Справа № 754/3197/21
У Х В А Л А
Іменем України

02 грудня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю представника потерпілого ОСОБА_6

за участю адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0005126 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.187ч.3,289ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що строк тримання під вартою ОСОБА_8 продовжений ухвалою Деснянського районного суду м. Києва закінчується 05.12.2021 року, а тому заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою. Крім цього вказав, що на даний час продовжують існувати ризики, які дають йому достатні підстави вважати, що обвинувачений спробує переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, може незаконно впливати на потерпілих, перешкоджатиме кримінальному провадженню, а саме ухилятиметься від забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Представник потерпілого та потерпілі підтримали клопотання прокурора.

Захисник просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки прокурор в своєму клопотанні не навів достатність ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, за наявністю яких обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою. Просив з врахуванням даних про особу обвинуваченого змінити ОСОБА_8 запобіжний захід на інший не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачена в судовому засіданні підтримала доводи свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до розділу ХІ Перехідних положень КПК України у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Прокурор зазначає, що обвинувачена ОСОБА_8 може переховуватися від суду, незаконно впливатиме на потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, а також перешкоджатиме кримінальному провадженню будь-яким іншим чином.
Розглядаючи питання наявності ризиків на які посилався прокурор у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу та позицію захисту, суд приходить до наступного
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.
Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, в тому числі його продовження, ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.
Зокрема, доказами на обґрунтування ризиків, заявлених прокурором, можуть бути: незаконний вплив на свідка, підтверджений документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю, тощо.
Прокурор, розкриваючи ризик переховування, посилається, як на тяжкість можливого покарання, що передбачає позбавлення волі від 7 до 12років, з конфіскацією майна, так і на докази, які були раніше долучені до кримінального провадження і були предметом дослідження під час судових засідань.
Існування цього ризику, на переконання суду, пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 .
За таких обставин, у разі визнання ОСОБА_8 винною в інкримінованих їй злочинах, остання повиннна буде понести виключно реальне покарання у виді позбавлення волі.
Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Ризик переховування від правосуддя, суд також оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки обвинуваченої ОСОБА_8 , (сімейного стану, роботи, місця проживання, засобів до існування) і приходить до висновку, що ризик переховуватися залишається досить актуальним, вважаючи на особистість обвинуваченого та тяжкість ймовірного покарання за ч.3ст.187 КК України, санкція статті якої передбачає покарання від 7 до 12 років позбавлення волі.
Суд бере до уваги й інформацію, яку наводить сторона захисту, що у ОСОБА_8 є неповнолітня дитина та житло. Проте у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, родина та житло не можуть бути вирішальними, що могли б знизити цей ризик до маловірогідного чи до його виключення.
Суд повинен врахувати наведену поведінку обвинуваченої ОСОБА_8 у сукупності з іншими обставинами, при вирішенні питання про існування ризику переховування від суду і вважає, що цей ризик продовжує залишатися актуальним.
Таким чином, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування обвинуваченої ОСОБА_8 від суду, який з часом зменшився, але продовжує існувати.
Щодо доводів сторони обвинувачення про можливе перешкоджання кримінальному провадженню та впливу на потерпілих.
Прокурор зазначає, що судовий розгляд триває та у випадку не продовження запобіжного заход, ОСОБА_8 матиме можливість контактувати з невстановленими досудовим розслідуванням особами і здійснювати тиск вже на потерпілих з метою зміни ними своїх показань або відмови від наданих показань.
За таких обставин, суд вважає, що прокурором доведено, що ризик впливу на потерпілих не можна повністю виключити й на стадії судового розгляду. Не зважаючи на те, що потерпілі допитані, при продовженні запобіжного заходу, суд повинен врахувати цей ризик та вжити відповідні заходи забезпечення, щоб запобігти цьому ризику.
При вирішенні питання про можливе продовження запобіжного заходу у виді тримання під ватрою, прокурор посилається на те, що жодний інший запобіжний захід не зможе запобігти наведеним ризикам.
Суд уважно ставиться до того, що зі сплином часу продовження запобіжного заходу потребує більшого обґрунтування тих ризиків на які посилається сторона обвинувачення і що прокурор повинен надавати додаткові підстави щодо цього питання, проте вже надані прокурором доводи існуючих ризиків дозволяє суду прийти до висновку, що існуючий запобіжний захід цілком відповідає встановленим ризикам та особі обвинуваченого.
Застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання реалізації ним встановленого ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду, а також впливу на потерпілих у провадженні.
Таким чином, зважаючи на доволі високий ризик переховування обвинуваченої від органу досудового розслідування та суду, ймовірність впливу на потерпілих, дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідною для запобігання їх реалізації у майбутньому.
Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 строку тримання під вартою, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177,178,183,331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 30 січня 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту оголошення.

Суддя: