Справа 754/3251/21 Головуючий в суді 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2461/2021 Доповідач в суді 2 інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченогоОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 05 березня 2021 року, -
в с т а н о в и л а :
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05 березня 2021 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.15 ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;
на підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України;

вирішене питання про речові докази.
Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , 24 лютого 2021 року, о 19-й годині 20 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «Метро» за адресою: м. Київ, вул. Сержа Лифаря, 2-а, з метою незаконного заволодіння чужим майном, взяв з торгових полиць товари, загальною вартістю 449 грн. 50 коп., та заховавши їх до внутрішніх кишень куртки в яку був одягнений, пройшов повз касову зону не розрахувавшись за вказаний товар, однак був зупинений співробітниками охорони магазину. Таким чином, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, який не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.
В апеляційній скарзі захисника указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості. В обґрунтування доводів скарги захисник указала на те, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання не було враховано факт визнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні, щире каяття та активне сприяння у ході дізнання. Крім того, апелянт звернула увагу на те, що діями ОСОБА_7 не було завдано матеріальної шкоди юридичній особі. Наведене у своїй сукупності, на переконання захисника свідчило про можливість призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.185 КК України, а саме у виді громадських робіт. Просила вирок змінити та пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання до громадських робіт на строк вісімдесят годин.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
обвинуваченого ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу захисника підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
прокурора, який апеляційну скаргу захисника вважав необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а вирок без зміни;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції розглядався у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за правилами ст.ст. 302, 381 КПК України, у зв`язку із чим встановлені досудовим розслідуванням обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, судом апеляційної інстанції не перевірялися. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення через його суворість, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до частин першої та другої ст. 65 КК України покарання призначається у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, указані вимоги закону було дотримано в повному обсязі.
Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального проступку, особу винного, який не судимий, характеризується позитивно, відсутність завданої матеріальної шкоди. Крім цього, у якості обставини, яка згідно ч.1 ст. 66 КК України пом`якшувала покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття у вчиненому. Тобто суд, призначаючи покарання обвинуваченому врахував всі обставини на які звернув увагу захисник у поданій апеляційній скарзі, дав їм належну оцінку та призначив основне покарання у виді одного року обмеження волі. Доводи апеляційної скарги захисника у цій частині не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

За своїм видом та розміром призначене ОСОБА_7 покарання є таким, яке необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для пом`якшення цього покарання, колегія суддів не вбачає.
Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що врахувавши дані про особу обвинуваченого та констатовані обставини, які пом`якшували його покарання, суд обґрунтовано прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування покарання з випробуванням.
Та обставина, що покарання, яке належить відбувати реально за своїм змістом є більш тяжким від того покарання, яке належить відбувати з випробуванням, на переконання колегії суддів свідчить про необґрунтованість доводів апеляційної скарги захисника в частині необхідності пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання до громадських робіт, які належить відбувати реально.
За таких обставин, підстав для скасування чи зміни вироку Деснянського районного суду м. Києва від 05 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим вирок слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 05 березня 2021 рокущодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

___________________ ________________________ ________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4