Справа №611/267/21
Провадження № 1-кп/611/ 36 /21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2021 року Барвінківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Барвінкове кримінальне провадження №0000021 від 15 лютого 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Барвінкове Харківської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, освіта неповна середня, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Барвінкове Харківської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, освіта неповна середня, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Барвінківського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що під час проведення слідчих дій у приміщенні відділення поліції №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ( м.Барвінкове, Харківська область) працівником карного розшуку на ім`я ОСОБА_8 відносно нього були застосовані заходи психологічного впливу, що потягло визнання ним винуватості.

Захисник ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про проведення перевірки зазначених фактів.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно із ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, обов`язком національних органів є проведення «ефективного офіційного розслідування», спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (п.102 рішення ЄСПЛ «Ассенов та інші проти Болгарії» та п.131 рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).

Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 12.06.2008 року «Яременко проти України», де вказано, що коли особа заявляє небезпідставну скаргу на дії працівників правоохоронних органів, повинно бути проведено ефективне розслідування, під час якого можливо знайти та забезпечити покази винуватих осіб. Мінімальні стандарти, викладені в практиці Суду передбачають проведення незалежного неупередженого розслідування під контролем громадськості, а від компетентних органів влади вимагають ретельності та оперативності при його проведенні.

Ст. 18 КПК України передбачено, що жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

За змістом ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 4 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини…, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державне бюро розслідувань", Державне бюро розслідувань вирішує завдання із запобігання, виявлення, припинення, розкриття і розслідування, зокрема, злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів, крім випадків, коли ці злочини віднесено до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне доручити Територіальному управлінню ДБР, розташованому у місті Полтава, організувати проведення перевірки стосовно вказаних в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 фактів застосування до нього недозволених методів впливу, що має істотне значення для кримінального провадження, і перевірка даних обставин не може бути проведена іншим шляхом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 9 , 350, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
Надати судове доручення Директору Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, у рамках кримінального провадження, внесеного 15 лютого 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, виконати перевірку пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 щодо застосування до нього недозволених методів ведення досудового розслідування.

Провести перевірку відповідно до вимог ст.214 КПК України.

Копію ухвали для організації виконання направити Директору Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1