21.09.2021 363/2309/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 ,
цивільного позивача ОСОБА_7 ,
їх представника ОСОБА_8 ,
розглянувши в м. Вишгороді у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000651 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Припутні Ічнянського району Чернігівської області, громадянина України, пенсіонера, одруженого, інваліда 3 групи, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , несудимого,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

12.05.2020 року близько 07 годин 10 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «GEELY MAPLE SL» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині автодороги, що веде до с. Лебедівка у напрямку автодороги «Київ-Вишгород-Ровжі» та під`їжджаючи до перехрестя нерівнозначних доріг проїзної частини автодороги, що веде до с. Лебедівка з проїзною частиною автодороги «Київ-Вишгород-Ровжі» у Вишгородському районі Київської області, в порушення вимог дорожнього знака 2.1 Розділу 33 Правил дорожнього руху України п. 10.1 та п. 16.11 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

п. 2.1- «Дати дорогу». Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі;

п. 10.1 - Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 16.11 - На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху;

діючи необережно проявляючи злочинну недбалість, маючи об`єктивну можливість оглядати встановлений перед перехрестям у напрямку його руху дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», рухаючись по другорядній дорозі, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав виїжджати на головну дорогу, а саме проїжджу частину автодороги «Київ-Вишгород-Ровжі», змінюючи напрямок руху ліворуч та не надавши дорогу автомобілю «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався по головній дорозі у напрямку с. Ровжі, допустив зіткнення вказаних транспортних засобів, а саме лівою боковою частиною кузову керованого ним автомобіля марки «GEELY MAPLE SL» з передньою частиною кузова автомобіля марки «CHEVROLET AVEO».

Внаслідок зіткнення пасажиру автомобіля «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості у виді: перелому 8-го ребра зліва, забою правої молочної залози, гематом (синців) правого плеча, колінних суглобів, лівої гомілки.

Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п.п. 8.4 «б», 10.1, 16.11 та вимог дорожнього знака 2.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

В суді ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість, погодився з кваліфікуючими ознаками злочину й порушенням інкримінованих йому пунктів ПДР України. Показав, що за вказаних вище обставин 12.05.2020 року близько 7 год. виїхав з с. Лебедівка і при повороті ліворуч на головну дорогу в бік м. Києва помилково поїхав за автомобілем, що їхав попереду, не звернув увагу на головну дорогу і не надав дорогу автомобілю потерпілих, внаслідок чого сталося зіткнення.
Цивільний позивач ОСОБА_7 в суді показав, що він керував автомобілем «Шевролет Авео», коли на перехресті автомобіль під керуванням обвинуваченого, виїхав з другорядної дороги і не дав дорогу його автомобілю, що рухався головної дорогою внаслідок чого сталося зіткнення. В ході розгляду справи обвинувачений відшкодував заподіяну йому матеріальну шкоду, до якого він претензій не має.
Потерпіла ОСОБА_6 в суді показала, що 12.05.2020 року, будучи пасажиркою автомобіля «Шевролет Авео» потрапила в ДТП. Від зіткнення їй заподіяно ушкодження у виді перелому ребер, травмована шия та права плече, тривалий час проходила обстеження й лікування за свої власні кошти, за призначенням придбавала ліки, зазнала значні витрати, відчуває сильний біль, який все ще не припиняється, а її лікування триває. В подальшому ствердила про добровільне відшкодування шкоди обвинуваченим, до якого претензій не має.
Виходячи з того, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, зміст яких учасники судового розгляду розуміють правильно й не оспорюють, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою прокурора, обвинуваченого, потерпілого, цивільного позивача та їх представника, визнав недоцільним дослідження доказів у частині обставин викладених в обвинувальному акту, які учасниками судового розгляду не заперечуються.

