Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/3686/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду клопотання засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судомого:
- 17.07.2001 року Харківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 213 КК України на 6 місяців позбавленя волі;
- 30.07.2002 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317, із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі;
- 21.03.2007 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 186, ст. 304, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 122 із застосуванням ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати визначені посади строком на 2 роки;
- 27.04.2010 року Березанським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 345 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати визначені посади строком на 2 роки;
- 04.12.2012 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі. Звільнений 27.06.2014 року з "Білоцерківської ВК №35" відповідно до ст. 2 ЗУ "Про амністію "від 08.04.2014 року,
про умовно-дострокове звільнення від покарання призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 11.10.2016 року,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
в режимі відеоконференції
представник «БВК №35» ОСОБА_5
засуджений ОСОБА_3 ,
У С Т А Н О В И В:
До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_3 засуджений 11.10.2016 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 121 КК України на 6 років позбавлення волі. За час відбування покарання в ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» характеризувався позитивно, має заохочення. Засуджений вважає, що своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому підлягає умовно-достроковому звільненню.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання та просив задовольнити з підстав заявлених у клопотанні. Зазначив, що має на утриманні дочку та матір похилого віку. В установі відбування покарання дивиться за порядком, є завхозом відділення. Має незадовілний стан здоровя тому не працевлаштований. Вказує на необхідність лікування, яке є неможливим в умовах колонії. Вважає, що всі ці обставини дають підстави для умовно-дострокового звільнення.
Представник колонії вважав що для задоволення клопотання засудженого не має підстав.
Прокурор в судовому засіданні підтримав думку представника колонії, заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що ОСОБА_3 не підлягає умовно-достроковому звільненню.
Заслухавши думки учасників судового засідання, перевіривши матеріали особової справи засудженого та надані суду матеріали, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
ОСОБА_3 засуджений вироком Дарницького районного суду м. Києва від 11.10.2016 року за ч. 1 ст. 121 КК України до 6 років позбавлення волі.
Початок строку покарання 01.02.2017 року, кінець строку 01.02.2023 року.
Утримуючись в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» з 01.02.2017 року характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заходи заохочення не застосовувалися.
В Державній установі «Білоцерківська виправна колонія № 35» відбуває покарання з 02.03.2017 року.
За час відбування покарання зарекомендував себе з посереднього боку. Має 10 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку та 1 заохочення.
На виробництві установи не працевлаштований.
Намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи. До виконання передбачених законом вимоги персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.
Намагається утримувати у чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.
Намагається самостійно виконувати роботи з самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.
Виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі під контролем адміністрації установи.
Приймає участь в організаціях виховних заходів, які проводяться в установі.
Відповідно до ст. 123 КВК України не приймає участь реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених.
Відповідно до вимог статті 126 КВК України має середню- спеціальну освіту. Не навчався в «Білоцерківському навчальному центрі (№35)».
Відповідно до ст. 127 КВК України не приймає участі у роботі самодіяльних організацій.
Згідно з ст. 110 КВК України має міцні соціальні зв`язки з рідними та близькими. За час відбування покарання мав 3 короткотривалі та 10 довготривалих побачень.
На даний час на профілактичному обліку не перебуває.
Також з наданих матеріалів убачається, що відповідно до витягу з протоколу №7 від 17.02.2021 року, ОСОБА_3 відмовлено комісією установи у зв`язку із тим, що мав недостатній ступінь виправлення, ст. 81 КК України.
Крім того, судом встановлено, що за період з 2001 по 2016 роки ОСОБА_3 6 разів засуджувався за умисні злочини. Неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі. Однак, після звільнення з місць позбавлення волі, знову вчиняв нові умисні злочини.
Так, вироком Харківського районного суду м. Києва від 17.07.2001 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 213 КК України на 6 місяців позбавлення волі, із урахуванням ст.46-4 КК України з відстрочкою виконання вироку на 1 рік, штраф 40 неоподатковуваних мінімумів.
Через невеликий проміжок часу ОСОБА_3 знову вчинив умисний злочин та 30.07.2002 року вироком Дарницького районного суду м. Києва засуджений за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст.317 КК України, із врахуванням ст. 70, ст.71 КК України до 3років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 29.10.2005 року по відбуттю строку покарання.
Однак, ОСОБА_3 через нетривалий строк, знову вчинив умисний злочин та 21.03.2007 року був засуджений вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 186, ст. 304, ч. 1 ст. 296,ч. 1 ст. 122 КК України, із врахуванням ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади на 2 роки. Не звільнявся.
27.04.2010 року вироком Березанського міського суду Київської області ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 345 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права займати посади на 2 роки. Звільнений 01.02.2012 року по відбуттю строку покарання.
Однак, через нетривалий час ОСОБА_3 вчинив умисний злочин та був засуджений 04.12.2012 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі. Звільнений 27.06.2014 року на підставі ст.2 Закону України «Про амністію» у 2014 році від 08.04.2014 року.
Тобто, незважаючи на звільнення із місць позбавлення волі, ОСОБА_3 , знову вчиняв умисні злочини. Вказане, на думку суду, з урахуванням пояснень засудженого під час судового розгляду, є свідченням тривалого злочинного спрямування його поведінки, впертого небажання стати на шлях виправлення.
Cистемний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що під час вирішення питань про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суди повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Також, звертається увага судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При прийняті такого рішення щодо особи, яка засуджена від імені держави за вироком суду до покарання у виді позбавлення волі, суд має обов`язково враховувати мету покарання: запобігання вчиненню нових злочинів, як цією особою так і іншими особами.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Також, при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.
З доданим матеріалів, а також встановлених в судовому засіданні даних убачається, що ОСОБА_3 на підприємстві установи не працевлаштований.
Судом враховується, що ОСОБА_3 в установі відбування покарання характеризується посередньо, під контролем виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. За час відбування покарання має 10 стягнень, які погашені та лише одне заохочення від 06.04.2021 року.
Відповідно до витягу з протоколу №7 від 17.02.2021 року, комісією установи відмовлено у зв`язку із тим, що мав недостатній ступінь виправлення, ст. 81 КК України.
Таким чином, на думку суду, ОСОБА_3 , з урахуванням його пояснень, наданих у судовому засіданні, на шлях виправлення не став, не прагне такого виправлення, особливих позитивних зрушень в його поведінці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, суд не вбачає.
Оцінюючи вищевказане у сукупності суд не знаходить законних підстав для задоволення клопотання засудженого, оскільки відсутні підстави, які б беззаперечно вказували, що ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, статтями 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від покарання призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 11.10.2016 року відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_1