Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/161/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2022 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький матеріали кримінального провадження № №0001556 від 03.03.2020за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.12.2021, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кірове Великомихайлівського району Одеської області, українця, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, офіційно не працюючого, неодруженого, не маючого утриманців, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше неодноразово судимого:
- 21.08.2000 Овідіопольським районним судом Одеської області за ч.2 ст.140, ст. 17 ч.2 ст.140, ч.3 ст. 140, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна; звільнений 08.05.2004 по відбуттю строку покарання;
- 14.09.2005 Овідіопольським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; звільнений 25.04.2008 по відбуттю строку покарання;
- 17.10.2008 Любашівським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185, ст.395, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки; звільнений 13.05.2011 по відбуттю строку покарання;
- 21.03.2012 Любашівським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 05 років; звільнений 03.03.2016 по відбуттю строку покарання;
- 14.07.2017 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 03 роки; звільнений 06.12.2019 по відбуттю строку покарання, -
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Строк відбування покарання рахувати з 28.12.2021.
Строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 03.03.2020 до 27.12.2021 включно на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк покарання ОСОБА_7 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів на загальну суму 2198 (дві тисячі сто дев`яносто вісім) гривень 14 копійок. для проведення судових експертиз, а саме: судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №304 від 10.03.2020, судової експертизи зброї №13 від 10.03.2020 та судової товарознавчої експертизи №173 від 12.03.2020.
В порядку ст.100 КПК України визначено долю речових доказів.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 .

В апеляційних скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі та доповненнях просить вирок суду скасувати, матеріали провадження направити на новий судовий розгляд.

Вважає вирок незаконним та необґрунтованим.

Судом першої інстанції не допитано свідків.

Зазначає, що був відсторонений від дебатів та останнього слова.

Зазначає, що не мав наміру щось забирати у потерпілої ОСОБА_9 для власної потреби.

Судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано стан здоров`я обвинуваченого.

-захисник-адвокат ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження закрити.

Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення як на досудовому слідстві так і в суді ОСОБА_7 не визнав та пояснював, що не визнає корисливий мотив своїх дій та захват за шию потерпілої ОСОБА_10 , а вважає, що 03.03.2020 року між ним та потерпілою просто відбулась побутова сварка на грунті ревнощів, під час якої він відібрав телефон, щоб вона не спілкувалась зі своїм колишнім чоловіком та іншими чоловіками. Відповідно, на думку обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно постановити виправдувальний вирок.
Під час розгляду даного кримінального провадження в суді не було спростоваш пояснення обвинуваченого проте, що між ним та потерпілою просто відбулась побутова сварка на грунті ревнощів, під час якої він відібрав телефон, щоб вона не спілкувалася зі своїм колишнім чоловіком та іншими чоловіками, а також не підтверджено та не встановлено корисливий мотив дій ОСОБА_7 та факту причетності мого підзахисного ОСОБА_7 до вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою).
Все обвинувачення грунтується лише на здогадках та припущеннях сторони обвинувачення, потерпілого та свідків поданому провадженню.
Вважає, що в судовому засіданні не було встановлено та підтверджено доказами вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
Короткий зміст суті справи:
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за наступних обставин.
03.03.2020 близько 11:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік будинку 5а, що по вулиці Покровській в м. Кропивницькому, помітив раніше знайому ОСОБА_10 та саме в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, шляхом нападу з метою заволодіння майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи.
