СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/6621/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року м. Київ

Слідча суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Діамант» ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 17.12.2020 у справі № 759/22757/20, провадження № 1-кс/759/6728/20,

ВСТАНОВИЛА:
До Святошинського районного суду міста Києва 12.08.2021 надійшло клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Діамант» (далі ТОВ «ФК «Діамант») ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 17.12.2020 у справі № 759/22757/20, провадження № 1-кс/759/6728/20.

Дане клопотання заявник обґрунтовує тим, що 17.12.2020 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів ДФС України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами ОСОБА_4 про накладення арешту на корпоративні права ТОВ «ФК «Діамант» у рамках кримінального провадження № 0001318 від 16.07.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212; ч. 2 ст. 2051; ч. 2 ст. 366; ч. 2 ст. 209 КК України, задоволено та накладено арешт на корпоративні права у вигляді 100% статутного капіталу підприємства ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІАМАНТ» (). Відповідно до даної ухвали корпоративні права у вигляді 100% статутного капіталу підприємства ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІАМАНТ» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Однак, корпоративні права не можуть бути самі по собі розцінені як речові докази в розумінні ст. 98 КПК України, оскільки жодними індивідуальними ознаками не позначені, не містять на собі серійних номерів, слідів пальців рук, крові, бруду чи барвників, та не являться предметом матеріального світу. Вказана інформація може бути збережена на певних матеріальних носіях, і саме вони можуть бути приєднані до матеріалів кримінального провадження як речові докази та бути предметом дослідження на відповідній стадії судового процесу. Речовим доказом може бути лише інформація про корпоративні права, джерела їх походження, джерела їх використання та платіжні інструменти, які використано з метою розпорядження ними. Таким чином, при постановленні ухвали про арешт не дотримано вимог п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України. Накладення арешту на корпоративні права обмежує права Товариства та його засновника. За таких обставин, арешт накладено необґрунтовано, без належної на те правової підстави.

Директор ТОВ «ФК «Діамант» ОСОБА_3 чи інший уповноважений представник Товариства на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилися, про час та дату розгляду клопотання повідомлялася завчасно та належним чином, жодних заяв та клопотань, в тому числі про відкладення судового розгляду, додаткових пояснень, на день розгляду клопотання до суду не надходило.
Також у судове засідання не прибув прокурор, який про час та дату розгляду клопотання неодноразово повідомлялася завчасно та належним чином, жодних заяв та клопотань, в тому числі про відкладення судового розгляду, пояснень, на день розгляду клопотання до суду не надходило.
Враховуючи стислі строки розгляду клопотань в порядку ст. 174 КПК України, а також те, що клопотання директора ТОВ «ФК «Діамант» ОСОБА_3 про скасування арешту майна перебуває в провадженні слідчої судді з 12.08.2021, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідча суддя вважає за доцільне розглянути клопотання у відсутність директора ТОВ «ФК «Діамант» ОСОБА_3 та прокурора, з урахуванням наявних матеріалів.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Вивчивши клопотання про скасування арешту майна, слідча суддя дійшла такого висновку.
Під час судового розгляду встановлено, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 17.12.2020 у справі № 759/22757/20 задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів ДФС України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами ОСОБА_4 про накладення арешту на корпоративні права ТОВ «ФК «Діамант» у рамках кримінального провадження № 0001318 від 16.07.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212; ч. 2 ст. 2051; ч. 2 ст. 366; ч. 2 ст. 209 КК України, та накладено арешт на корпоративні права у вигляді 100% статутного капіталу підприємства ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІАМАНТ» ().

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, положеннями якої передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
При цьому, у відповідності до ч. 2 та 3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Разом з тим, клопотання не містить належного обґрунтування та до нього не долучено доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 17.12.2020, якою накладено арешт, що дає слідчій судді підстави дійти висновку, що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала чи він накладений необґрунтовано.
При цьому, варто зазначити, що відповідно до вимог абзацу 2 ч. 1 ст. 174 КПК України обов`язок доведення, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, законодавець покладає безпосередньо на особу, яка звернулась із клопотанням про скасування арешту майна.
Слідчою суддею вживалися усі розумні заходи з метою перевірки тверджень заявника, однак, директор ТОВ «ФК «Діамант» ОСОБА_3 чи інший уповноважений представник Товариства у судове засідання не з`явилася та не навела переконливих даних щодо того, що арешт накладено необґрунтовано чи необхідність в такому арешті майна на даний час відпала.
Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Таким чином, слідча суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на її розгляд, з урахуванням вищенаведеного, дійшла до висновку про відмову у задоволенні клопотання директора ТОВ «ФК «Діамант» ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 17.12.2020 у справі № 759/22757/20, провадження № 1-кс/759/6728/20.

Керуючись ст. 22, 174, 309, 372, 392 КПК України, слідча суддя,

ПОСТАНОВИЛА:
У задоволені клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Діамант» ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 17.12.2020 у справі № 759/22757/20, провадження № 1-кс/759/6728/20, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1