила про відвід судді Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_21 у зв`язку із її участю на етапі досудового розслідування в якості слідчого судді в даному кримінальному провадженні. Клопотання прокурора ОСОБА_25 від 30 травня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 в строк до 04 червня 2022 року включно не було розглянуте. Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 застосований на підставі ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 06 липня 2021 року і продовжений на підставі ухвал Городищенського районного суду Черкаської області від 30 серпня 2021 року, 26 жовтня 2021 року, 21 грудня 2021 року, 11 лютого 2022 року, 06 квітня 2022 року не було продовжено і він сплив 04 червня 2022 року. У відповідності до положень чт.1, ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. 03 червня 2022 року, прокурором Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 було подано до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» лист за вих. № 52/4-1801ВИХ-22, згідно якого прокурор ОСОБА_3 користуючись наданим йому правом ч.6, ст.615 КПК України просив продовжувати утримувати ОСОБА_4 в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» не дивлячись на сплив строку застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 . Слід звернути увагу суду на положення ч.6, ст.615 КПК України, адже у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці. Тобто, приписи ч.6, ст.615 КПК України чітко вказують, що не може бути продовжений запобіжний захід продовжений прокурором на підставі вказаної частини ст.615 КПК України більше аніж на 2 (два) місяці. Приписи ч.1, ст.197 КПК України нам вказують, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Звертає увагу, що приписи ст.199 КПК України не містять права суду продовжити запобіжний захід відносно особи, щодо якої було застосовано ч.6, ст.615 КПК України а імперативні норми чітко вказують, що продовженим може бути лише запобіжний захід на підставі ухвали, в межах строку її дії. З вищезгаданого листа прокурора та приписів ч.6, ст.615 КПК України, дія застосованого продовження тримання під вартою припиняється після вирішення відповідного питання судом (тобто, вирішення питання судом про застосування чи продовження) тримання під вартою в порядку та умовах визначених діючим Кримінально процесуальним законодавством. Ввважає, що слід відмовити у продовженні строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та звільнити його з-під варти негайно. Щодо питань неправомірності застосування прокурором положень ст.615 КПК України в формі листа до місця тримання обвинуваченого, то 03 червня 2022 року, ОСОБА_4 перебуваючи в Черкаському СІЗО отримав від прокурора ОСОБА_3 лист, в якому вказано, що керуючись ч.6, ст. 615 КПК України, у випадку не ухвалення рішення у справі, запобіжний захід продовжується прокурором на 2 (два) місяці. Сторона захисту вважає, що така процесуальна форма документу істотно порушує положення ст.110, ст.615 КПК України, оскільки рішення прокурора повинно бути оформлене у формі постанови. Положення ч.6, ст.615 КПК України зазначає, що у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці. У відповідності до ч.1, ст.110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Згідно ч.3, ст.615 КПК України, рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне. Приписи ст.19 Конституції України чітко вказують, що Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, єдина форма, в якій прокурор ОСОБА_3 мав право продовжити тримання під вартою ОСОБА_4 строком на 2 місяці є постанова, КПК України не передбачає такої процесуальної форми в якій подав прокурор до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» (форма листа), як підстави тримання обвинуваченого. Прокурор ОСОБА_3 діяв поза межами своїх повноважень і не в порядку передбаченому Законом, а тому його дії є незаконними і не можуть породжувати будь-яких правових підстав тримати ОСОБА_4 під вартою, оскільки належним чином не оформлені. Щодо практики Європейського Суду з прав людини у питанні застосування та продовження тримання під вартою. ЄСПЛ під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у демократичному суспільстві у значенні, передбаченому Конвенцією. Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Окрім того, ЄСПЛ у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами. Як зазначено в п.143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»). Національна практика, окрім іншого, також вказує на певні підстави, зокрема згідно Постанови №14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відповідно до ч. 6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи. А тому, враховуючи вищевикладене, просив, суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а ОСОБА_4 звільнити з-під варти негайно.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисників, які заперечили проти клопотання, враховуючи належне повідомлення потерпілого та його представника, вивчивши виділені матеріали кримінального провадження з доданими до клопотання документами сторонами кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задоволити, в силу наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку, суд, зобовязаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу і в компетенції суду, згідно ч.1 цієї ж статті, за клопотанням учасників судового провадження обрати, змінити, чи скасувати запобіжний захід щодо обвинуваченого. В судовому засіданні встановлено, що ризики, визначені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а саме: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 .. Станом на 28 липня 2022 року судовий розгляд у кримінальному провадженні не закінчений та, триває в стадії вивчення та дослідження письмових доказів, проведено допит обвинуваченого і тому, обгрунтовано, виникла необхідність щодо вирішення питання про продовження дії обраного виду запобіжного заходу іншим суддею стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , остільки суддя ОСОБА_7 перебуває у щорічній відпустці.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який суттєво обмежує конституційне право людини на свободу та особисту недоторканість. Будучи природним воно має бути забезпечене підвищеним захистом у сфері кримінального судочинства, а тому й може бути обмежене лише при дотриманні загальноприйнятих принципів виходячи із критеріїв розумності та об`єктивності.

