УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання від 22.06.2021 року у кримінальному провадженні №0009073 від 24.09.2019 р.,

ВСТАНОВИВ :

У провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання від 22.06.2021 року у кримінальному провадженні №0009073 від 24.09.2019 р.
В обґрунтування скарги заявник зазначає про те, що постанова про відмову у визнанні потерпілим є незаконною, невмотивованою, оскільки статус як потерпілого був підтверджений відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.05.2021, рішенням якої було скасовано аналогічну постанову слідчого ОСОБА_4 . У зв`язку з чим просить скасувати постанову слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 22.06.2021 року та зобов`язати розглянути клопотання.
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату та час судового засідання завчасно та належним чином. На адресу суду направив заяву, в якій свою скаргу підтримав в повному обсязі, просив задовольнити та проводити розгляд справи без його участі.
З врахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а особа, яка подала скаргу, будучи повідомленою про час та дату розгляду скарги, до суду не з`явилась, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність скаржника.
Слідчий СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. На адресу суду направив заяву, в якій просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 , оскільки було надано відповідь на клопотання останнього та направлено засобами поштового зв`язку.
У відповідності до вимог ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у її відсутність.
Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Як встановлено в судовому засіданні, СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0009073, в рамках якого слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 винесено постанову від 22.06.2021 року про відмову у задоволенні клопотань ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні.
Так, слідчий у своїй постанові посилався на те, що у ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0009073 від 24.09.2019 року, вже є процесуальний статус свідка та його допитували про обставини даної справи, а тому подвійного процесуального статусу останній мати не може.
Разом із тим, зі змісту заяви про визнання потерпілим вбачається, що ОСОБА_3 зазначає про заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди під час звільнення його з посади головного спеціаліста департаменту контролю за фінансово господарською діяльність підприємств учасників ДК «Укроборонпром».
Відповідно до вимог ч.1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
У відповідності до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.2 ст.93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках потерпілого.
Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.
Всупереч положенням ст.110 КПК України, оскаржувана постанова слідчого не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, постанова взагалі не містить мотивів прийняття рішення, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
В той же час, слідчим зроблено загальний висновок про відмову в зверненні ОСОБА_3 про визнання потерпілим, без посилання на матеріали досудового розслідування, слідчі дії, які були проведені та дають підстави вважати, що ОСОБА_3 не було завдано шкоди.
Незважаючи на це, та не спростовуючи в постанові про відмову у визнанні потерпілим доводів відносно заподіяння ОСОБА_3 шкоди, слідчий в порушення вимог ст.55 КПК України, відмовив у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, чим порушив його законні права та інтереси та усунув від участі у кримінальному провадженні.
За таких обставин, постанова слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 22.06.2021 року у кримінальному провадженні №0009073 від 24.09.2019 р. підлягає скасуванню, а подана скарга підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 3, 26, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Скасувати постанову слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 22.06.2021 року у кримінальному провадженні №0009073 від 24.09.2019 року.
Зобов`язати слідчого СУ ГУНП у м. Києві у кримінальному провадженні №0009073, розглянути клопотання ОСОБА_3 від 17.06.2021 року у кримінальному провадженні №0009073.
Відповідно до ч.4 ст.535 КПК України повідомити суд про виконання судового рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя