Справа № 1-кс/243/1667/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2021 року м. Слов`янськ
Слідчий суддя Слов`янського
міськрайонного суду
Донецької області ОСОБА_1 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2
заявника ОСОБА_3
дізнавача ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області про закриття кримінального провадження, -
ВСТАНОВИВ:
28.10.2021 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову старшого дізнавача ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_4 від 11.05.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000370 від 04.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України.
Свою скаргу обґрунтувавши тим, що під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000370, дізнавачем ОСОБА_4 йому було надано постанову про закриття вказаного кримінального провадження від 11.05.2021 року.
Вважає зазначену постанову такою, що суперечить ст. 94 КПК України та була винесена без всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення.
У зв`язку з чим ОСОБА_3 просить слідчого суддю скасувати постанову старшого дізнавача ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області від 11 травня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000370 від 04.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України.
Заявник ОСОБА_3 , в судовому засіданні підтримав вимоги своєї скарги, наполягав на скасуванні постанови про закриття кримінального провадження, вказавши, що досудове розслідування по факту кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 175 КК України було проведено поверхнево та упереджено, без всебічного з`ясування обставин у справі.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала щодо заявлених вимог ОСОБА_3 , просила слідчого суддю відмовити в задоволенні даної скарги.
Дізнавач ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 , вказавши, що всебічно здійснювала досудове розслідування по кримінальному провадженню за заявою ОСОБА_3 та проведеним розслідуванням було встановлено, що заборгованість у виплаті заробітної плати ОСОБА_3 відсутня.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення заявника, дізнавача та прокурора, дослідивши наявні у скарзі матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14.12.2011 р. №19-рп/2011 по справі про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний (стаття 2 КПК України). Положення КПК України регламентують діяльність органів державної влади та їх посадових осіб, яка стосується сфери публічно-правових відносин, що виникають внаслідок злочинних посягань, відповідальність за які встановлено в нормах кримінального права.
Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Так слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що 15.10.2019 року ОСОБА_3 звернувся до Слов`янського ВП ГУНП у Донецькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч 1. ст. 175 КК України. Заяву було прийнято, зареєстровано та об`єднано з кримінальним провадженням за ч.2 ст. 191 КК України, яке внесене до СРДР 19.12.2018 року за №0002660.
Як вбачається із змісту заяви від 15.10.2019 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 175 КК України - ОСОБА_3 повідомляє, що починаючи з 01.06.2018 року і по теперішній час головним лікарем КП «ЦПМСД» ОСОБА_6 було прийнято рішення про невиплату йому обов`язкових щомісячних періодичних премій.
Тобто суть правопорушення в даному випадку полягає у безпідставній невиплаті ОСОБА_3 обов`язкових щомісячних періодичних премій.
Однак як встановлено матеріалами кримінального провадження, дослідженими під час судового розгляду скарги - дізнавачем ОСОБА_4 були направлені запити до ГУ ДФС України в Донецькій області, ГУ статистики у Донецькій області та головному лікарю КП «ЦПМСД» Слов`янської районної ради в Донецькій області з питань наявності чи відсутності заборгованості у виплаті ОСОБА_3 запробітної плати та було призначено судово - економічну експертизу на предмет підтвердження безпідставної невиплати заробітної плати ОСОБА_3 , яка в подальшому не була проведена через ненадання додаткових матеріалів дізнавачем.
З огляду на що слідчий суддя зазначає, що
Об`єктом кримінального правопорушення відповідно до статті 175 КК України є конституційне право на своєчасне отримання заробітної плати, в розмірі не нижчому від визначеного законом, а також право на соціальний захист, право на отримання пенсій та інших видів соціальних виплат.
Потерпілими від кримінального правопорушення є громадяни, яким повинна бути виплачена заробітна плата, стипендія, пенсія чи інша установлена законом виплата.
Об`єктивною стороною складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 175 КК України є безпідставна невиплата заробітної плати, стипендії, пенсії чи іншої установленої законом виплати громадянам більше ніж за один місяць.