ОСОБА_7 підбіг позаду до ОСОБА_10 та, лівою рукою здавивши потерпілу за шию, вихватив у останньої мобільний телефон марки «General», сірого кольору, який потерпіла тримала в руці. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу та заволодівши вказаним мобільним телефоном марки «General», mobile GM8go 1/16 Gb кольору grey, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , вартість якого становить 1333 грн. 00 коп., всередині якого була встановлена сім-карта мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 , ОСОБА_7 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав змінену апеляційну скаргу з доповненнями та просив вирок суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , який частково підтримав свою подану апеляційну скаргу, підтримав змінену апеляційну скаргу обвинуваченого та просив вирок суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд, думку прокурора, який просив апеляційні скарги обвинуваченого та сторони захисту залишити без задоволення, а вирок суду без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
До початку розгляду апеляційних скарг ОСОБА_7 подав клопотання про застосування при призначенні покарання норму ч.5 ст. 72 КПК України, а саме зарахування строку попереднього ув`язнення до покарання з розрахунку один день перебування в СІЗО за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Незважаючи на не визнання вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, його вина у вчиненні вказаного правопорушення доводиться дослідженими судом першої інстанції дроказами, яким була надана оцінка під час проведення судового розгляду:

- показаннями потерпілому ОСОБА_11 суду пояснив, що обвинуваченого знає, як попереднього співмешканця своєї сестри, бачив його декілька разів, неприязнених стосунків з обвинуваченим нема, потерпіла ОСОБА_10 є його сестрою. Обвинувачений та потерпіла перебували у близьких стосунках та разом проживали близько 3-4 місяців на його орендованій квартирі. В період вчинення злочину він перебував у відрядженні у м. Києві, коли був вдома, то вони не сварились. У кінці лютого 2020 року його сестра ОСОБА_10 після чергової сварки вигнала ОСОБА_12 з дому, оскільки він її вдарив в ході сварки. ОСОБА_13 зібрав речі та пішов. Сестра неодноразово йому телефонувала та скаржилась на обвинуваченого, що той не хоче йти працювати, оскільки необхідно оплачувати квартиру, у зв`язку з чим між ними виникають скандали, говорила, що ОСОБА_13 почав «піднімати на неї руку». Гроші на проживання він давав сестрі, платив за квартиру, знає, що вона також позичала гроші. Зі слів сестри, йому стало відомо, що ОСОБА_14 викрав документи з будинку та сказав сестрі, що віддасть їх тільки, коли вона дасть йому гроші, весь час їй погрожував фізичною розправою, розбив вікно, залишав включеним газ, вона його боялась. Оскільки потерпіла вдома боялася перебувати із-за погроз обвинуваченого, то вона проживала у ОСОБА_15 , проживала там приблизно 2-3 дні до нападу. Як йому відомо, 3 березня 2020 року ОСОБА_14 вчинив напад на ОСОБА_10 душив її, погрожував ножем, забрав телефон, позаду йшов ОСОБА_16 та допоміг відбитися від нападу, після чого ОСОБА_13 втік, забравши телефон. Сестра ОСОБА_10 повідомила в поліцію та ОСОБА_13 через пару годин біля Клинцовського мосту був затриманий. Всі обставини відносин обвинуваченого з сестрою та щодо нападу остання розповідала по телефону йому особисто, просила допомогти, оскільки вона вже нічого вдіяти не може, також і обвинувачений підтверджував повідомлене сестрою. Він повернувся з м.Києва 03.03.2020 та бачився з сестрою після нападу, бачив у неї на шиї праворуч синець у вигляді смужки. Наразі телефон сестри у розбитому стані йому повернули. Приблизно через тиждень після нападу у сестри стався приступ, і вона потрапила в лікарню і впала в кому та весь час перебувала у непритомному стані. Обвинувачений телефонував йому та казав, щоб він дав йому гроші за повернення документів, за повернення мобільного телефону нічого не казав. Також йому телефонувала мати та казала, що до неї приїжджав обвинувачений та шукав потерпілу, оскільки не вірив, що остання перебуває у лікарні. Про погрозу ножем говорила йому сестра та ОСОБА_16 , який допоміг сестрі відбитися від нападу, також, коли патрульні затримували ОСОБА_17 , то вилучили у нього ніж. При затриманні він не був присутнім, про все йому розповідала потерпіла. Одразу після нападу сестра ОСОБА_10 йому телефонувала з телефону ОСОБА_18 та розповіла про злочин.
