Справа № 215/550/20
1-кп/215/286/21
УХВАЛА

07 вересня 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу

в складі : головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
потерпілої - ОСОБА_6
законного представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кривому Розі матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001887 від 05.12.2019 про обвинувачення ОСОБА_4 , 1979 р.н., в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 щодо зґвалтування, вчиненого щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років.

07.09.2021 до суду надійшло клопотанння захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 на цілодобовий домашній арешт. Посилається на те, що обвинувачений має тісні соціальні звязку, постійне місце проживання і місце роботи, позитивно характеризується за місцем роботи і проживання, раніше не приятгався до відповідальності. На цей час відсутні ризику впливу на свідків і потерпілу, які вже допитано судом. На цей час ОСОБА_4 вважається невинним і його подальше тримання під вартою є необгрунтованим

У судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, враховуючи тяжкість і суспільну небезпеку злочину, вчиненого щодо малолітньої особи, суспільний інтерес, у зв`язку з необхідністю завершення дослідження доказів, з метою запобігання ризикам впливу на свідків, потерпілу та ухилення від суду . Також посилається на факти впливу на законного представника потерпілої з метою відмови від обвинувачення. Щодо клопотання захисника прокурор заперечує.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника.

Захисник в судовому засіданні підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу та просив відмовити у клопотанні прокурора .

Потерпіла і її законний представник підтримали клопотання прокурора.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд прийшов до такого висновку.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, ст.177 КПК України.

Згідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, ст.181 КПК.
Згідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховано, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу не змінилися і є актуальними, тому суд вважає що жоден із більш мяких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Як випливає з практики ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р., суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Аналізуючи доводи сторін судового провадження судом встановлено , що як і раніше ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти статевої недоторканості щодо малолітньої особи, яке викликає значний суспільний інтерес і за яке передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, офіційно неодружений, що в сукупності , на думку суду, свідчить про ризик ухилення обвинуваченого від явки до суду з метою уникнення від можливого суворого покарання .
Також, суд враховує, що на цей час за клопотанням захисника необхідно дослідити речові докази, що має істотне значення для інтересів правосуддя, за результатами чого може виникнути необхідність повторного допиту малолітньої потерпілої, яка має вольовою незрілість і схильна до підкорення дорослому авторитету, що свідчить про існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на потерпілу з урахуванням тяжкості можливого покарання, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.
Тому суд вважає, що жоден із більш мяких запобіжних заходів, в т.ч. домашній арешт враховуючи особливості його виконання , не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Доводи обвинуваченого і захисника суд не може взяти до уваги, оскільки вони не спростовують наявність вищевказаних обставин та є недостатніми для зміни запобіжного заходу на даній стадії судового розгляду.
З урахуванням викладеного , враховуючи інстереси правосуддя і значний суспільний інтерес до даної категорії справи, а інтереси суспільства та держави в даному випадку привалюють над свободою та недоторканості особи, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів.

Керуючись ст.ст.177, 199, 183, 184, 331, Перехідними положеннями КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 05 листопада 2021 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом пяти днів з моменту проголошення .
Головуючий суддя: