Справа № 591/9055/21
Провадження № 1-кс/591/3861/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року слідчий суддя Зарічного районного суду м.Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на рішення слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м.Суми) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава, ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000079,-
В С Т А Н О В И В:
Скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою, яку мотивував тим, що за його заявою в інтересах ОСОБА_4 та на підставі ухвали слідчого судді було внесено відомості до ЄРДР та слідчими четвертого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава, розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000079 за ч.2 ст. 370 КК України. Він звернувся до слідчого з клопотанням в порядку ст.220 КПК України та разом із клопотанням направив заяву ОСОБА_4 про залучення його до кримінального провадження як потерпілого. Проте, 13.12.2021 він отримав постанову слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м.Суми) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава, ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим ОСОБА_4 по вказаному кримінальному провадженню. Вважає таке рішення незаконним і таким, що порушує права його довірителя визначені КК та КПК України, Конституцією України та нормами Європейської конвенції з захисту прав людини.
В судове засідання ОСОБА_3 надіслав заяву, в якій вимоги скарги підтримав в повному обсязі.
Слідчий, рішення якого оскаржується, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань не надіслав. З огляду на положення ч.3 ст.306 КПК України відсутність особи, дії чи бездіяльність якої оскаржуються, не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов таких висновків.
З матеріалів, доданих до скарги, вбачається, що 05.11.2021 року за заявою адвоката ОСОБА_3 , який дії в інтересах ОСОБА_4 , до ЄРДР було внесено відомості №0000079 з попередньою правовою кваліфікацією: ч.2 ст.370 КК України, за фактом можливої провокації підкупу працівниками Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 та прокурора Харківської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_7 під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000075.
23.11.2021 ОСОБА_3 звернувся до четвертого СВ (з дислокацією у м.Суми) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава, які здійснюють досудове розслідування кримінального провадження №0000079 із клопотанням про визнання ОСОБА_4 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.
За результатами розгляду такого клопотання слідчий четвертого СВ (з дислокацією у м.Суми) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава, ОСОБА_5 виніс постанову від 01.12.2021, якою відмовив у клопотанні ОСОБА_3 , мотивуючи її тим, що на даний час будь-яка шкода в рамках кримінального провадження №0000079 не підтверджена.
Проте така позиція слідчого та, відповідно і винесена з вказаними обґрунтуваннями постанова, не відповідає завданням кримінального провадження, що передбачені ст. 2 КПК України, а також положенням ст.55 КПК України.
Так, відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 370 КК України, про яке заявив ОСОБА_4 не виключає можливість заподіяння йому шкоди, а на підставі вимог ст.91 КПК України, дана обставина є предметом доказування у кримінальному провадженні та висновок слідчого про відсутність будь-якої шкоди заявнику ОСОБА_4 , до прийняття рішення про закриття кримінального провадження або ухвалення вироку у справі, є передчасним. Згідно ч.2 ст.9 КПК України, а також ст.92 КПК України на слідчого та прокурора покладено обов`язок всебічно, повно і неупереджено досліджувати обставини кримінального провадження і не ґрунтувати свої рішення на припущеннях.
З урахуванням наведених вище обставин, вважаю, що скарга в частині скасування постанови слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000079 підлягає задоволенню.
Разом з тим, вважаю, що слід відмовити у задоволенні скарги в частині зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000079, оскільки відповідно до ст. 55 КПК України прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим не передбачено, а права і обов`язки у ОСОБА_4 , як потерпілого, виникли з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, і постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим, яка перешкоджала у реалізації таких прав, скасована.
Керуючись ст. ст.2,9, 303-307 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м.Суми) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава, ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000079.
В іншій частині скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1