- показаннями Свідка ОСОБА_19 , який суду першої інстанції пояснив, що потерпілі є його знайомі, обвинуваченого бачив один раз, неприязнених стосунків між ними нема. До всіх подій, що відбувались у ОСОБА_20 з обвинуваченим, вони проживали разом, були співмешканцями. Навесні 2020 року, точно не пам`ятає, йому зателефонувала ОСОБА_20 та попросила про допомогу, просила її забрати, розповіла про обвинуваченого, попросила дозволити деякий час пожити у нього. До цього вона проживала на квартирі у свого брата по АДРЕСА_2 . ОСОБА_20 попросила разом сходити на квартиру та забрати речі. Коли вони прийшли, то побачили, що квартира взламана, речі були зібрані для виносу, вони зателефонували у поліцію. Обвинуваченого він бачив до нападу один раз, коли він та ОСОБА_20 зустрілись з ним, щоб забрати документи (паспорт, атестати про навчання та інші), які ОСОБА_13 забрав у потерпілої, однак за повернення документів обвинувачений просив гроші. ОСОБА_20 розповідала, що у неї з ОСОБА_21 неприязнені стосунки, одного разу навіть душив її. Через деякий час, в району Міськгазу, де він чекав на потерпілу, під час телефонної розмови з ОСОБА_20 , яка повідомила, що вона вже відходить, він почув її крик, коли обернувся, то побачив, що обвинувачений позаду схопив, як пам`ятає, рукою ОСОБА_20 за шию (захватом), вихопив з рук потерпілої телефон та тягне її на інший бік дороги, потерпіла кричала. Якою рукою ОСОБА_13 зробив захват він краще пам`ятав на досудовому розслідуванні, коли давав покази та приймав участь у слідчому експерименті. Вони були на відстані до 100 м. від нього. Перехожим обвинувачений казав, що це його дружина, вона п`яна та він веде її додому. Однак, потерпіла була тверезою, додав, що після того, як він забрав ОСОБА_20 від ОСОБА_17 , остання взагалі не вживала алкогольні напої. Він підбіг та відштовхнув від потерпілої обвинуваченого, потерпіла кричала, що обвинувачений забрав її телефон. Він почав підходити до ОСОБА_17 , відстань між ними була приблизно 1,5-2 м., на що останній сказав: «Не треба!» та витягнув з правого рукава та показав ніж, махнув ним, а потім втік в сторону авторинку разом з телефоном потерпілої. ОСОБА_20 була дуже налякана. Він викликав поліцію, яка у подальшому затримала ОСОБА_17 на мосту. Поліція швидко приїхала, вони разом з поліцейськими на службовому автомобілі поїхали по району та на Клинцовському мосту ОСОБА_20 побачила та впізнала ОСОБА_17 , де його потім поліцейські і затримали. Після нападу ОСОБА_20 проживала у нього, коли їй стало погано, то швидку допомогу він викликав, це було приблизно у 20-х числах березня, близько двох тижнів вона перебувала на лікуванні в обласній лікарні, потім вона впала в кому.
