УХВАЛА
Іменем України

23.10.2021 Справа №607/18840/21 Провадження № 1-кс/607/6212/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000236 від 09.09.2021 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

УСТАНОВИВ:
20.10.2021 слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000236 від 09.09.2021за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що у невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне вимагання коштів у ОСОБА_10 за надумане та неіснуюче боргове зобов`язання.

З цією метою 17.08.2021 приблизно о 23 год. 00 хв. ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з прямим умислом, тобто усвідомлюючи свої протиправні дії, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету, а саме в незаконному збагаченні за рахунок чужого майна, перебуваючи поблизу домоволодіння потерпілого ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що жодних зобов`язань між останніми не існує, висловив незаконну та надуману вимогу до ОСОБА_10 щодо передачі коштів в сумі 60000 грн до вечора того ж дня, погрожуючи при цьому заподіянням тілесних ушкоджень.

Потерпілий ОСОБА_10 , усвідомлюючи реальність погроз ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у випадку невиконання надуманого зобов`язання, погодився на їх незаконні вимоги та того ж дня двома платежами по 15000 грн кожний перерахував на банківські рахунки, надані ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кошти загальною сумою 30000 грн.

Надалі, продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на вимагання коштів у ОСОБА_10 , 08.09.2021 об 11 год. 52 хв. ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , під час зустрічі з потерпілим ОСОБА_10 поблизу домоволодіння останнього за адресою: АДРЕСА_2 , висловив повторно надуману вимогу щодо передачі решти коштів у сумі 30000 грн до вечора того ж дня.

У подальшому 10.09.2021 приблизно о 17 год. 40 хв. ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , здійснюючи незаконне вимагання коштів у ОСОБА_10 на систематичній основі, під час телефонних розмов з потерпілим ОСОБА_10 повторно висловив надуману незаконну вимогу про передачу коштів у сумі 30000 грн, після чого ОСОБА_10 , перебуваючи поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 передав ОСОБА_8 2000 грн як частину з 30000 грн.

Надалі ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , переслідуючи злочинний умисел у незаконному збагаченні за рахунок чужого майна, продовжив здійснювати незаконне вимагання коштів у ОСОБА_10 під час телефонних розмов, які мали місце 13-14.09.2021.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом систематичного вимагання коштів у потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за попередньою домовленістю 16.09.2021 приблизно о 13 год. 00 хв. зустрілись із ОСОБА_10 неподалік будинку АДРЕСА_2 , де під час зустрічі на попередньо висловлені незаконні вимоги ОСОБА_10 передав ОСОБА_9 3000 грн як частину з 30000 грн.

Надалі 24.09.2021 ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , переслідуючи прямий умисел та усвідомлюючи свої незаконні дії, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету, а саме незаконне збагачення за рахунок чужого майна, здійснюючи незаконне вимагання коштів у ОСОБА_10 на систематичній основі, о 12 год. 05 хв. зустрівся з потерпілим ОСОБА_10 поблизу домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де потерпілий, усвідомлюючи дійсність намірів та погроз насильства над потерпілим чи його близькими родичами, передав ОСОБА_8 10000 грн як частину сукупної вимоги в сумі 30000 грн.

25.09.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

25.09.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду до ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а також визначена застава у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90800 грн. У подальшому така застава була внесена та підозрюваний ОСОБА_5 був звільнений з-під варти.

13.10.2021 ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду скасовано ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 25.09.2021 та постановлено нову ухвалу, якою застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 30.10.2021, без можливості внесення застави.

Слідчий вважає, що у кримінальному провадженні № 0000236 від 09.09.2021 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також слідчий зазначає, що завершити досудове розслідування у строк дії попередньої ухвали про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу неможливо з підстав необхідності проведення ряду слідчих (розшукових) дій, необхідних для забезпечення повного та об`єктивного здійснення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні. При цьому ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та встановлені в ухвалі Тернопільського апеляційного суду від 13.10.2021, продовжують існувати та не зменшились.

За таких підстав слідчий просить продовжити відносно ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.11.2021.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити. Вказав, що наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказана у клопотанні помилково. Зазначив, що підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, є обґрунтованою та підтверджується доданими до клопотання матеріалами кримінального провадження. Крім цього, на думку прокурора, не зменшились і ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена при застосуванні до ОСОБА_5 запобіжного заходу. Також прокурор зазначив про необхідність урахування особи ОСОБА_5 , а саме: відсутність доказів працевлаштування останнього та отримання ним будь-якого законного доходу; непідтвердження стороною захисту перебування на утриманні ОСОБА_5 будь-яких осіб; відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків та доказів незадовільного на даний час стану здоров`я ОСОБА_5 .

