Справа № 201/7514/22
Провадження № 1-кс/201/2766/2022
УХВАЛА
06 жовтня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання прокурора Щастинської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000080 від 14.06.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2022 року до суду надійшло вказане клопотання.
В обґрунтування поданого клопотання прокурор вказує, що слідчим відділом 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000080 від 14.06.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, про арешт майна.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 у період з березня по квітень 2022 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, будучи громадянином України, перебуваючи на території смт Новоайдар Щастинського району Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, у взаємодії з невстановленими представниками окупаційної адміністрації рф та незаконних збройних формувань так званої «ЛНР», умисно, добровільно зайняв посаду в «прокуратурі Новоайдарського району генеральної прокуратури луганської народної республіки», тобто зайняв посаду в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території Луганської області.
Далі у клопотанні детально викладені встановлені на даний час органом до судового розслідування обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення.

17.08.2022 у вказаному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який будучи громадянином України, за встановлених органом досудового розслідування обставин, підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, ОСОБА_4 здійснено з дотриманням вимог ст.ст.111, 135, 278 КПК України.

На даний час досудовим розслідуванням, встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності володіє наступним майном:

житловий будинок загальною площею 131,1 кв.м. з належними до нього господарськими і побутовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 13584796).

Право володіння підозрюваного ОСОБА_4 зазначеним майном підтверджується Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 305216191 від 18.07.2022 ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України для конфіскації майна, як виду покарання виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_4 .

Посилаючись на ст. 36, 170-171 КПК України прокурор просить накласти арешт на майно власником якого є підозрюваний ОСОБА_4 з метою забезпечення призначення судом покарання у виді конфіскації майна (передбаченого санкцією ч. 7 ст. 111-1 КК України).

Власник майна не повідомлявся про розгляд клопотання слідчого, згідно ст.172 ч.2 КПК України.

Прокурор в судове засідання по розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутність, на його задоволенні наполягав, неприбуття прокурора та слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 2-4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, згідно ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального Кодексу України.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Окрім того, згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.вої конфіскації майна.

За положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Розглядом клопотання встановлено, що у провадженні, слідчого відділу 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях перебувають матеріали кримінального провадження № 0000080 від 14.06.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення, за встановлених органом досудового розслідування обставин, підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій, у спосіб передбачений КПК України, повідомлено про підозру.

Як встановлено при розгляді клопотання, за своїм змістом повідомлена ОСОБА_4 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти висновку, що ОСОБА_4 причетна до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст.111-1 КК України.

При цьому, відповідно матеріалів клопотання ОСОБА_4 постійно перебуває на тимчасово окупованій території України, а саме на території смт Новоайдар Щастинського району Луганської області та жодного разу у призначений час та у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.
Постановою прокурора від 25.08.2022 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_4 оголошено розшук.
Водночас, чинне процесуальне законодавство не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного та міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено органом досудового розслідування шляхом винесення постанов про оголошення підозрюваного в розшуки.

Також доведено, що підозрюваний ОСОБА_4 є власником житлового будинку загальною площею 131,1 кв.м. з належними до нього господарськими і побутовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 13584796).

Отже, в клопотанні доведено достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_4 , вищевказане майно, на яке ініціатор клопотання просить накласти арешт, належить підозрюваному, у разі доведеності вини під час судового розгляду підлягає можливої конфіскації (ч.7 ст.111-1 КК України), також накладання арешту необхідне з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), оскільки незастосування арешту може призвести до його відчуження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, враховуючи також наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, власником яких підозрюваний у кримінальному провадженні і існує сукупність підстав вважати, що підозра є обґрунтованою.

Керуючись ст. ст.117, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Щастинської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000080 від 14.06.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме:

житловий будинок загальною площею 131,1 кв.м. з належними до нього господарськими і побутовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 13584796).

позбавивши ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 права на відчуження та розпорядження вказаним майном.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1