- показаннями свідка ОСОБА_22 , який суду першої інстанції пояснив, що він працює поліцейським з квітня 2018 року в управлінні патрульної поліції в Кіровоградській області, з потерпілим він не знайомий, потерпілу знає, як заявницю, обвинуваченого знає, оскільки проводив його затримання. 03.03.2020 в першій половині дня, близько 11 год., під час патрулювання було отримано повідомлення про розбійний напад по вул.Покровській. Прибувши на місце виклику, було виявлено заявника жінку та чоловіка (в судовому засіданні вказав на свідка ОСОБА_18 ), який був поряд з нею, які повідомили, що колишній чоловік жінки (наразі це обвинувачений) забрав у неї з використанням фізичної сили та ножа мобільний телефон та пішов в напрямку Кущівки (вул.Кропивницького). Разом з заявницею та свідком вони почали патрулювати прилеглу територію, через деякий час виїхали на вул.Кропивницького, де заявниця помітила за описом чоловіка та повідомила, що це саме обвинувачений, який рухався по вул.Кропивницького в бік вул.Пермської. Патрульний автомобіль подав відповідний звуковий сигнал (була включена сирена), поліцейські вийшли з автомобіля та побачили, що обвинувачений почав тікати. Приблизно через 100 м. вони затримали обвинуваченого. Під час затримання він особисто бачив і чув, як обвинувачений махом руки, як пам`ятає правої, викинув предмет, який при падінні за звуком був схожий на металевий. Після огляду даного предмета він виявив, що це є ножем, замотаний червоною ізоляційною стрічкою. Ніж впав біля холодильника на літньому майданчику «Шашличної», який був взятий під охорону до приїзду слідчо-оперативної групи. Коли на обвинуваченому були кайданки, огляд його патрульні не робили, чекали СОГ. Права затриманому були зачитані. Коли чекали СОГ, обвинувачений стояв у вертикальному положенні, руки позаду були в кайданках, дістав із задньої кишені штанів мобільний телефон, який, як потім з`ясувалось, належав заявниці, кинув його на землю та розбив ногою. Під час затримання щодо обставин злочину обвинувачений нічого не казав, був агресивно налаштований.
- показаннями свідка ОСОБА_23 , який суду першої інстанції пояснив, що обвинувачений та потерпіла є його знайомі, неприязнених стосунків між ними нема. ОСОБА_24 разом з ОСОБА_25 познайомились на її День народження та після того проживали у цивільному шлюбі, приходили до нього в гості, щоб помитися, оскільки у них в квартирі не було такої можливості. Спочатку у них все було добре, потім приблизно через 2 місяці після знайомства у них почались проблеми з роботою, позичав їм гроші. Приблизно у кінці лютого початку березня 2020 року, точної дати не пам`ятає, ввечері вони були в гостях, покупалися, повечеряли, потім пішли додому. Він не бачив, щоб ОСОБА_20 того вечора вживала алкогольні напої. Десь через годину йому зателефонувала ОСОБА_20 та сказала, що ОСОБА_13 її б`є, попросила його прийти. Він прийшов до них по АДРЕСА_2 , ОСОБА_13 не відчиняв двері, викликали поліцію, яка по приїзду склала протокол на ОСОБА_17 і він забрав свої речі й пішов з дому. Причини їх сварки він не знає. ОСОБА_20 боялась сама залишатися вдома та він забрав її до себе, вдома вона втратила свідомість, він викликав швидку допомогу, лікар сказав, що це нервовий зрив, вона до ранку спала, вранці вона зателефонувала своїй подружці, яка приїхала разом з ОСОБА_26 , та вони всі пішли. ОСОБА_18 він бачив кілька разів, останній раніше, до ОСОБА_17 , був співмешканцем ОСОБА_27 . Більше він її не бачив та про всі обставини чув по телефону. Через пару днів ОСОБА_20 по телефону йому розповідала, що ОСОБА_13 вимагав у неї гроші за документи, також розповідала, що вона разом з ОСОБА_26 домовились зустрітися з ОСОБА_21 , щоб віддати гроші та забрати документи, однак, по дорозі ОСОБА_13 її перестрів та погрожував ножем, вихватив її телефон. Потім зателефонував брат потерпілої ОСОБА_20 та повідомив, що вона у лікарні. Свій мобільний телефон ОСОБА_20 купляла при ньому у ломбарді, він (свідок) свій старий мобільний телефон б/у подарував ОСОБА_28 .
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними письмовими доказами:
-протоколом огляду місця події від 03.03.2020 з фототаблицями, згідно якого огляд за участю понятих проводився на території дороги по АДРЕСА_2 , де потерпіла ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказала, що на тротуарі біля зазначеного будинку 03.03.2020 до неї підбіг її знайомий ОСОБА_7 та, застосувавши фізичну силу, відкрито заволодів її мобільним телефоном. Після ОСОБА_10 вказала, куди ОСОБА_7 втік з місця вчинення злочину (по АДРЕСА_2 ). В ході огляду слідів злочину встановлено не було, з місця події нічого не вилучалось (т.2, а.к.п. 9-12);
-протоколом огляду місця події від 03.03.2020 з фототаблицями, згідно якого огляд проводився за участю понятих, експерта ОСОБА_29 та ОСОБА_7 на майданчику (літній) кафе «Шашлик Шаурма», що біля буд.184 по вул.Кропивнциького в м.Кропивницькому, де біля холодильника «Coca-Cola» на землі виявлено предмет, схожий на саморобний ніж, з обмотаною ізолентою червоного кольору рукояткою. Також на майданчику виявлено чоловіка, який назвався ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що був одягнутий в куртку коричневого кольору, джинси блакитного кольору, кросівки чорного кольору, светр. ОСОБА_7 пояснив, що його затримали поліцейські, оскільки він забрав у своєї жінки її телефон, ніж на вказаному майданчику належить йому. При поверхневому огляді у ОСОБА_7 у задній правій кишені штанів було виявлено предмет, схожий на мобільний телефон, сіро-чорного кольору. В ході огляду з місця події було вилучено предмет, схожий на ніж (т.2, а.к.п. 13-16);
-долученою до матеріалів кримінального провадження потерпілою ОСОБА_20 копією товарного чека ТОВ «ДЕЙТ ТРЕЙД» №890-0003517 від 22.12.2019, відповідно до якого вартість її викраденого мобільного телефону «General», mobile GM8go 1/16 Gb складає 1500 грн. (т.2, а.к.п. 22);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.03.2020 з довідкою до протоколу та фототаблицею, відповідно до якого ОСОБА_19 серед осіб, зображених на фотознімках впізнав чоловіка, а саме громадянина ОСОБА_7 , що знаходився на фото №1, який 03.03.2020, перебуваючи по вул.Покровська. 54 в м.Кропивницькому, здійснив напад на ОСОБА_20 , погрожував їй ножем та заволодів її мобільним телефоном «General» (т.2, а.к.п. 35-37);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 17.03.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_19 в присутності інших учасників слідчого експерименту показував та розповідав про обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий експеримент було зафіксовано з використанням відеокамери та записано на DVD-R диск. Так, свідок ОСОБА_19 розповів, що 03.03.2020 близько 11-00 год. він проходив по вул.Покровській в м.Кропивницькому та розмовляв з потерпілою ОСОБА_20 по телефону. В той час, коли вона знаходилась на відстані приблизно 50 м., на неї накинувся її колишній співмешканець на ім`я ОСОБА_14 , після чого, придушивши лівою рукою ОСОБА_20 за шию, забрав телефон. ОСОБА_13 тягнув потерпілу захватом руки за шию та казав для оточуючих людей, що він веде свою п`яну жінку до дому. Коли ОСОБА_19 прибіг та захистив ОСОБА_20 , ОСОБА_13 погрожував йому ножем з красною рукояткою та з мобільним телефоном потерпілої втік з місця злочину (т.2 а.к.п. 38-39, диск а.к.п.40). Суд зазначає, що обставини, вказані свідком під час проведення слідчого експерименту, співпадають з обставинами вчинення злочину щодо потерпілої ОСОБА_10 , на які останній посилався під час дачі показань в судовому засіданні;
-протоколом огляду предметів від 05.03.2020 з фототаблицею, в ході якого було оглянуто мобільний телефон марки «General», mobile GM8go 1/16 Gb кольору grey, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , корпус мобільного телефону сірого кольору, дисплей чорного кольору, який має значні пошкодження дисплею у вигляді тріщин на екрані; сім-карту ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_4 (т.2, а.к.п. 41-42);
-висновком експерта №13 від 10.03.2020, згідно якого предмет, схожий на ніж, вилучений 03.03.2020 в ході проведення огляду місця події, а саме території кафе «Шаурма-Шашлик», як розташоване за адресою: м. Кропивницький, вул.Кропивницького,184, не являється холодною зброєю, а є ножем господарсько-побутового призначення (т.2 а.к.п.61-63);
