Справа № 463/9247/20
Провадження № 1-кп/463/160/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові об`єднані в одне провадження обвинувальні акти у кримінальних провадженнях за № 0001215 від 19.09.2020 року, № 0001231 від 25.09.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, розлученого, не працюючого, раніше судженого, останній раз вироком Залізничного районного суду м.Львова від 19.07.2022 року за ч.2 ст.185 КК України, з врахуванням положень ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 18 вересня 2020 року близько 16 год. 48 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, повторно, знаходячись у приміщенні будівельно-господарського гіпермаркету «Епіцентр К» №2 м.Львів TOB «Епіцентр К» за адресою: місто Львів, вул.Б.Хмельницького,188А, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, таємно викрав із торгового залу джемпер чоловічий темно-сірого кольору «Adidas», вартістю 855,63 гривень, джемпер чоловічий сірий, вартістю 655,60 гривень, футболку фітнес чоловічу білого кольору «Under Armour», вартістю 445,50 гривень. Після цього, ОСОБА_4 , зайшовши в кімнату для примірювання, викрадені джемпер та футболку одягнув на себе під свій одяг, а інший джемпер заховав за пояс штанів, в які був одягнений. В подальшому, ОСОБА_4 зазначені товари виніс за межі касових боксів, не розраховуючись, вийшов з приміщення гіпермаркету, після чого був затриманий працівниками охорони. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв будівельно-господарського гіпермаркету «Епіцентр К» №2 м.Львів TOB «Епіцентр К» матеріальну шкоду на загальну суму 1956,73 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 23 вересня 2020 року близько 18 год. 25 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, знаходячись у приміщенні торгового залу магазину «Свій Маркет» ТзОВ «Рітейл Україна» за адресою: м.Львів, вул.Пасічна,92, шляхом вільного доступу таємно викрав із стелажа одну банку напою «Кінгз Брідж Бренді Кола» ємністю 0,45л, вартістю 20,94 гривень та одну пляшку лікеру торговельної марки «Бейліз» ємністю 0,5л, вартістю 336,60 гривень, які заховав собі у сумку. В подальшому, ОСОБА_4 зазначені товари виніс за межі касових боксів, не розраховуючись, залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ТзОВ «Рітейл Україна» матеріальну шкоду на загальну суму 357,54 гривень.

Таким чином, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, дав покази, які в повній мірі відповідають обставинам, викладених в обвинувальних актах. Додатково зазначив, що 18.09.2020 року знаходячись у приміщенні будівельно-господарського гіпермаркету «Епіцентр» він таємно викрав із два джемпери і футболку та 23.09.2020 року знаходячись у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » таємно викрав одну банку напою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та одну пляшку лікеру. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

Представники потерпілих в судове засідання не з`явилися, подавши при цьому заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Учасники процесу не заперечили щодо розгляду справи у відсутності потерпілих.

У зв`язку з наведеним та з врахуванням думки учасників процесу, розгляд справи проведено без участі представників потерпілих.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження, які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Обвинувачений підтвердив позицію щодо обмеження обсягу дослідження доказів судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, добровільність його позиції та розуміння правових наслідків обмеження обсягу дослідження доказів судом.

Оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, а тому його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.
Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи матеріали досудової доповіді, що свідчать про високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, позицію сторони обвинувачення, відношення обвинуваченого до вчиненого, особу обвинуваченого, який розлучений, не працює, раніше неодноразово суджений за вчинення майнових злочинів, на диспансерному обліку з приводу наркологічного та психоневрологічного захворювання не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе у виді реального покарання, а тому, йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, оскільки таке покарання відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження нових кримінальних правопорушень, а також соціальної реабілітації.
Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, чи застосування ст.75 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини в їх сукупності та дані про особу винного, суд не знаходить. Так описані вище дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, дають лише підстави для призначення покарання у мінімальних його межах, передбачених санкцією відповідної статті, у виді позбавлення волі, а не застосування ст.69 КК України, з урахуванням наявності в обвинуваченого судимості за злочини проти власності, що не зняті і не погашені, останній не зробив належних висновків і знову вчинив злочин.
Застосування інституту умовного звільнення (ст.75 КК України) до призначеного обвинуваченому покарання не сприятиме меті покарання та не буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Конкретні обставини справи свідчать, що досягнення мети покарання, яка полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу, неможливе без його реального відбування. Отже, суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.
Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, вибір заходу примусу та порядок його узгоджується із позицією сторони обвинувачення, висловленої у судових дебатах.
Крім цього, судом встановлено, що вироком Залізничного районного суду м.Львова від 19.07.2022 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та з врахуванням положень ч.4 ст.70 КК України призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення. А тому, на підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, враховуючи вирок Залізничного районного суду м.Львова від 19.07.2022 року, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань.

На момент ухвалення вироку обвинуваченому у вказаному кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішити, відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст.368, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді - 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, з врахуванням вироку Залізничного районного суду м.Львова від 19.07.2022 року, шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 25.05.2022 року.

Речові докази по справі: оптичний диск «PATRON» з відеозаписами камер спостереження гіпермаркету «Епіцентр К», що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Б.Хмельницького,188А; DVD-R диск з відеозаписами камер спостереження магазину «Свій Маркет», що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Пасічна,92, - залишити при матеріалах справи; джемпер чоловічий темно-сірого кольору «Adidas», джемпер чоловічий сірий, футболку фітнес чоловічу білого кольору «Under Armour», які передані на зберігання потерпілому TOB «Епіцентр К» - залишити у його власності.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1