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 підтримала клопотання з викладених у ньому підстав та просила клопотання задовольнити. Вказала, що їй невідомі підстави, з яких потерпілий ОСОБА_10 у першочерговій своїй заяві вказав про вчинення щодо нього кримінального правопорушення невідомими особами, а у подальшому конкретизував свої показання та вказав на осіб, які незаконно вимагали у нього кошти, погрожуючи заподіяти тілесні ушкодження.

У судовому засіданні захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання з підстав необґрунтованості підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а також з підстав відсутності ризиків, вказаних у клопотанні слідчого. Так, захисники вказували на розбіжності, які містяться у доданих до клопотання матеріалах. Зокрема, на думку захисників, зміст підозри, викладений у повідомленні про підозру, не узгоджується з показаннями потерпілого та свідків, а також зі змістом протоколів за наслідками проведених слідчих та негласних слідчих розшукових дій. Крім цього, захисники звернули увагу, що у своїй першочерговій заяві ОСОБА_11 вказував, що кримінальне правопорушення відносно нього було вчинене невідомими особами. Також зазначили, що зі змісту протоколів допиту потерпілого вбачається, що ОСОБА_5 був присутній 17.08.2021 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 біля будинку потерпілого, однак жодних погроз на адресу останнього ОСОБА_5 не висловлював та кошти від нього не вимагав. Так само, на думку захисників, і 08.09.2021 ОСОБА_5 не вчиняв відносно потерпілого жодних незаконних дій, що підтверджується протоколами за результатами проведення оперативно-технічних заходів аудіо-, відеоконтролю особи від 13.09.2021. Крім цього, захисники вказали, що протоколами про результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту підтверджується, що 16.09.2021 та 24.09.2021 потерпілий вручав кошти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а не ОСОБА_12 . Також захисники зазначили, що після внесення застави ОСОБА_5 протягом двох тижнів не перебував в умовах тримання під вартою. Однак жодних дій, спрямованих на переховування від слідства, перешкоджання здійсненню досудового розслідування, впливу на потерпілого, свідків чи інших підозрюваних або вчинення нового кримінального правопорушення, ОСОБА_5 не вчиняв. Також захисники просили врахувати незадовільний стан здоров`я ОСОБА_5 , який має хронічні захворювання, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини та престарілих батьків, міцні соціальні зв`язки ОСОБА_5 . З урахуванням викладеного захисники висловили єдину позицію сторони захисту щодо відсутності підстав для задоволення клопотання та продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Разом з тим вказали, що якщо слідчий суддя прийде до переконання про необхідність продовження ОСОБА_12 строку дії запобіжного заходу, вважають, що такий захід не може бути пов`язаний з триманням ОСОБА_5 під вартою та має бути іншим, більш м`яким запобіжним заходом.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію своїх захисників.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
За змістом ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000236 від 09.09.2021за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
25.09.2021 ОСОБА_5 в межах цього кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

25.09.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду до ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а також визначена застава у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90800 грн. У подальшому така застава була внесена та підозрюваний ОСОБА_5 був звільнений з-під варти.

13.10.2021 ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду скасовано ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 25.09.2021 та постановлено нову ухвалу, якою застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, без можливості внесення застави. Строк дії ухвали закінчується 30.10.2021.

Разом з тим строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 3 ст. 197 КПК України).

При цьому клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Так, про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_12 , та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 10.09.2021 та протокол додаткового допиту потерпілого від 29.09.2021, зі змісту яких вбачається, що потерпілий виклав обставини можливого вчинення кримінального правопорушення та вказав осіб, які здійснювали у нього незаконне вимагання коштів та погрожували йому заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. Серед цих осіб потерпілий вказав і на ОСОБА_5 ; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 29.09.2021, у якому свідок підтвердив показання потерпілого в частині вимагання, зокрема і ОСОБА_5 від потерпілого передачі коштів; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 24.09.2021; протокол огляду карти пам`яті «Netek» від 25.09.2021, на якій міститься відеофайл зустрічі 08.09.2021 потерпілого ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ; протоколи огляду потерпілого та вручення йому грошових коштів від 10.09.2021, від 16.09.2021 та від 24.09.2021; протоколи про результати проведення НСРД контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 10.09.2021, від 16.09.2021 та від 24.09.2021, якими підтверджуються факти передачі коштів потерпілим ОСОБА_10 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; протоколи огляду грошових коштів від 10.09.2021, від 16.09.2021 та від 24.09.2021; протокол огляду належного потерпілому мобільного телефону від 16.09.2021 та таблиця ілюстрацій до цього протоколу; протоколи за результатами проведення оперативно-технічних заходів аудіо-, відеоконтролю особи від 13.09.2021, в яких зафіксовано розмову, яка мала місце 08.09.2021 між потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 щодо вимоги останніх про передачу їм потерпілим коштів у сумі 30000 грн.; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.09.2021, зі змісту якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 серед чотирьох осіб на фотознімках як особу, яка протягом серпня-вересня 2021 року приїжджала до його домоволодіння та висловлювала вимоги про повернення коштів за неіснуючий борг, впізнав саме ОСОБА_5 , та довідка до цього протоколу.

