Справа № 148/2053/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2021 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд
Вінницької області

у складі: судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження № 0000586 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Шпиків Тульчинського району Вінницької області, проживаючого до затримання, за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого, за адресою: АДРЕСА_2 , неодноразово судимого, востаннє згідно вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 14.08.2020, та ухвали Вінницького апеляційного суду від 20.10.2020, за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавленні волі на строк 4 роки 8 місяців, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,-
ВСТАНОВИВ:
Будучи судимим у відповідності до вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 17.01.2018, за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненим від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шлях виправлення не став і близько 16.00 год. 24.12.2018 у смт. Шпиків, Тульчинського району Вінницької області, перебуваючи у веранді будинку АДРЕСА_3 , який належать ОСОБА_7 помітив на підвіконнику мобільний телефон «HONOR» 4С Pro, model TIT-LO1 і в нього виник умисел на його крадіжку.
З метою крадіжки чужого майна з корисливих мотивів ОСОБА_3 , діючи з умислом направленим на незаконне заволодіння чужим майном, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та скориставшись цим, шляхом вільного доступу, повторно, таємно, навмисно викрав мобільний телефон «HONOR» 4С Pro, model TIT-LO1, вартістю згідно висновку експерта № 125 від 28.02.2019, 2383,33 грн., з сім-картою оператора «Київстар», вартістю згідно накладної № 41, від 11.10.2019, виданої ФОП ОСОБА_8 , 25 грн., а всього викрав чужого майна на загальну суму 2408,33 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.
В подальшому ОСОБА_3 викрадений мобільний телефон «HONOR» 4С Pro, model TIT-LO1, продав за 700 грн., ОСОБА_9 та отримані гроші витратив на власні потреби, тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю і суду надав показання, що 24.12.2018 біля 16:00 год. прийшов до ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 , у веранді на підвіконні побачив телефон «HONOR» 4С Pro, model TIT-LO1, та переконавшись, що ОСОБА_7 не спостерігає за ним, викрав зазначений телефон сховавши його до кишені, після чого залишив приміщення будинку, а у подальшому продав викрадене майно ОСОБА_9 . У скоєному щиро розкаюється, просив суд його суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилась, однак, подала заяву про розгляд кримінального провадження без її участі та зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, просила призначити останньому міру покарання згідно закону.
У відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги позицію учасників судового розгляду, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого та характеризуючих його особу матеріалів провадження.
Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) у судовому засіданні доведена у повному обсязі і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд враховує особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. 8 т. 2), на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.с. 7, 9 т. 2), неодноразово судимий (а.с. 1-2, 4-22 т. 2), згідно досудової доповіді органу пробації становить високу небезпеку для суспільства і запобігти повторному вчиненню кримінальних правопорушень, а також сприяти виправленню засудженого без ізоляції від суспільства неможливо (а.с. 124 126 т. 1).
Обставиною, яка відповідно ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення повторно.
За таких обставин, з метою попередження нових злочинів, виправлення обвинуваченого, з врахуванням вимог ст. 50, ст. 65-67 КК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушеня, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_3 , в межах санкції, визначеної ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі. Суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим за вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 вищевказаного кримінального правопорушення та сприятиме його виправленню.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 засуджений згідно вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 14.08.2020, та ухвали Вінницького апеляційного суду від 20.10.2020, за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавленні волі на строк 4 роки 8 місяців, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання у виді позбавлення волі, зарахувавши відбуте покарання за попереднім вироком.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 на час ухвалення вироку відбуває покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі, суд вважає, що до вступу вироку в законну силу підстав для обрання запобіжного заходу не має.
Питання щодо речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.
Відповідно до ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягають стягненню у дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 572 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст., 50, 65 - 67, 70, 185 КК України, ч. 3 ст. 349, ст. 368 - 371, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання та призначеного покарання за вироком Тульчинського районного суду від 14.08.2020, який змінено ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20.10.2020, остаточне покарання призначити ОСОБА_3 , шляхом часткового складання призначеного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
В строк відбування покарання зарахувати ОСОБА_3 частину відбутого ним покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 14.08.2020, який змінено ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20.10.2020.
Строк відбування остаточного покарання ОСОБА_3 рахувати з дня ухвалення вироку.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу не обирати.
Стягнути з ОСОБА_3 у дохід держави понесені процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні.
Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту накладеного ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області у справі № 148/290/19 від 13.06.2019 на речовий доказ: мобільний телефон «HONOR» 4C Pro model TIT-LO1, imei: НОМЕР_1 , переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , залишивши зазначене майно останній.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя: