Справа № 386/956/21
Провадження № 1-кп/386/125/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.

Голованівськ обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000419 відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Голосково Кривозерського району Миколаївської області, українця, громадянина України, освіта середня-технічна, не одруженого, не депутата, утриманців та пільг не має, військовозобов`язаного, тимчасово не працюючого, стан здоров`я задовільний, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення, при таких обставинах:

10.09.2021 близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебував неподалік вул. Кленова в с. Люшнювате Голованівського району Кіровоградської області, де у нього виник єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме металобрухту з території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Для реалізації вказаного злочинного умислу ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, того ж дня, тобто 10.09.2021,

близько 01 год. прийшов на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Перебуваючи на території вказаного домоволодіння ОСОБА_4 впевнившись, що на території відсутні власниця ОСОБА_5 та сторонні особи, скористався даною обстановкою, з подвір`я, поруч з приміщенням сараю, який розташований позаду житлового будинку, таємно викрав та обернув на свою користь, вироби з чорного металу, які не придатні для прямого використання та втратили експлуатаційну цінність, тобто металобрухт.

Після цього, перебуваючи на території вказаного домоволодіння - ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію свого умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, шляхом відчиненім вхідних дверей, які не були зачинені на замок проник в приміщення сараю де також таємно викрав та обернув на свою користь, вироби з чорного металу, які не придатні для прямого використання та втратили експлуатаційну цінність, тобто металобрухт.

У такий спосіб ОСОБА_4 з території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5 таємно викрав та обернув на свою користь металобрухт чорного металу, загальна вага якого становить 350 кілограм, вартість якого згідно висновку експерта від 22.09.2021 складає 6 гривень 60 копійок за 1 кг., тобто 2310 грн

Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а саме в таємному викрадені чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у інше приміщення, визнав повністю. Вказав що кримінальне правопорушення ним було вчинене за обставин викладених в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся, жалкує, що так сталося.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не зявидлась, надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має. При призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні, яке передбачено ч.3 ст.185 КК України, та беручи до уваги думку прокурора, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_4 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.

Суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 , що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого, а також у тому, що він усвідомлює неможливість оскаржити обставини справи в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами ч. ст. 349 КПК України.

По місцю проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується посередньо, стан його здоров`я задовільний, неперебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра, рані до кримінальної відповідальності не притягувався.

У відповідності до наданої досудової доповіді, вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 є середнім.
Суд, заслухавши обвинуваченого, прокурора, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднанна з проникненням у приміщення.

При призначенні ОСОБА_4 виду та розміру покарання суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного правопорушення, дані про особу обвинуваченого, по місцю проживання характеризується посередньо, раніш не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд згідно ст.66 КК України вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст.67 КК України суд не встановив.

При цьому суд приймає до уваги заяву про щире каяття ОСОБА_4 та наданні оцінки своїм діям. Такі виводи суду базуються на рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року .

У відповідності до ст.8 ч.І Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Так, в Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року зазначено, що виконання вироку , який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання.

Кримінальний суд має враховувати особу засудженого і обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з. відстрочкою.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та

попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого .

Враховуючи національні та Європейські закони, дані про особу обвинуваченого, обставини, що що пом`якшують його покарання, а саме щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, йому слід обрати міру покарання в межах санкції передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України.

Підстав, для застосування вимог ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 суд не вбачає.

Однак на глибоке переконання суду виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без впливу, спричиненого відбуванням покарання реально, тобто без ізоляції від суспільства, що служитиме засудженому попередженням і він не здійснюватиме нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судово- товарознавчої експертизи стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України, обвинуваченому не обирався.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100,124,366-368,369, 374 КПК України суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання по ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три ) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно з вимогами ч.І ст. 76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до. уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судово- товарознавчої експертизи в розмірі 320 ( триста двадцять) гривень.

Речові докази у кримінальному провадженні:

Металобрухт чорного металу вагою 350 кілограм - переданий під розписку на зберігання потерплій ОСОБА_5 - повернути потерпілій.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Кропивницього апеляційного суду через Голованівський районний суд на протязі 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в залі судового засідання, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1