Провадження № 1-кп/932/215/21
Справа № 932/4246/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 року суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 , ознайомившись обвинувальним актом з додатками у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000180 стосовно ОСОБА_2 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

14 січня 2022 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями до мого провадження розподілено обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_2 за ч.3 ст.368 КК України.

Однак, під час вивчення наданих матеріалів справи встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 є пасинком судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_3 .

При цьому, суддя ОСОБА_3 є членом суддівського колективу, має тісні професійні відносини та дружні стосунки у колективі та особисто зі мною, а отже дана обставина унеможливлює розгляд даного обвинувального акту мною суддею Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська.
Тому з урахуванням вищевикладеного, з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивному та неупередженому розгляді кримінального провадження, вважаю не можливим приймати участь в розгляді даної справи та необхідним заявити самовідвід.
У відповідності зі ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні у визначених законом випадках, у тому числі: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
При наявності підстав, передбачених ст.ст.75 КПК України суддя зобов`язаний заявити собі самовідвід у відповідності до ч. 1 ст. 80 КПК України.
У відповідності до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.
Статтею 3 Європейського статуту судді визначено, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений.
Відповідно до положень Кодексу суддівської етики та п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року), суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.
Як вбачається з практики Європейського Суду про захист прав людини найважливішим питанням здійснення правосуддя незалежним, неупередженим та безстороннім судом є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість в демократичному суспільстві. В ряді рішень ЄСПЛ: Падовані проти Італії від 26.02.1993 р., Фей проти Австрії від 28.02.1993 р., Пуллар проти Сполученого Королівства від 10.06.1996 на підставі тлумачення вищезазначеної статті Конвенції сформульовані загальні критерії безстороннього суду: суд повинен бути суб`єктивно та об`єктивно неупередженим жоден з членів суду не може відкрито проявляти упередженість та особисту небезсторонність, при цьому особиста неупередженість є, доки не буде доведено інше і суд повинен бути об`єктивно безстороннім, т.б. необхідні достатні гарантії, які виключають будь-які сумніви з цього приводу. При цьому вирішується питання, чи дозволяють певні факти, які можливо перевірити, незалежно від поведінки судді, поставити під сумнів його неупередженість і чи можуть ці побоювання сторони вважатися об`єктивно обґрунтованими. Обов`язкового встановлення доказів, які б свідчили про реальний прояв суддею заінтересованості в остаточному рішенні по справі або про його намір не об`єктивно його вирішити не потрібно, достатньо вже того, що є підстави допускати можливим прояв його неупередженості, навіть коли суб`єктом це не усвідомлюється.
Під час вирішення Європейським судом з прав людини справи «Білуха проти України» було підкреслено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення «Фей проти Австрії» від 24.02.1993 р., «Ветштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.
З огляду на вищевказане «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення «Кастілло проти Іспанії»).

На підставі викладеного, з метою виключення будь-яких сумнівів з приводу об`єктивності та безсторонності суду, вважаю за неможливе брати участь у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.368 КК України і вважаю необхідним заявити самовідвід.
Керуючись ст.ст.75, 80 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Заявити самовідвід від участі в розгляді кримінального провадження № 1КП-932/215/21 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1