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує конкретні обставини справи, характер допущених порушень правил дорожнього руху, ступінь вчиненого необережного нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який злочин вчинив уперше, є пенсіонером, інших доходів крім пенсії не має, є інвалідом 3-ї групи, проживає разом з дружиною пенсіонером, має доньку інваліда 2-ї групи з дитинства, характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога психіатра не знаходиться, має погіршений стан здоров`я, проходить лікування.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, слід визнати його щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілим.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Беручи до уваги викладене, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді мінімального штрафу, а враховуючи сукупність викладених вище обставин, які пом`якшують його покарання, з урахуванням конкретних обставин події, характеру вчиненого водієм порушення, його наслідки, добровільне відшкодування завданої шкоди, погіршений стан здоров`я обвинуваченого, який проживаючи за межами м. Києва, продовжує систематичне лікування в м. Києві, а також доглядає свою доньку інваліда 2-ї групи з дитинства, яка також проживає в м. Києві, дають підстави дійти висновку про можливість призначення покарання без позбавлення права керування транспортними засобами, і це має стати достатнім для його виправлення й запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст.ст. 124, 126 КПК України.

Що стосується цивільного позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди в частині вимог висунутих до обвинуваченого, то в зв`язку з добровільним відшкодуванням заподіяної шкоди цивільним позивачам, які будь-яких претензій до обвинуваченого не мають і відмовилися від позовних вимог висунутих до ОСОБА_4 , будучи попередженими про наслідки закриття провадження, то вказане згідно вимог ст. 128 КПК України та ст. 255 ЦПК України є підставою для прийняття відмови від цивільних позовів і закриття провадження у вказаній частині.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про страхове відшкодування заподіяної здоров`ю шкоди підлягає частковому задоволенню на підставі ст.ст. 22, 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» згідно полісу № 130899184 від 16.07.2019 року та її повідомлення про ДТП поданого 13.05.2020 року до ТДВ «Страхової компанії «Ю.Ес.Ай.» згідно вимог ст. 33 згаданого Закону та, виходячи з документально підтверджених витрат на лікування, який є обґрунтованим і доведеним на суму 18 219 грн. 59 коп. При цьому надані потерпілою чеки стосуються витрат на придбання лікарських засобів, оплату медичного лікування, обстеження, тощо, що пов`язано із заподіянням їй тілесних ушкоджень внаслідок ДТП і підтверджується сукупністю наданих медичних документів.

Цивільний позов ОСОБА_7 про страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням автомобіля «CHEVROLET AVEO» р.н. НОМЕР_2 підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» згідно полісу № 130899184 від 16.07.2019 року та повідомлення ОСОБА_7 про ДТП поданого 13.05.2020 року до ТДВ «Страхової компанії «Ю.Ес.Ай.» та заяви про страхове відшкодування №20-2931 згідно вимог ст.ст. 33, 35 згаданого Закону та, виходячи з підтвердженого розміру відновлювального ремонту транспортного засобу позивача визначеного згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку СПД ОСОБА_10 № 15.10.2020 в розмірі 155 524, 17 грн. з урахуванням фізичного зносу, що в межах ліміту відповідальності страховика за відсутності франшизи становить до виплати 100 000 грн., які підлягають стягненню з ТДВ «Страхової компанії «Ю.Ес.Ай.». Задоволення вказаних позовів відповідає меті інституту обов`язкового страхування встановленого Законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370 і 374 КПК України,

ухвалив:

визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і за цим законом призначити йому покарання штраф в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ТДВ «Страхової компанії «Ю.Ес.Ай.» на користь ОСОБА_6 страхове відшкодування за шкоду завдану здоров`ю в розмірі 18 219 (вісімнадцять тисяч двісті дев`ятнадцять) грн. 59 (п`ятдесят дев`ять) коп.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити.

Стягнути з ТДВ «Страхової компанії «Ю.Ес.Ай.» на користь ОСОБА_7 страхове відшкодування за шкоду завдану автомобілю в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн.
Прийняти відмову ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від цивільних позовів у частині вимог висунутих до обвинуваченого і провадження у цій частині за цивільними позовами закрити.

За проведення судових експертиз по справі стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в загальному розмірі 3 105 (три тисячі сто п`ять) грн. 40 (сорок) коп.

Речові докази автомобілі «GEELY MAPLE SL» р.н. НОМЕР_1 та «CHEVROLET AVEO» р.н. НОМЕР_2 залишити в користуванні власників.

Вирок може бути оскаржений до Київської апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд Київської області.

Згідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку, яку негайно після проголошення вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя