Провадження № 1-кп/760/1790/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року Солом`янський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002636 від 26.09.2021 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Берегове Закарпатської обл., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 03.02.2015 Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі; 01.02.2018 Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі; 12.03.2021 рокуСолом`янським районним судом міста Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за злочини проти валасності, останній раз 12.03.2021 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за таких обставин.

Так, ОСОБА_5 25.09.2021, приблизно о 20 год. 50 хв., перебуваючи на тротуарі біля будівлі за адресою: м.Київ, вул. Героїв Севастополя, 17, вирішив таємно викрасти майно потерпілого ОСОБА_8 , яка в цей час проходила поряд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 наблизився зі спини до потерпілого ОСОБА_8 та, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, викрав з правої кишені куртки потерпілого мобільний телефон марки «Айфон 11» ІМЕІ-1 НОМЕР_1 , вартістю 21 169 грн.

Завершуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадений телефон, вчинив спробу залишити місце вчинення злочину, проте був викритий потерпілим та затриманий військовослужбовцями Національної гвардії, тим самим вчинивши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак не завершив злочин з причин, що не залежали від його волі.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, а саме як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки під час судового розгляду судом було встановлено, що встановлені у даному кримінальному провадженні обставини ніким не оспорюються та проти цього не заперечують учасники судового провадження, то було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин.

При цьому, судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, а також було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі вищенаведеного суд вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що 25.09.2021, ввечері, близько 20 год., перебуваючи у м.Києві, побачив потерпілого ОСОБА_8 , яка в цей час проходила повз нього, була вдягнута в куртку, в правій кишені якої був телефон, та він вирішив таємно викрасти це майно, оскільки йому були потрібні гроші.

З цією метою, ОСОБА_5 наблизився до потерпілого ОСОБА_8 та, переконавшись, що за його ніхто не бачить, викрав з правої кишені куртки потерпілого мобільний телефон. Проте залишити місце вчинення злочину не зміг, оскільки його виявила потерпіла, він був затриманий, а телефон було повернуто потерпілому.

Також ОСОБА_5 зазначив, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, визнає повністю та щиро розкаюється у вчиненому.

На підставі вищенаведеного суд доходить висновку про визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до чч.1-3 ст.50 КПК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до нетяжких злочинів, його стадію закінчений замах, відсутність фактичної завданої злочином майнової шкоди потерпілому, адже викрадене майно повернуто, що підтверджується розпискою потерпілого ОСОБА_8 , особу винного, який під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

На підставі п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, судом визнано щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обставин, що відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Як передбачено ч.2. ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Суд також враховує, що ОСОБА_5 не працює, є раніше судимим за злочини проти власності, останній раз 12.03.2021 рокуСолом`янським районним судом міста Києва за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, маючи незняту та непогашену у встановленому порядку судимість.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що лише фактичне відбування ОСОБА_5 покарання в умовах ізоляції здатне досягти мети покарання як кари, виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного суд доходить висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік, визначений вироком вид та міра покарання є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд також доходить висновку про залишення в силі обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальнівитрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.2, 50, 63, 65-67, 185 КК України, стст.2, 100, 349, 368 - 370, 373, 374, 395, 532 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

Строк відбуття покарання рахувати з дня затримання, тобто з 25.09.2021 року.
Зарахувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 25.09.2021 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Обраний відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити в силі до набрання вироком законної сили.
Речові докази:

- мобільний телефон марки «Айфон 11» ІМЕІ-1 НОМЕР_1 залишити у розпорядженні потерпілого ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1