УХВАЛА
21 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 318/503/20
провадження № 51-758ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 ,
встановив:
До Верховного Суду надійшла вищевказана касаційна скарга засудженого, у якій він просить переглянути і скасувати вирок апеляційного суду.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання вимог цієї статті.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються, а згідно з частиною 5 цієї ж статті до касаційної скарги додаються копії цих судових рішень.
ОСОБА_4 хоча і додає копію ухвали Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2022 року, однак останній не вказує в касаційній скарзі чи оскаржує він саме це рішення суду. Крім того, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу засудженого, що він у касаційній скарзі зазначає про оскарження вироку апеляційного суду.
Також із змісту скарги вбачається, що ОСОБА_4 оспорює і рішення місцевого суду, проте не долучає рішення цього суду.
Указані вище обставини позбавляють Верховний Суд можливості встановити, яке ж судове рішення оскаржується в касаційному порядку.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Крім того, необхідно враховувати, що відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі ОСОБА_4 лише узагальнено зазначає: про порушення його прав; незгоду з кваліфікацією; порушення процедури щодо експертизи, але не наводить відповідних обґрунтувань щодо вказаних доводів. Також засуджений не вказав у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного ним судового рішення та підстави для його зміни або скасування.
Крім того, п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що в касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка її подає, до суду касаційної інстанції.
Такі вимоги мають відповідати приписам ст. 436 КПК відповідно до яких суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Проте у касаційній скарзі засудженого відсутні вимоги до Суду, які б узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК у частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду.
Частиною 2 ст. 433 КПК, зокрема передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, а тому відсутність вимог засудженого у касаційній скарзі та їх обґрунтувань також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на те, що касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення недоліків скарги, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_4 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3