справа №2010/3047/12
провадження №1/619/10/22
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у попередньому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України надійшла в провадження судді Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 28.09.2021 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2021 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_6 у відставку.
Під час попереднього розгляду кримінальної справи судом поставлено на обговорення питання повернення справи на додаткове розслідування у зв`язку з допущенням під час досудового слідства таких порушень вимог КПК України 1960 року, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.
Прокурор проти повернення справи на додаткове розслідування заперечував, суду пояснив, що для цього відсутні підстави.
Захисник та підсудний ОСОБА_5 свою думку стосовно повернення справи на додаткове розслідування не висловили.
Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
Дана кримінальна справа надійшла на адресу суду 16.05.2012, тобто на час дії КПК України в редакції 1960 року. Кримінальні справи, які згідно з реєстраційним штампом надійшли до суду з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності до дня набрання чинності КПК (в редакції 2012 року), тобто до 19 листопада 2012 року включно, розглядаються судами першої інстанції відповідно до п. 11 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК лише в порядку та у строки, визначені КПК 1960 року, без будь-яких обмежень і винятків (у тому числі стосовно складу суду, фіксування судового провадження тощо). За вказаних обставин при розгляді даної кримінальної справи, судом застосовуються положення КПК України (в редакції 1960 року).
Вироком суду від 16.01.2013 ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік; на підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового терміну в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки; ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік; на підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового терміну в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09.07.2013 вирок суду першої інстанції від 16.01.2013 в частині вирішення цивільних позовів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд, в той же суд, в порядку цивільного судочинства.
Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 18.02.2014 поновлено ОСОБА_5 строк на касаційне оскарження вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 16.01.2013 та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 09.07.2013.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задоволено; ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 09.07.2013 щодо ОСОБА_5 скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.04.2015 вирок суду першої інстанції від 16.01.2013 у відношенні ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову скасовано, кримінальну справу направлено на новий судовий розгляд, в порядку цивільного судочинства.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.03.2016 касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задоволено частково; ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 07.04.2015 щодо ОСОБА_5 скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22.11.2016 вирок суду першої інстанції від 16.01.2013 у відношенні ОСОБА_5 та ОСОБА_7 скасовано, кримінальну справу направлено на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2016 кримінальну справу н.с.2010/3047/12 н.п.1/619/33/16 розподілено на суддю ОСОБА_8 .
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 03.12.2018 виділено в окреме провадження кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України та призначено справу до розгляду на 14.00 годину 03.12.2018 (справа №619/4832/18, провадження №1/619/24/19).
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 19.12.2018 направлено кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 на додаткове розслідування прокурору Харківської області.
Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 27.12.2019 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінчення строків давності (справа №619/4832/18, провадження №1/619/24/19).
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04.02.2021 ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 19.12.2018 скасовано, справу повернуто на новий розгляд в суд першої інстанції для розгляду по суті в іншому складі суду.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2021 кримінальну справу н.с.2010/3047/12 н.п.1/619/10/21 розподілено на суддю ОСОБА_6 .
Відповідно до Розпорядження керівника апарату 28.09.2021 №01-07/164/2021 у зв`язку із звільненням у відставку судді ОСОБА_6 призначено повторний автоматизований розподіл справи н.с.2010/3047/12 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
28.09.2021 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі н.с.2010/3047/12 н.п.1/619/10/21 визначено суддю ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.21 КПК України (1960 року) підозрюваному, обвинуваченому і підсудному забезпечується право на захист.
Особа, яка провадить дізнання, слідчий, прокурор, суддя і суд зобов`язані до першого допиту підозрюваного, обвинуваченого і підсудного роз`ясняти їм право мати захисника і скласти про це протокол, а також надати підозрюваному, обвинуваченому і підсудному можливість захищатися встановленими законом засобами від пред`явленого обвинувачення та забезпечити охорону їх особистих і майнових прав.
Відповідно до ст.249-1 КПК України (в редакції 1960 року) суддя своєю постановою повертає справу прокурору у разі, якщо прокурором були суттєво порушені вимоги статей 228-232 цього Кодексу, для усунення виявлених порушень.
