Справа № 130/1372/21
Провадження №11-кп/801/262/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2022 року м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.01.2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000093 від 11.03.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_6
перекладача: ОСОБА_9
обвинуваченого: ОСОБА_7
в с т а н о в и в :

До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні №0000093 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.03.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.01.2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.01.2022 року в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовлено.
Клопотання прокурора ОСОБА_10 про продовження строку запобіжного заходу задоволено.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, у виді тримання під вартою продовжено на шістдесят днів, а саме до 14 березня 2022 року включно із попередньо визначеним розміром застави у триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 681000 грн., у разі внесення якої ОСОБА_7 підлягає негайному звільненню з-під варти із покладенням на нього наступних обов`язків:
1) прибувати за кожним викликом до суду, слідчого судді, прокурора, слідчого;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
3) носити електронний засіб контролю.
Роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_7 , що у разі внесення застави, внаслідок невиконання ним вказаних обов`язків, а також при порушенні обов`язків заставодавцем щодо забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не з`явлення останнього за викликом, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору; у разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.01.2021 року, відмовити прокурору ОСОБА_10 у задоволенні його клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , задоволити клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 та змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 з тримання під вартою на заставу у розмірі 70 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 167 510 гривень.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що судом не враховано те, що обвинувачений ОСОБА_7 не причетний до вчинення злочину, про що підтвердила свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні, що виключає причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, що йому інкримінується, а саме обвинувачення таким чином є необгрунтованим.
Захисник вважає, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 194 КПК України не врахував того, що стороною обвинувачення не було доведено належними та допустимими доказами, які б могли переконати безстороннього спостерігача про наявність обгрунтованої підозри та хоча б одного із ризиків, що передбачені ст.177 КПК України.
Крім того, вирішуючи питання про застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, вкотре встановив максимальний розмір, що передбачений ч.5 ст. 182 КПК України, при цьому не врахував положень ч.4 ст. 182 КПК України.
Таким чином, суд мав би відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , а задовольнивши клопотання прокурора порушив вимоги ст.ст. 176,177,178, 182,183,194,199 КПК України.
За таких обставин, ухвала суду є незаконною, оскільки висновки суду, що у ній містяться не відповідають фактичним обставинам справи, постановлена з порушенням норм процесуального закону, тому підлягає скасуванню та має бути постановлено нове судове рішення про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Також захисник звертає увагу на те, що медичними документами доведено, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 погіршується у зв`язку з чим він потребує лікування.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, оскільки ОСОБА_7 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, перебуваючи на волі може переховуватися від суду, тому ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 з тримання під вартою на заставу у розмірі 70 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 167 510 гривень, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000093 від 11.03.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, перебуває на розгляді у суді першої інстанції.

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 зареєстрований на території іншої області, тимчасово проживає в м. Вінниці, не має офіційного джерела доходів, не працює, неодружений, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а у разі доведення його винуватості в даному кримінальному провадженні може бути призначено покарання від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, що свідчить про наявність ризику переховування від суду; судове дослідження доказів по справі не проведене, що свідчить про наявність ризику незаконного впливу обвинуваченим на свідків, потерпілого, крім того, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 до Херсонського міськрайонного суду 13.06.2018 направлено обвинувальний акт за ч.3 ст.15, ч.5 ст. 185 КК України, що свідчить про схильність обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень та наявність ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень.
Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого триває, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 своїми діями показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи особливо тяжке кримінальне правопорушення , проявив самовпевненість у безкараності за свої вчинки, таким чином, перебування його на волі може призвести до можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, що в подальшому ускладнить проведення судового розгляду.
Твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , потреби у лікуванні не спростовують наведених прокурором обґрунтувань щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
З матеріалів провадження убачається, що суддею прийнято рішення щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою з урахуванням наданої захисником ОСОБА_6 медичної довідки лікаря ЗПСМ Вінницької міської медичної частини №1, згідно якої обвинувачений ОСОБА_7 , оглянутий лікарем ЗПСМ медичної частини, проведено лабораторні та інструментальні обстеження, встановлено діагноз та зазначено, що обвинувачений ОСОБА_7 може отримати курс лікування в умовах стаціонарного відділення Вінницької медичної частини №1.
Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд продовжив відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачується останній.
Підстави для скасування ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.01.2022 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому відсутні
Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.01.2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3