Справа № 158/2910/21
Провадження № 1-кс/0158/1152/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача СД ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000426 від 26.08.2021 року за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області звернувся дізнавач СД ВП №1 (м. Ківерці ) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000426 від 26.08.2021 року за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 , 21.08.2021 року близько 14 год. 25 хв., перебуваючи на прилеглій території до будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, під час словесного конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс потерпілій ОСОБА_6 два удари садовими ножицями в ділянку правої ноги, внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синців на передній поверхні правого стегна в середній та нижній третинах, синця з садном на зовнішній поверхні цього ж стегна в верхній третині, які, згідно висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

За даним фактом 26.08.2021 року сектором дізнання ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000426 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Так, 25.10.2021 року потерпіла у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , добровільно видала працівникам поліції садові ножиці, якими ОСОБА_5 спричинив їй та її сестрі ОСОБА_7 тілесні ушкодження, та які вона зберігала до моменту видачі працівникам поліції за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

25.10.2021 року вказані ножиці вилучено протоколом добровільної видачі та огляду речей, та визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги, що вищевказане майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, які визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, просить накласти арешт на вищевказане майно.

Дізнавач СД ВП №1 (м. Ківерці ) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що СД ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000426 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Частиною 1 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчим доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно, шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на вищевказане майно.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170-175 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 25.10.2021 року протоколом добровільної видачі та огляду речей на підставі письмової заяви потерпілої ОСОБА_6 , а саме на садові ножиці.

Негайне виконання даної ухвали покласти на дізнавача, прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1