Згідно ст.237 КПК України (1960 року) у справі, що надійшла від прокурора, суддя з`ясовує щодо кожного з обвинувачених такі питання: 1) чи підсудна справа суду, на розгляд якого вона надійшла; 2) чи немає підстав для закриття справи або її зупинення; 3) чи складено обвинувальний висновок відповідно до вимог цього Кодексу; 4) чи немає підстав для зміни, скасування або обрання запобіжного заходу; 5) чи не було допущено під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства таких порушень вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.
Відповідно до ст.240 КПК України (1960 року) попередній розгляд справи здійснюється суддею, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 16-2 цього Кодексу, одноособово з обов`язковою участю прокурора. Про день попереднього розгляду справи повідомляються також інші учасники процесу, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Згідно ст.223 КПК України (1960 року) після закінчення слідства і виконання вимог статей 217-222 цього Кодексу слідчий складає обвинувальний висновок.
Обвинувальний висновок складається з описової і резолютивної частини. В описовій частині зазначаються: обставини справи як їх встановлено на досудовому слідстві; місце, час, способи, мотиви і наслідки злочину, вчиненого кожним з обвинувачених, а також докази, які зібрано в справі, і відомості про потерпілого; показання кожного з обвинувачених по суті пред`явленого йому обвинувачення, доводи, наведені ним на свій захист, і результати їх перевірки; наявність обставин, які обтяжують та пом`якшують його покарання.
При посиланні на докази обов`язково зазначаються аркуші справи.
В резолютивній частині наводяться відомості про особу кожного з обвинувачених, коротко викладається суть пред`явленого обвинувачення з зазначенням статті кримінального закону, яка передбачає даний злочин.
Обвинувальний висновок підписує слідчий з зазначенням місця і часу його складання.
Якщо обвинувальний висновок складено мовою, якою не володіє обвинувачений, його має бути перекладено на рідну мову обвинуваченого або іншу мову, якою він володіє. Переклад обвинувального висновку приєднується до справи.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 року за № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» кримінальна справа у будь-якому разі не може бути призначена до судового розгляду, якщо: вона не була порушена або порушена некомпетентною особою; її розслідування провадила не уповноважена на те особа чи особа, яка підлягала відводу; було порушено вимоги КПК про обов`язковість пред`явлення обвинувачення і матеріалів розслідування для ознайомлення; при провадженні дізнання чи досудового слідства було порушено право обвинуваченого на захист або право користуватися рідною мовою чи мовою, якою він володіє, і допомогою перекладача.
Суд звертає увагу, що ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту (справа «Маттоціа проти Італії»).
Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду та має розглядатись у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллас проти Угорщини»).
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року в справі «Камасінскі проти Австрії»).
Положеннями кримінально-процесуального закону визначено, що обов`язок щодо збирання доказів за загальним правилом покладається на орган, який проводить розслідування та пред`являє особі підозру, обвинувачення. Поряд з цим, ознайомлення обвинуваченого з матеріалами, які були здобуті в ході слідства, забезпечує першочергову можливість здійснення прав на захист від обвинувачення.
Крім того, за змістом статей 65, 67 КПК 1960 року доказами в кримінальній справі є фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган, зокрема й суд встановлює наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: показаннями свідка, показаннями обвинуваченого, висновком експерта, речовими доказами, протоколами слідчих дій, протоколами з відповідними додатками, складеними уповноваженими органами за результатами оперативно-розшукових заходів, та іншими документами. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Суд також зауважує, що наявність у матеріалах справи фотокопій документів, які не посвідчені належним чином, в ході судового розгляду позбавить можливості надати їм оцінку, що фактично призведе до неможливості встановити наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння особи, якій інкримінується його вчинення, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приймаючи рішення про повернення справи прокурору в порядку ст. 249-1 КПК України (в редакції 1960 р.), суд вказує на порушення кримінально-процесуального закону, при виконанні прокурором вимог ст.ст. 228,229 КПК України (в редакції 1960 р.), які виразились в тому, що обвинувальний висновок, в порушення вимог ст.10 Конституції України, ст. ст. 14, 15 Закону України "Про засади державної мовної політики" (чинний на час надходження справи до суду) та ст.228 КПК України (в редакції 1960 р.), складені російською мовою.
Відповідно до ч.1 ст.10, ч.2 ст.8 Конституції України від 28 червня 1996 року (із змінами та доповненнями) державною мовою в Україні є українська мова. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
Також, згідно з п.1 Рішення Конституційного Суду України від 14.12.99 N 10-рп/99, положення частини першої статті 10 Конституції України, за яким "державною мовою в Україні є українська мова", треба розуміти так, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).
Крім того, відповідно до ч.5, 6 ст.14 Закону України "Про засади державної мовної політики" (чинний на час надходження справи до суду), - слідчі і судові документи складаються державною мовою. Слідчі і судові документи відповідно до встановленого процесуальним законодавством порядку вручаються особам, які беруть участь у справі (обвинуваченому у кримінальній справі), державною мовою, або в перекладі їх рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють.
Стаття 19 КПК України містить бланкетну норму і встановлює, що при визначенні мови, якою здійснюється провадження в кримінальних справах, потрібно керуватися ст. 15 Закону України "Про засади державної мовної політики", із змісту якої випливає, що за загальним правилом мовою роботи та актів з питань досудового розслідування, дізнання і прокурорського нагляду в Україні є державна мова, поряд із державною можуть використовуватися регіональні мови або мови меншин України, інші мови, при цьому пріоритет надається саме державній мові.
Крім того, з матеріалів кримінальної справи вбачається, що підсудний ОСОБА_5 українець, має громадянство України, тому на підставі ст. 15 Закону України "Про засади державної мовної політики" обвинувальний висновок та постанова про зміну обвинувачення по кримінальній справі відносно нього мають бути складені на державній мові.
За таких обставин суд вважає діюче на час складання вказаних процесуальних документів законодавство України визначало державну мову українську та зобов`язувало орган досудового розслідування складати документи державною мовою.
При цьому, суд зважає на те, що згідно з вимогами законодавства України учасники кримінального провадження та суд не мають права перебирати на себе обов`язки перекладача, користуватися його правами та нести відповідальність, а тому суд позбавлений можливості призначити справу до розгляду без усунення недоліків обвинувального висновку та постанови про зміну обвинувачення в частині їх складання російською мовою.
Допущені вказані порушення вимог КПК України (в редакції 1960 року), є істотними та такими, без усунення яких дана кримінальна справа не може бути призначена до судового розгляду, та такими, що також тягнуть за собою порушення ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року.
Враховуючи стадію попереднього розгляду кримінальної справи, слід зазначити, що висновки суду про порушення вимог кримінально - процесуального закону, без усунення яких кримінальна справа не може бути призначена до судового розгляду, ґрунтуються виключно на процесуальних документах досудового слідства.
Згідно із п.6 ч.1 ст.244 КПК (в редакції 1960 р.) за результатами попереднього розгляду справи суддя своєю постановою приймає рішення про повернення справи на додаткове розслідування.
За змістом ч.1 ст.246 КПК (в редакції 1960 р.) при попередньому розгляді справи суддя з власної ініціативи чи за клопотанням прокурора, обвинуваченого, його захисника чи законного представника, потерпілого, позивача, відповідача або їх представників своєю постановою повертає справу на додаткове розслідування у випадках, коли під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства були допущені такі порушення вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.
Вищезазначені істотні недоліки кримінальної справи унеможливлюють її призначення до судового розгляду, так як через них буде порушено право обвинуваченого на захист.
Варто зазначити, що суд, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав. З огляду на ці вимоги закону суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.
За таких обставин, суд, враховуючи думку учасників процесу, приходить до висновку, що повернення кримінальної справи для усунення недоліків забезпечить дотримання принципу повноти та об`єктивності розгляду справи.
На підставі викладеного, керуючись ст.16-1, 22, 64, 237, 240, 244, 246, 370 КПК України (в редакції 1960 року), суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Кримінальну справу відносно ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - повернути прокурору для усунення виявлених порушень при виконанні вимог ст.ст.228-232 КПК України (в редакції 1960 р.).
Для організації додаткового розслідування справу направити керівнику Харківської обласної прокуратури.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її винесення.
Суддя ОСОБА_1