Згідно ст.3 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту продовжується лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

За нормами ч.1 ст.184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу;

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити і: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, ч.3 ст.199 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК України, визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-р/2017 від 23.11.2017 року, слідчий, прокурор звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

За нормами п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенція), ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97 ВР, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків та відповідно до процедури, встановленої законом. П. 3 ст. 5 Конвенції кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "с" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Це ж положення відображено в ч. 4, 5 ст. 28 КПК України, а саме кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

При вирішенні питання про доцільність дії обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що аргументи за чи проти звільнення, у тому числі ризик того, що обвинувачений може перешкодити належному проведенню судового розгляду, не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування оцінюється з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»). Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»).

На пропозицію суду надати обвинуваченому та захисникам до суду документи, які обґрунтовують можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи іншого, такі не надані через їх відсутність на час розгляду клопотання прокурора. Таким чином, належного обґрунтування заявленого клопотання обвинуваченим не зроблено. Обвинувачений не спростував доводи прокурора, що має можливість забезпечити належну процесуальну поведінку, не перебуваючи під вартою, і повідомив про інше місце проживання, інформація щодо якого відсутня у документах суду, не представив доказів, які б підтверджували зміну місця проживання у м.Кропивницький, його перебування та забезпечували можливість знаходитись на час судового розгляду, не підтверджено пояснення про наявність житла, його оренди, згоду власника на проживання, як обвинуваченого у кримінальному провадженні в ньому, які б обґрунтовували його пояснення про незадовільний стан здоров`я та потребу лікування, погіршення стану утримання в слідчому ізоляторі. При цьому, обвинувачений не надав у розпорядження суду жодних документів, які інформують про його особу, остільки суд, на час розгляду клопотання прокурора, обмежений у доступі до матеріалів, як кримінального, так і судового провадження, через перебування їх у провадженні іншого судді. Посилання обвинуваченого на доцільність обрання щодо нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання без підтвердження відповідними і належними доказами, не може переважати доводи прокурора, які були детально вивчені з учасниками процесу.

З врахуванням викладеного та обставин встановлених в судовому засіданні, відсутності у обвинуваченого та захисників доказів, які б переважали над обґрунтуванням прокурора щодо процесуальної поведінки під час судового розгляду кримінального провадження та підтверджували можливість застосування іншого запобіжного заходу, суд приходить до переконання, що жоден із інших альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не взмозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, виконання ним процесуальних рішень суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 199, 206, 331, 350, 372 КПК України, суд,-

постановив :

клопотання прокурора Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000006 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній Установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, до 25 вересня 2022 року, включно.

Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_4 під розпис з ухвалою суду за місцем тримання в Державній Установі «Черкаський слідчий ізолятор».

Зобов`язати процесуального прокурора повідомити про прийняте рішення суду в частині продовження обраного запобіжного заходу у кримінальному провадженні родичів обвинуваченого ОСОБА_4 .

Копію ухвали суду направити до Державної Установи «Черкаський слідчий ізолятор», для виконання та вручення обвинуваченому ОСОБА_4 , а потерпілому ОСОБА_9 та представнику потерпілого ОСОБА_23 , для відому.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення, може бути подана апеляція до Черкаського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1