-висновком експерта №173 від 12.03.2020, згідно якого ринкова вартість станом на 03.03.2020 мобільного телефону марки «General», mobile GM8go 1/16 Gb кольору grey, який був у використанні, складає 1333 грн. 00 коп. (т.2 а.к.п.69-72);
-протоколом огляду відеозапису від 18.03.2020, в ході якого було оглянуто оптичний DVD-R диск з відеозаписом камери відеореєстратора службового автомобіля УПП в Кіровоградській області марки «Toyota Prius», р.н. НОМЕР_5 за 03.03.2020 складу екіпажу «Ліана 104», на якому розміщено один відеофайл. При відтворенні відеофайлу виявлено в правому нижньому куті дата 2020/03/03 та час 11:21:25. На самому відео зображено проїзну частину дороги вул. Кропивницького м. Кропивницького перед «Клинцовським» мостом. Службовий автомобіль марки «Toyota Prius», р.н. НОМЕР_5 переміщується в бік перехрестя вулиць Садова-Верхня Пермська м. Кропивницького. О 11:21:33 годині службовий автомобіль маневрує на зустрічну полосу вказаного мосту, оскільки з лівої сторони виявлено серед пішоходів особу чоловічої статі, яка була одягнута в темного кольору куртку та шапку, світлий светр, світлі джинси, темне взуття, (особа, на яку вказували під час орієнтування). При паркуванні біля узбіччя мосту, вказана особа починає тікати в сторону вулиці Садової та «авторинку», та в той час із салону автомобіля вибігає двоє працівників патрульної поліції, які наздоганяють особу по праву сторону від проїзної дороги вулиці Кропивницького. О 11:21:47 год., відеозапис закінчується. (т.2, а.к.п. 75, диск а.к.п. 76);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.03.2020 з довідкою до протоколу, відповідно до якого ОСОБА_30 серед осіб, зображених на фотознімках впізнав чоловіка, а саме громадянина ОСОБА_7 , що знаходився на фото №2, якого 03.03.2020 було затримано за фактом розбійного нападу неподалік Клинцовського мосту (т.2, а.к.п. 81-82);
-протоколом особистого обшуку затриманого від 03.03.2020, відповідно до якого під час обшуку затриманої особи ОСОБА_7 було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «General», mobile сірого кольору, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , та згорток паперу білого кольору з вмістом речовин рослинного походження, зовні схожого на канабіс (т.2, а.к.п. 98).
Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідного до вимог ст.337 КПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведенність вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину за обставин, встановлених судом, кваліфікуючи його дії: за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, викладених у вироку, є обгрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.
Висновки суду першої інстанції грунтується на доказах, які детально викладені в оскаржуваному вироку та підтверджують встановлені судом обставини за ч.1 ст.187 КК України.
Вказані висновки суду зроблені на підставі ретельного, повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи. Матеріали справи не містять обставин, що можуть викликати сумніви в правильності рішення суду, чи суперечливих доказів, які б суд невмотивовано відкинув, тому твердження сторони захисту про те, що обвинувачення ґрунтується на припущеннях, є необґрунтованим.
Будь-які підстави оговорювати потерпілому обвинуваченого не встановлені.
Підстави ставити під сумнів раніше вказані докази відсутні, вони узгоджуються між собою та з іншими доказами, є належними, допустимими, достовірними, а тому твердження обвинуваченого не спростовують факту нападу на та заволодінню майном потерпілої ОСОБА_10 .
Посилання сторони захисту щодо недоведення вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України є безпідставними та не знайшли свого підтвердження.
Колегія суддів переконана, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, кваліфікувавши дії засудженого як розбій, з огляду на встановлені фактичні обставини провадження, а саме вчинення насильства, яке мало характер придушення за шию, що підтвердилося свідком ОСОБА_19 та під час проведення слідчого експерименту за участі останнього, та в сукупності з іншими доказами доводять наявність вини обвинуваченого ОСОБА_7 ..