При цьому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 184 КПК України такі матеріали надані слідчому судді у належним чином засвідчених копіях, що спростовує доводи сторони захисту про невідповідність наданих матеріалів вимогам КПК України та про необхідність надання цих матеріалів в оригіналі.

Щодо посилання сторони захисту, що долучені до клопотання матеріали містять у своєму змісті розбіжності, неточності та суперечності, що у свою чергу, на думку сторони захисту, свідчить про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_12 підозри, слідчий суддя зазначає таке.

Системний аналіз норм чинного КПК України свідчить, що слідчий суддя на стадії досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для складання та направлення обвинувального акту до суду, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що таких доказів достатньо для повідомлення про підозру.

У зв`язку з тим, що чинними нормами кримінального процесуального законодавства не надано оцінку поняттю «обґрунтована підозра» та не визначено єдиних критеріїв підходу до визначення її наявності у кримінальному провадженні, в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення.

Такий висновок цілком узгоджується і з правовими позиціями, наведеними у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23.10.1994), де Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином та які не повинні бути переконливими в тій мірі, щоб звинуватити особу у його вчиненні, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Слідчий суддя вважає, що встановленими під час судового засідання обставинами та долученими до клопотання матеріалами стороною обвинувачення доведено, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є досить вірогідною та була достатньою для пред`явлення йому підозри. Відповідно зміст підозри, визначена органом досудового розслідування правова кваліфікація кримінального правопорушення та можлива причетність ОСОБА_5 до вчинення останнього не є очевидно необґрунтованими. При цьому певна неточність та невідповідність у долучених до клопотання матеріалах, на яку звертала увагу сторона захисту, не спростовують в загальному обставин, які можливо встановити з усіх наданих стороною обвинувачення доказів, та не дають слідчому судді підстав спростувати факти, що містяться у цих доказах, та прийти до висновку про необґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_12 .

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також прокурором у судовому засіданні доведено існування обставин, які свідчать про те, що ризики, для запобігання яким до ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід, не зменшились та продовжують існувати і надалі.

Зі змісту ухвали від 13.10.2021 вбачається, що колегія суддів Тернопільського апеляційного суду вважала доведеними ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ризик того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому тяжкість покарання слідчий суддя оцінює в сукупності з іншими факторами, які можуть підтвердити ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Так, підозрюваний ОСОБА_5 не має офіційного місця роботи та стороною захисту не доведено наявність в останнього постійного джерела доходу. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що протягом останніх півроку ОСОБА_5 проживав у м. Почаєві Тернопільської області, а після застосування до нього запобіжного заходу змінив місце проживання. Вказане дає підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення може безперешкодно залишити і нове місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду не лише на території інших країн, а й на території України. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, заявлений під час застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, не зменшився.

Також слідчий суддя вважає, що не перестала існувати можливість знищення та спотворення ОСОБА_5 будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зокрема, враховуючи незавершення досудового розслідування та можливість встановлення місця знаходження додаткових речових доказів, на підставі яких можуть бути встановлені факти та обставини, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, є ризик того, що у разі непродовження строку застосованого до підозрюваного запобіжного заходу, такі речі і документи можуть бути ним знищені чи спотворені.

Так само і ризик незаконного впливу на потерпілого, свідка та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні для надання ними неправдивих показань або відмови від дачі показань не зменшився з огляду на те, що згідно зі ст. 23 КПК України доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час судового розгляду кримінального провадження. За таких обставин ризик впливу на потерпілого, свідка та інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом. При цьому слідчий суддя враховує той факт, що підозрюваний обізнаний про особу потерпілого та свідка, знає місце їх постійного проживання, що свідчить про високу ймовірність здійснення такого впливу на них.

Крім цього, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено, що ризик того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшився та продовжує існувати. Зокрема, підозрюваний може вчиняти інші кримінальні правопорушення як з метою незаконного впливу на потерпілого та свідка, так і з метою затягування досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. При цьому, враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинялося протягом тривалого часу, вказане свідчить про підвищену суспільну небезпеку цього злочину, а також схильність осіб, які його вчинили, до протиправної діяльності.

Також слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту щодо відсутності даних ризиків і вважає, що саме по собі перебування підозрюваного певний час в умовах дії запобіжного заходу у виді застави не дає підстав вважати, що встановлені ризики перестали існувати. Слідчий суддя доходить висновку, що період перебування підозрюваного не в умовах тримання під вартою був нетривалим і не свідчить про повне нівелювання доведених стороною обвинувачення ризиків.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, недостатності доказів та відсутності заявлених ризиків слідчий суддя вважає недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Відтак слідчий суддя встановив, що усі ризики, визначені ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 13.10.2021, на даний час не зменшились та продовжують існувати, що дає підстави продовжити строк запобіжного заходу для стримування таких ризиків.

