№ провадження 1-кп/208/4/22
ВИРОК
Іменем України

14 лютого 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003285 від 23 вересня 2013 року, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська, громадянина України, не працюючого, не одруженого, маючого середньо-спеціальну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше, в силу ст.89 КК України, не судимого,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

встановив:

22 вересня 2013 року приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_4 разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, проходили повз вхід до військового кладовища, який розташований навпроти будинку АДРЕСА_2 , де побачили раніше незнайомого їм малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поряд із якими стояв велосипед марки "Yamato", який належить матері малолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Побачивши вказаний велосипед, невстановлена в ході досудового розслідування особа звернула на нього увагу ОСОБА_4 , після чого у них виник спільний умисел на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення вказаного вище майна. Реалізовуючи свій протиправний спільний умисел, із корисливих мотивів, діючи умисно, відкрито, спираючись на підтримку один одного, особа невстановлена в ході досудового розслідування, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_4 підійшли до велосипеду "Yamato", після чого, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що невстановлена в ході досудового розслідування особа відволікла увагу неповнолітнього ОСОБА_6 та не давала останньому можливості протидіяти його протиправним діям, сів на велосипед, таким чином заволодівши ним, після чого з місця злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 3 000 (три тисячі) гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, в межах даного обвинувачення визнав повністю, кваліфікацію не оскаржував та суду пояснив, що він зі своїм знайомим ОСОБА_8 проходив 22 вересня 2013 року повз військового кладовища, де побачили двох хлопців з велосипедами. ОСОБА_8 запропонував викрасти в них велосипеди на що він погодився. Він підійшов до одного із хлопців, забрав велосипед білого кольору сів на нього та поїхав. Що робив ОСОБА_8 він не бачив, та останній разом із ним не прямував. Приїхав додому, він поставив велосипед до гаражу по АДРЕСА_2 . На наступний день, він пофарбував велосипед червоною краскою. Коли до нього прийшли співробітники поліції то він видав велосипед їм. В подальшому він також виплатив потерпілій ОСОБА_7 500 гривень. Про те, що ОСОБА_8 приставляв ніж до хлопця він не знав і цього він не бачив, сам ніяких погроз на адресу потерпілого малолітнього ОСОБА_9 не чинив. Просить суворо не карати, врахувати його розкаяння і повернення майно потерпілому, та відшкодування шкоди.

Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 за обсягом пред`явленого обвинувачення, його вина у скоєні кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами, та дослідженими під час судового розгляду, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

-показами потерпілого ОСОБА_6 , у присутності законного представника ОСОБА_10 , згідно до яких подія відбулася 22.09.2013 року о 14:30 годині, на той час йому було повних 13 років, він з товаришем катався на велосипедах, коли вони зупинились біля Військового кладовища по вул. Скаліка та стали розмовляти, повз них проходив обвинувачений ОСОБА_11 та ОСОБА_8 . Потім ОСОБА_8 підійшов до нього ззаду, поклав одну руку на плече а другою приставив йому ножа до живота, сказав щоб він віддав свої речі, в цей час ОСОБА_11 піднімав сидіння на його велосипеді, який знаходився десь в п`яти метрах від нього, потім сів на велосипед та поїхав, а ОСОБА_8 після того як забрав все майно у нього побіг за його товаришем ОСОБА_12 . ОСОБА_11 до нього не підходив. Опір він не чинив бо дуже злякався, оскільки відчув загрожу його життю. Потім він втік в аптеку і там сховався та попросив, щоб працівниця аптеки зателефонували його матері, що вона і зробила, бо в нього і ОСОБА_8 забрали телефон;

-показами законного представника малолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_10 який пояснив, що про подію яка мала місце 22.09.2013 року йому розповів онук у той же день. Саме він в цей день перебував вдома, йому зателефонував син і розповів про ситуацію що сталася з онуком, про те що він катався на велосипеді з товаришем, що до них підійшли двоє з ножем, забрали майно та велосипед, вони звернулись до поліції. Йому онук розповідав, що ОСОБА_8 приставив йому ножа до живота. Онук дуже злякався, тому може не пам`ятати всіх обставин, бо зазнав душевну травму. Після скоєного велосипед повернули в поліції, але зовнішній вигляд велосипеда був дуже зіпсований.

-показами потерпілої ОСОБА_7 яка суду повідомила, що 22.09.2013 року вона з чоловіком поїхала в ліс збирати гриби. Їй зателефонував невідомий номер, коли вона підняла слухавку, то їй телефонувала не знайома жінка, повідомила, що вона телефонує з аптеки, про це її попросив син, та розповіла, що на хлопців напали. Її син з товаришем катались на велосипедах біля Військового кладовища, коли вони зупинились до них підійшло два хлопця, один з них обвинувачений ОСОБА_11 а другий ОСОБА_8 . ОСОБА_8 приставив її сину ніж до живота, а ОСОБА_11 в цей час заволодів велосипедом. У сина був шок, він дуже злякався та переживав. Велосипед міліція повернула, але щоб його полагодити були затрачені кошти у розмірі 650 грн., ОСОБА_11 їй компенсував 500 грн., які вона отримала перед судовим засіданням.

Вищенаведені показання потерпілого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 та законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_10 про вчинення ОСОБА_4 відкритого викрадення, велосипеда "Yamato" біля будинку АДРЕСА_2 (на той час Дніпродзержинськ) біля Військового кладовища за обставин, встановлених органом досудового розслідування, є чіткими, послідовними, детальними та підтверджуються іншими доказами, що узгоджуються між собою щодо факту заволодіння ОСОБА_4 вказаним велосипедом "Yamato", а також об`єктивно підтверджуються:

- реєстрацією в ЄРДР 23.09.2013 року правової кваліфікації за ст. 186 ч.2 КК України фабули про відкрите викрадення майна у ОСОБА_6 , яке належить ОСОБА_7 , відповідною заявою останньої про вчинене відносно її малолітнього сина кримінального правопорушення 22.09.2013 року (т.1 а.с. 1,6);

- протоколом огляду місця події від 22.09.2013 року разом зі схемою, якими зафіксована обстановка на місці вчинення злочину (т.1 а.с. 39-41);

- протоколом огляду предмета та його вилучення від 19.11.2013 року та фототаблиці до нього, згідно до якого ОСОБА_4 добровільно видав велосипеда, яким як він пояснив він відкрито заволодів 22.09.2013 року, знаходячись біля Військового кладовища, по вулиці Скаліка в м. Дніпродзержинську, та в подальшому зберігав у себе в гаражі, що розташований по вул. Димитрова в м. Дніпродзержинську (т.1 а.с.129-130), який постановою слідчого визнаний речовим доказом по справі (т.1 а.с.135) та переданий на відповідальне зберігання власнику(т.1а.с.136);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 20.11.2013 року та фототаблицею до нього за участю малолітнього потерпілого ОСОБА_6 та його законного представника ОСОБА_10 , які впізнали річ № 1, як велосипед, який було викрадено у нього 22.09.2013 року біля військового кладовища по АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 131-134).

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.11.2013 року, фототаблицею до нього, згідно якого малолітній потерпілий ОСОБА_6 у присутності законного представника, впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка 22.09.2013 року, приблизно о 14.00 год., знаходячись біля військового кладовища по АДРЕСА_2 (до перейменування місто Дніпродзержинськ) разом з іншою невстановленою особою, відкрито заволодів його майном, а саме велосипедом (т.1 а.с.117-119);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.11.2013 року, фототаблицею до нього, згідно якого неповнолітній ОСОБА_13 в присутності законного представника ОСОБА_14 , впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка 22.09.2013 року, приблизно о 14.00 год., знаходячись біля військового кладовища по вулиці Сергія Слісаренко (до перейменування Скаліка) в місті Кам`янське (до перейменування місто Дніпродзержинськ) разом з іншою невстановленою особою, відкрито заволодів майном, а саме велосипедом ОСОБА_6 , 1999 року народження (т.1 а.с.120-122);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 , який на місці вчинення злочину біля військового кладовища по АДРЕСА_2 (до перейменування місто Дніпродзержинськ) показав та пояснив обстановку та обставини вчинення грабежу велосипеда у малолітнього потерпілого ОСОБА_6 (т.1 а.с. 148);

Аналізуючи вищенаведені показання обвинуваченого ОСОБА_4 , докази досліджені судом під час судового розгляду у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Всі, вище перелічені докази, будучи належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірними, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження, в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, таким чином, жодних порушених вимог КПК України при отриманні вищезазначених доказів судом не встановлено і відсутні підставі згідно ст. 87 КПК України для визнання доказів недопустимими.

Відповідно до вимог ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що під час судового розгляду знайшла підтвердження та доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 в межах пред`явленого обвинувачення.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, так як умисність дій обвинуваченого під час вчинення кримінального правопорушення, за пред`явленим обвинуваченням доведеного в ході судового розгляду допустимими та достовірними доказами, а тому його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування, а саме: як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб - ч. 2 ст. 186 КК України.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є визнання вини у скоєні кримінального правопорушення, повернення викраденого майна, відшкодування майнової шкоди, щире каяття та активне сприяння розкриттю даного злочину.

Обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.
Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем мешкання, не одружений, осіб на утриманні не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вину визнав, враховує його роль у вчиненні злочину, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, та те, що обвинувачений ухилявся від суду, перебував у міжнародному розшуку, що майно власнику повернуто та компенсовано матеріальну шкоду, з метою забезпечення ефективного виховного впливу на обвинуваченого, його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначати покарання відповідно до санкції ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі, та знаходить можливим перевиховання обвинуваченого в умовах ізоляції від суспільства, що є необхідним і достатнім.

Саме таке покарання буде доцільне для профілактики вчинення обвинуваченим нових злочинів, буде найбільш відповідати принципам та меті його призначення, зазначене випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції. Також такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Судом враховується, що потерпілою ОСОБА_15 і потерпілим ОСОБА_16 на час розгляду справи подані заяви про відсутність вимог майнового характеру.

Доля речових доказів вирішується відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати по проведенню судової експертизи № 70/10-3080 від 19.12.2013 року проведену Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при ГУМВС України в Дніпропетровській області (т. 1 а.с. 105), у розмірі 489 (чотириста вісімдесят дев`ять) гривень 44 копійки., в межах даного кримінального провадження щодо дій іншої особи свідка, не можуть бути покладені в обов`язок відшкодування таких витрат на особу обвинуваченого, враховуючи приписи ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винними у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального Кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під-вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання призначеного ОСОБА_4 , рахувати з часу його затримання, а саме з 03 лютого 2022 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Речовий доказ по справі велосипед "Yamato" переданий на відповідальне збереження законному представнику потерпілого ОСОБА_10 залишити у володінні власника (т.1 а.с.135,136).

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1