За загальним визначенням розбій як злочин проти власності це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Розбій відноситься до усічених складів злочину, вважається завершеним з моменту скоєння самого нападу. У разі вчинення розбою посягання відбувається на основний безпосередній об`єкт право власності, на який насамперед спрямований цей злочин, та на додатковий безпосередній об`єкт, у зв`язку із посяганням на право власності, життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Наявність додаткового безпосереднього об`єкта дає підстави для розмежування складів злочину, як у цьому випадку розбою та грабежу. Однією з ознак, що характеризують розбій, є саме насильство, мета якого намір одразу подолати опір потерпілого й попередити його протидію нападу. Агресивність, раптовість, небезпечність й спрямованість таких дій на подолання опору щодо особи, яка зазнала нападу, є відмінною ознакою. При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є не тільки наслідки, що настали в результаті застосування насильства до потерпілого, але й сам спосіб дії винної особи, що й було враховано судом першої інстанції при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 .
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів переконана, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого та захисника обвинуваченого не дають достатніх підстав для висновку про неправильну кваліфікацію судом першої інстанції дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 187 КК України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності умислу ОСОБА_7 на заволодінням майном потерпілої ОСОБА_10 . Умисні дії обвинуваченого, а саме захват та придушення шиї зі спини потерпілої, були спрямовані на негайне вилучення мобільного телефону потерпілої шляхом застосування фізичного насильства. Висновок суду першої інстанції ґрунтується на сукупності доказів, що узгоджуються між собою, зокрема, на протоколах особистого обшуку та огляду місця події від 03.03.2020, під час яких були вилучені речові докази, а саме: ніж господарсько-побутового призначення та мобільний телефон потерпілої General Mobile, які складались після затримання ОСОБА_7 працівниками поліції через декілька десятків хвилин після розбійного нападу. Також протоколом огляду місця події від 03.03.2020, згідно якого потерпіла розповіла, що ОСОБА_7 , застосовуючи фізичну силу відкрито заволодів її мобільним телефоном та втік з місця злочину. Дані докази також узгоджуються з обставинами, на які вказував свідок ОСОБА_19 як в суді, так і під час слідчого експерименту на стадії досудового розслідування, зокрема, щодо захвату ОСОБА_7 рукою за шию потерпілої позаду останньої та заволодіння її мобільним телефоном. Крім того, у своїх показах потерпілий ОСОБА_11 та ОСОБА_23 повідомляли, що до розбійного нападу ОСОБА_7 вимагав у потерпілої гроші.
Крім того, ОСОБА_7 намагався приховати свої злочинні дії відносно потерпілої для оточуючих людей, кажучи в голос, що, нібито, веде свою п`яну дружину додому, що підтверджується показами свідка ОСОБА_19 .
Посилання сторони захисту на те, що у обвинуваченого виникла побутова сварка з потерпілою на грунті ревнощів, під час якої він відібрав телефон, щоб вона не спілкувалася зі своїм колишнім чоловіком та іншими чоловіками, спростовується показами свідків та потерпілого, які вказували, що обвинувачений до розбійного нападу бив потерпілу та не бажав працювати, що послугувала розриву їх стосунків. Після чого ОСОБА_7 пішов з будинку потерпілої та не намагався налагодити відносини, а тільки вимагав у неї гроші.
Щодо посилання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо його відсторонення від дебатів та останнього слова, що вважає порушенням його прав.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні «Ананьєв проти Російської Федерації» («Ananyev v. Russia» від 30.07.2009 р.), присутність підсудного в залі судового засідання при розгляді його справи є досить важливим аспектом, однак проведення засідання за відсутності підсудного не є невідповідним положенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), якщо ця особа може згодом домагатися перегляду вироку судом, який розглядав його справу, або вищим судом. При цьому ЄСПЛ підкреслив, що для належного здійснення правосуддя важливо, щоб повага і порядок в залі суду були визначальними критеріями для судових розглядів; явне недотримання підсудним основних принципів належної поведінки не може і не повинно допускатися. Сенс статті 6 Конвенції не перешкоджає особі за своєю власною волею, прямо або мовчазно, відмовитися від права на проведення справедливого розгляду. Однак для того, щоб бути ефективним в цілях Конвенції відмова від права на участь у судовому розгляді має встановлюватися однозначно і враховувати мінімальні гарантії, відповідні його значущості. Таким чином, ЄСПЛ допускає можливість видалення обвинуваченого із залу суду як наслідок порушення ним порядку в судовому засіданні за умови дотримання мінімальних гарантій права на справедливий суд, наприклад, шляхом забезпечення права на захисника, права на оскарження вироку суду.
Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.12.2021 ОСОБА_7 було видалено з зали засідання на весь час судового розгляду, оскільки головуючий неодноразово попереджав обвинуваченого ОСОБА_7 про можливість видалення його з зали судового розгляду у випадку продовження ним порушення порядку в судовому засіданні та не підкорення розпорядженням головуючого, при цьому головуючий до останнього моменту не ставив питання про видалення його з зали судового засідання, намагаючись забезпечити йому можливість брати участь у розгляді справи, проте обвинувачений не тільки не припинив порушення, але й навпаки почав порушувати порядок все більш активно й грубо, унеможливлюючи подальший розгляд в його присутності.
В мотивувальній частині ухвали суд роз`яснив обвинуваченому, що видалення обвинуваченого з зали судового розгляду не позбавляє його права на перегляд вироку в установленому законом порядку та забезпечення представлення його інтересів в суді захисником.
Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції видаливши обвинуваченого ОСОБА_7 з зали суду на весь час судового розгляду не порушив норми чинного кримінального процесуального законодавства, що було б підставою для визнання порушення прав обвинуваченого.
Порушень судом першої інстанції кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Що стосується доводів в апеляційній скарзі обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.
Як прямо зазначено в оскаржуваному вироку, призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації.
Колегією суддів встановлено, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК України. судом першої інстанції було в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, злочин є умисний та закінчений. Особу винного, який неодружений, не має утриманців, не має постійного місця проживання, має незняті та непогашені судимості, на обліку в лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, осудний, раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів.
Судом першої інстанції в повній мірі враховано стан здоровя обвинуваченого, відповідно до довідки Кропивницької міської медичної частини №14 філії ДУ «ЦОЗ ДКВС України» в Кіровоградській області від 08.12.2021 стан здоров`я ОСОБА_7 задовільний та відповідає наявному хронічному захворюванню. Ургентної медичної допомоги не потребує (т.4 а.к.п.147,148).
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №112 від 13.03.2020 ОСОБА_7 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні інкримінованого правопорушення ОСОБА_7 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.к.п.120).
Обставини, що пом`якшують покарання судом не встановлено.
Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_7 суд визнав: рецидив злочинів та вчинення злочину щодо іншої особи, з якою винний перебував у близьких відносинах.
Із врахуванням всіх раніше зазначених обставин провадження та особи обвинуваченого, який маючи непогашені та незняті в у установленому законом порядку судимості, зокрема, за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин, суд першої інстанції прийшої вірного висновку щодо призначення покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням на строк у межах санкції ч.1 ст.187 КК України, який необхідний для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, яке можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, без застосування ст.ст.69, 75 КК України.
Клопотання обвинуваченого щодо зарахування строку попереднього ув`язнення колегія суддів залишає без задоволення, оскільки судом першої строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 03.03.2020 до 27.12.2021 включно зараховано на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_7 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає доведеними викладені у вироку фактичні обставини кримінальних правопорушень, та вважає доведеною вину ОСОБА_31 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
Керуючись ст.376, 404,407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.12.2021, яким ОСОБА_12 визнано винним за ч.1 ст. 187 КК України залишити без змін.
Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_32