Крім цього, прокурором доведено, що завершити досудове розслідування у строк дії попередньої ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу неможливо внаслідок необхідності проведення у даному кримінальному провадженні ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а саме: необхідно провести ряд експертиз та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки експертів за результатами цих експертиз; провести амбулаторні судово-психіатричні експертиз підозрюваним; провести судово-наркологічні експертизи підозрюваним; звернутись із клопотаннями про тимчасовий доступ до речей і документів, зокрема які містять інформацію щодо банківських рахунків потерпілого та підозрюваних, та в разі задоволення таких клопотань звернути до виконання ухвали слідчого судді; провести інші слідчі (розшукові) дії, спрямовані на перевірку причетності підозрюваними у даному кримінальному провадженні до вчинення аналогічних злочинів, встановлення можливих свідків та потерпілих від вчинення аналогічних кримінальних правопорушень; виконати інші слідчі дії, у проведенні яких виникне необхідність.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а відтак і наявність підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, за доводами сторони захисту в судовому засіданні не встановлено.

Так, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому інші запобіжні заходи не зможуть перешкодити підозрюваному вчинити дії з метою переховування від слідства та/або суду, впливати на потерпілого та свідка або вчинити інше кримінальне правопорушення, а також не зможуть нівелювати ризик знищення або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також слідчий суддя враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, і відповідно до наданих доказів приймає до уваги, що стороною захистку не доведено, що ОСОБА_5 підтримує соціальні зв`язки зі своєю неповнолітньою дитиною, яка проживає з матір`ю окремо від підозрюваного, а також підтримує зв`язки з престарілими батьками, з якими підозрюваний також не проживав впродовж тривалого часу. Більше того на даний час місце проживання ОСОБА_5 з останніми за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується лише зі слів самого підозрюваного, а не відповідними доказами. При цьому факт реєстрації ОСОБА_5 за вказаною адресою не свідчить про його проживання за цією адресою, оскільки, як вказав у судовому засіданні сам ОСОБА_5 , протягом останніх півроку він проживав у м. Почаєві Тернопільської області. Крім цього, стороною захисту не надано доказів про працевлаштування підозрюваного та наявність в останнього постійного та законного джерела доходу. Так само слідчий суддя критично оцінює надані докази щодо незадовільного стану здоров`я ОСОБА_5 , оскільки усі медичні документи, надані стороною захисту, датовані ще 2019 роком і доказів того, що ОСОБА_5 з того часу відвідував медичні заклади та на даний час потребує лікування, слідчому судді не надано. Також і з молекулярного тесту від 17.10.2021 щодо наявності у матері підозрюваного позитивного результату на Covid-19 не вбачається стан здоров`я останньої на дату розгляду цього клопотання, важкість форми її захворювання та необхідність стороннього догляду.

Відтак з огляду на наведені обставини підозри, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_12 в разі визнання його винуватим, продовження існування ризиків кримінального провадження слідчий суддя не вбачає беззаперечних та обґрунтованих підстав для застосування до ОСОБА_5 будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, який би запобіг встановленим ризикам, а також вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
При цьому слідчий суддя враховує, що як застосування запобіжного заходу, так і його продовження у цьому провадженні відносно ОСОБА_5 здійснюється не на максимальний визначений законом строк 2 місяці, а на менш тривалий строк, який обґрунтовано необхідний для вчинення слідчих дій, про які зазначає сторона обвинувачення. Вказане в свою чергу дасть можливість здійснювати судовий контроль за дотриманням прав підозрюваного шляхом перегляду через короткі періоди часу наявності підстав для подальшого його утримання під вартою.
Відтак слідчий суддя доходить висновку, що строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 може бути продовжений на запропонований прокурором строк в межах строку досудового розслідування, тобто на 33 дні. Таке продовження строку запобіжного заходу необхідне для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. При цьому запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , та є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.
Так само слідчий суддя з урахуванням п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не вбачає підстав для визначення підозрюваному альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинене із застосуванням до потерпілого ОСОБА_10 погрози нанесення тяжких тілесних ушкоджень не лише потерпілому, а й членам його сім`ї. При цьому з протоколів допиту потерпілого та протоколів за наслідками вчинення слідчих дій та НСРД вбачається, що ці погрози були систематичними та неодноразовими, а потерпілий усвідомлював реальність цих погроз та боявся їх реалізації, що спричиняло йому значні моральні страждання та давало підстави боятися за своє життя та життя своїх рідних.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам КПК України та не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 184, 197, 199, 205, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000236 від 09.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, задовольнити повністю.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 33 (тридцять три) дні.
Встановити строк дії ухвали до 24.11.2021.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у цьому кримінальному провадженні.
Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_12 .
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1