Справа № 357/4533/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового розгляду:

сторона обвинувачення

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_4 ,

сторона захисту

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 березня 2021 року за №0000538 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чупира Білоцерківського району Київської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого останній раз 22 квітня 2021 року Білоцерківським міськрайонний судом Київської області за ч.3 ст. 297 КК України до чотирьох років обмеження волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.
В кінці січня 2021 року ОСОБА_5 , знаходячись на території кладовища по вул.Озерна в с.Озерна Білоцерківського району Київської області, маючи намір на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, зокрема дюраль-алюмінієвою огорожею, діючи умисно, з корисливих мотивів, упевнившись у відсутності сторонніх осіб, ігноруючи моральні засади суспільства в частині поваги до померлих та місць їхнього поховання, умисно, таємно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою наруги над могилою з корисливих мотивів підійшов до місця родинного поховання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , звідки викрав секції дюраль-алюмінієвої огорожі навколо місця поховання, шляхом її демонтажу, які вподальшому здав на металобрухт, чим завдав матеріального збитку потерпілій на суму 720 гривень.

Отже, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.297 КК України, а саме наругу над могилою, з корисливих мотивів.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.
Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 297 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме час, місце, мотив та спосіб вчинення ним інкримінованого злочину, викладеного в обвинувальному акті, які відповідають дійсності.

Потерпіла ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутність, обвинувачення підтримала.

Обсяг доказів.

Судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави уважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що обвинувачений ОСОБА_5 не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідженням письмових матеріалів щодо речових доказів, та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 надав пояснення, відповідно до яких в кінці січня 2021 року він, знаходячись на території кладовища по вул.Озерна в с.Озерна Білоцерківського району Київської області, упевнившись у відсутності сторонніх осіб, підійшов до місця поховання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , звідки викрав секції дюраль-алюмінієвої огорожі навколо місця поховання, шляхом її демонтажу, які здав на металобрухт, та отримав суму 700 - 750 гривень.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 , поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 297 КК України, а саме нарузі над могилою з корисливого мотиву.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 винуватість визнав, у вчиненому покаявся, надавав викривальні щодо себе показання в суді, а потерпіла ОСОБА_4 не має до ОСОБА_5 претензій морального та матеріального характеру, оскільки не заявлено цивільних позовів.

Наведене свідчить, що обставиною, передбаченою п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.

Обставин, передбаченою ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких відповідно до ст. 12 КК України, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі вироку від 22 квітня 2021 року Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч.3 ст. 297 КК України яким призначено ОСОБА_5 покарання у виді чотирьох років обмеження волі.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, передбаченого ст. 75 КК України, не встановлено, як і підстав для призначення покарання в порядку передбаченому ст. 69 КК України, оскільки останній після звільнення з місць позбавлення волі, через невеликий проміжок часу повторно вчинив умисний корисливий тяжкий злочин, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення та підтверджує його схильність до протиправної поведінки, доводи обвинуваченого про вчинення ним злочину у зв`язку із тяжким матеріальним становищем та необхідністю забезпечення своїх матеріальних потреб суд вважає непереконливими.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Ураховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, особистість обвинуваченого, суд уважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто при призначенні покарання у виді обмеження волі.

Суд враховує те, що обмежень передбачених частиною 3 статті 61 КК України для призначення такого виду покарання обвинуваченому в ході судового розгляду не встановлено.

Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов не заявлено.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Як вбачається з матеріалів справи, у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 будь-який захід забезпечення кримінального провадження не обирався.

ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2021 року за ч.3 ст. 297 КК України яким призначено покарання у виді чотирьох років обмеження волі.

Згідно ч.5 ст.72 КК України, належить зарахувати ОСОБА_5 строк перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» з 19 листопада 2021 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

З 19 листопада 2021 року перебуває в ДУ «Київський слідчий ізолятор» за ухвалою суду про етапування. За таких обставин, згідно ч.5 ст.72 КК України, йому належить зарахувати строк перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» з 19 листопада 2021 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на чотири роки два місяця.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання, за даним вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2021 року, шляхом часткового складання покарань, у виді чотирьох років трьох місяців обмеження волі.

За правилами, передбаченим в ст. 72 КК України, в строк покарання за даним вироком, зарахувати ОСОБА_5 строк відбутого ним покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2021 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України, належить зарахувати ОСОБА_5 строк перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» з 19 листопада 2021 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирати.

На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Cуддя
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області Ірина ДУБАНОВСЬКА