Справа № 357/1173/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.09.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000105 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіпіль Тетіївського району Київської області, громадянин України, з середньою професійно-технічною освітою, не одруженого, який проходить військову службу за контрактом на посаді номера обслуги 1 мінометного взводу мінометної батареї 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 раніше судимого за ч. 2 ст. 185 КК України відповідно до вироку Володарського районного суду Київської області від 01.04.2019 до 3 місяців арешту на гауптвахті, яке відбув,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4
захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_3
в с т а н о в и в:
відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17.03.2014 №303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VII;

- від 06.05.2014 №454/2014, затвердженого Законом України від 06.05.2014 року № 1240-VII;

- від 21.07.2014 №607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 року № 1595-VII;

- від 14.01.2015 № 15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 року № 113- VIIІ, з 18.03.2014 в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №10 від 15.01.2019 солдат ОСОБА_3 , яким 14.09.2018 укладено контракт на проходження військової служби строком на 3 роки, призначений на посаду номера обслуги 1 мінометного взводу мінометної батареї 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 та зарахований на всі види забезпечення.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_3 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»,

ст.ст. 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Разом з тим, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_3 , бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, та без поважних причин 03.06.2019 о 08 годині 00 хвилин в умовах особливого періоду не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_3 , та направився до свого місця проживання за адресою:

АДРЕСА_4 , та під час незаконної відсутності у частині, обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

У подальшому, солдат ОСОБА_3 , усвідомивши протиправність своїх дій щодо ухилення від військової служби, лише 30.01.2020 прибув до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону, де заявив про себе як військовослужбовця та скоєний ним злочин.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України є триваючим, воно вважається припиненим, зокрема, з моменту з`явлення особи із зізнанням до органу досудового розслідування, таким чином злочинне діяння останнього припинено, а злочин завершено у м. Біла Церква Київської області.

Отже, солдат ОСОБА_3 був відсутнім у військовій частині НОМЕР_1 у період з 03.06.2019 по 29.01.2020 включно.

Між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_5 02 вересня 2021 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, в обсязі обвинувачення, за кваліфікацією за ч. 4 ст. 407 КК України як не з`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині 2 ст. 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Сторонами узгоджено, що у разі затвердження угоди, ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч.4 ст.407 КК України у виді п`яти років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком три роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме:

1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

3) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, віднесений до тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 4 ст.474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст. 52, 63 КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Суд також визнає зазначені в обвинувальному акті, як пом`якшуючі покарання обставини від повідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, з`явлення із зізнанням, щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

Матеріальну та моральну шкоду кримінальним правопорушенням не завдано.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 02 вересня 2021 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.4 ст.407 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком три роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1