ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/1559/21 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/820/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:про умовно-дострокове звільнення від
відбування покарання
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
засудженого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 липня 2021 року відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лисичанська Луганської області, громадянина України, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , засудженого вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 09.11.2017 року за ч.1 ст. 263 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 липня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу та звільнити його умовно-достроково.
Вказує, що на даний час він довів своє виправлення, має 2 заохочення. Стягнення погашені. Визнав свою провину. Його чекає мати похилого віку, яка перенесла інсульт та потребує його допомоги.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Засуджений ОСОБА_7 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Мотиви суду.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до ст. 6 КВК України - виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 засуджений вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 09.11.2017 року за ч.1 ст. 263 КК України та був звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Ухвалою Лисичанського міського суду від 27.12.2018 року скасовано звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України та направлено ОСОБА_7 для відбування покарання призначеного за цим вироком.
Нівелюючи гуманне ставлення зі сторони держави, пов`язане із застосуванням відносно нього інституту звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 , як видно, під час іспитового строку ухилився від виконання покладених на нього судом обов`язків, що свідчить про відсутність у нього дійсного наміру та бажання стати на шлях виправлення.
Початок строку відбування покарання за вироком від 09.11.2017 року обраховано з 19.12.2018 року, кінець строку 19.12.2021.
На день звернення до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув 2/3 частини призначеного покарання.
Зі змісту характеристики видно, що ОСОБА_7 за період відбування покарання в цілому характеризується посередньо.
Має 2 заохочення. Двічі на засудженого накладалися дисциплінарні стягнення. На теперішній час дисциплінарні стягнення зняті та погашені, проте ці відомості свідчать, що поведінка засудженого протягом всього часу відбування покарання не була сумлінною.
Під час апеляційного розгляду 10.08.2021 року до ОСОБА_7 оголошено подяку, однак це саме по собі не доводить його виправлення.
У грудні 2020 року комісією установи виконання покарання було відмовлено у зверненні до суду із поданням про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 , як особі, яка не довела свого виправлення.
Наразі засуджений відбуває покарання за тяжкий злочин, не працевлаштований.
Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, відомості про тяжкість вчиненого ним злочину та його суспільну небезпечність, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 .
На переконання колегії суддів, процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.
Умовно- дострокове звільнення засудженого застосовується лише у разі доведення його виправлення, тобто досягнення мети покарання, як на тому вірно наголошує суд першої інстанції.
Відсутність у засудженого діючих дисциплінарних стягнень не можна визнати тим чинником, який беззаперечно доводить його виправлення.
Дотримання умов режиму відбування покарання є мірою необхідної поведінки, обов`язком особи, засудженої до відбування покарання у виді позбавлення волі.
Посередня характеристика засудженого, наявність у нього невеликої кількості заохочень, відбуття визначеної законом частини строку покарання, дотримання умов режиму відбування покарання не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування ст. 81 КК України, оскільки ці відомості, як вже було зазначено, підлягають врахуванню у сукупності з відомостями про тяжкість вчиненого засудженим злочину, його суспільною небезпечністю та репутацією особи засудженого в цілому та за час відбування покарання.
Посилання апелянта на те, що він має матір, яка за станом здоров`я потребує його догляду, як на підставу для застосування ст. 81 КК України, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки це не є тими обставинами, які безпосередньо пов`язані з процесом відбування засудженим покарання та жодним чином не підтверджують його виправлення, а тому не можуть бути визнані підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання.
Твердження про те, що судом не було враховано визнання засудженим вини колегія суддів до уваги не приймає, оскільки ці обставини враховуються судом при визначенні виду та міри покарання і не впливають на висновок про те, що засуджений своєю поведінкою не довів своє виправлення на час звернення із заявою про застосування до нього умовно- дострокового звільнення.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував всі обставини та належним чином не мотивував своє рішення, є безпідставними, оскільки суд всебічно, повно дослідив відомості, які надані установою виконання покарання. Засуджений додаткових характеризуючих матеріалів не подавав.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 81 КК України, належним чином мотивував своє рішення і доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали не встановлено.
Керуючись ст. 404, 407, 419, 376 ч. 2 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Залишити без змін ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 липня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: (три підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3