За правилами статті 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Статтею 15 загаданого Закону передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.
Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті. Отже, законодавством надано право підприємствам самостійно визначати умови та розміри преміювання у колективному договорі чи в Положенні про преміювання.
Відповідно до ст. 18 КЗпП України, положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. Аналогічне визначено ч. 1 ст. 9 закону України «Про колективні договори і угоди».
Згідно із статтею 13 КЗпП України, зміст колективного договору визначається сторонами в спорі про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат.
Під час судового засідання достовірно було встановлено та не заперечувалось учасниками судового розгляду, що у КП «Центр первинної медико санітарної допомоги» Слов`янської районної ради Донецької області між адміністрацією та трудовим колективом діє колективний договір, відповідно до умов п.п.5.1.3 п.5 якого та додатку № 3 до нього передбачено, що винагорода працівникам підприємства за виконану роботу проводиться за погодинно преміальною системою оплати праці. Структура погодинно преміальної оплати складається з місячного посадового окладу (п.п.5.1.4 п.5 колективного договору), який оплачується за фактично відпрацьований час. До посадового окладу дораховується підвищення, доплати, надбавки та періодичні виробничі премії, які є преміями систематичного характеру і включаються до фонду додаткової заробітної плати (п.п. 5.1.7 п.5 колективного договору).
Крім того з листа Міністерства праці та соціальної політики від 23.09.2008 р. N 618/13/84-08 вбачається, що якщо Положенням про преміювання не передбачено, що у випадку винесення догани працівникові за порушення трудової дисципліни виробничі премії не нараховуються, то протягом дисциплінарного стягнення виробничі премії виплачуються, оскільки не являються заходами заохочення, а відносяться до додаткової заробітної плати.
Відповідно до Листа Міністерства праці та соціальної політики України від 21.09.2009 р. N 10712/0/14-09/13, вбачається, що згідно зі статтею 151 КЗпП протягом строку дисциплінарного стягнення до працівника не застосовуються заходи

заохочення. Статтею 143 КЗпП встановлено, що відповідні заходи заохочення визначаються правилами внутрішнього трудового розпорядку або встановлюються у колективному договорі, іншому локальному нормативному акті роботодавця.
Зазначене не стосується премій, передбачених системою оплати праці, оскільки відповідно до статті 2 Закону України "Про оплату праці" премія є додатковою заробітною платою і пов`язана з виконанням виробничих завдань і функцій. В даному випадку премія, передбачена системою оплати праці, не є заходом заохочення і повинна виплачуватись працівникові на загальних підставах.
Постанова ж дізнавача ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження взагалі не містить аналізу та надання оцінки суті викладених в заяві ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення обставин кримінального правопорушення.
Заявником повідомляється про безпідставну невиплату обов`язкових премій, які не є складовою основної заробітної плати, а є складовою додаткової заробітної плати, порядок якої визначається колективним договором підприємства, натомість дізнавач з`ясовує обставини виплати чи невиплати заявнику його основної заробітної плати, що викликає сумнів в об`єктивності досудового слідства.
Ніяких слідчих дій направлених на надання оцінки та аналізу чинного законодавства та внутрішніх договорів та нормативно правових актів КП «Центр первинної медико санітарної допомоги» Слов`янської районної ради Донецької області, які регулюють порядок нарахування обов`язкових премій працівникам підприємства дізнавачем не було здійснено.
Відповідно до вимог ст.284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, тобто зміст обставин, встановлених під час досудового розслідування, а також мотиви прийнятого рішення про закриття кримінального провадження, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Разом з тим постанова старшого дізнавача ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 взагалі не містить фактів перевікри фактичних обставин кримінального правопорушення, про яке повідомив ОСОБА_3 , оскільки дізнавач здійснила обмежений та поверхневий підхід до проведення досудового розслідування та аналізу і надання оцінки фактичним обставинам у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Однак матеріали дослідженого в судовому засіданні кримінального провадження не містять жодних доказів, які б свідчили що дізнавач під час досудового слідства намагалась витребувати відомості, які регулюють порядок нарахування обов`язкових премій працівникам КП «Центр первинної медико санітарної допомоги» Слов`янської районної ради Донецької області.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
При розгляді скарги слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2012 року по справі «Савіцький проти України», відповідно до п. 99 якого вбачається, що положення ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування. Для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі вести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних осіб. Органи державної влади повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події. Крім того, ст. 34 вищевказаної Конвенції визначає позитивні обов`язки, що вимагають від державних органів забезпечувати всі необхідні заходи уможливлення належного та ефективного розгляду заяв.
Слідчий суддя зазначає, що сукупний аналіз дій дізнавача ОСОБА_4 під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000370 від 04.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України, свідчить про те, що вона не використала всі існуючи в неї процесуальні можливості щодо збирання та дослідження доказів, та не відобразила у своїй постанові висновки по вже отриманим доказам, тобто не провела всі необхідні слідчі (розшукові) дії для встановлення фактичних обставин у кримінальному провадженні.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження винесена без проведення необхідного обсягу слідчих (розшукових) дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів та перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні, зокрема дізнавачем не було досліджено, долучено та проаналізовано сукупність нормативно правових актів, передбачених чинним законодавством України щодо нарахування та виплати додаткової заробітної плати, а також не було надано оцінку та висновок змісту внутрішніх договорів та нормативно правових актів КП «Центр первинної медико санітарної допомоги» Слов`янської районної ради Донецької області, які регулюють порядок нарахування обов`язкових премій працівникам підприємства, у зв`язку з чим скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307,376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області про закриття кримінального провадження задовольнити.
Постанову старшого дізнавача ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000370 від 04.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 175 КК України скасувати
Ухвала остаточна та оскаржекнню н підлягає.
Повний текст ухвали проголошено 02 листопада 2021 року.

Слідчий суддя
Слов`янського міськрайонного суду
Донецької області ОСОБА_1