Справа № 442/6682/21
Провадження № 1-кп/442/370/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретаря : ОСОБА_2 ,

з участю прокурора : ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження №0000766 від 24.09.2020 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стебник Львівської області, українця, громадянина України, одруженого, зареєстрованого фізичною особою - підприємцем, проживаючого та зареєстрованого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України,
в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , будучи зареєстрованим з 25.02.2016 фізичною-особою підприємцем (код ЄДРПОУ), основним видом діяльності якого є «Збирання безпечних відходів», всупереч вимогам природоохоронного законодавства України, а саме: ст. 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 46 Закону України «Про охорону земель» та ст. 351 Закону України «Про відходи», в період часу з 12.10.2020 по 02.01.2021 здійснював самовільне несанкціоноване (без відповідних дозволів) привнесення твердих побутових відходів на відкритий ґрунт земельної ділянки з координатами: широта 49.297924 та довгота 23.542347, що знаходиться поблизу будівлі АДРЕСА_2 , що призвело до псування земель на території вищевказаної земельної ділянки, шляхом засмічення відкритого ґрунтового покриття земельної ділянки шкідливими для життя, здоров`я людей та довкілля сторонніми предметами і матеріалами, сміттям на площі 36 м2об`ємом відходів 90 м3, і що, як наслідок, може призвести до настання негативних та екологонебезпечних змін в якісному й кількісному стані земель під впливом антропогенних факторів, що унеможливило їх повне/часткове використання за цільовим призначенням, чим спричинено екологічну шкоду на суму 304 730,10 (триста чотири тисячі сімсот тридцять гривень 10 копійок), а також шкоду життю й здоров`ю людини, як елементу (вторинному прояву) екологічної шкоди.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, а також визнав позовні вимоги Дрогобицької міської ради. Пояснив, що викладене у фабулі обвинувачення відповідає дійсним обставинам. Підприємницькою діяльністю, пов`язаною зі збиранням відходів, займається з 2016 року і продовжує на даний час. У своїй діяльності для вивезення відходів використовує два власні вантажні автомобілі марки «Мерседес бенц». Зазначив, що у зв`язку із закриттям полігонів, йому довелося шукати вихід із ситуації, яка на той час склалася, а тому вирішив тимчасово залишити сміття неподалік території, де знаходяться його офіс і транспортні засоби. Однак, вищезгадану земельну ділянку згодом було звільнено від побутових відходів (вивезено сміття та почищено). Розкаюється у вчиненому та просить суворо не карати.

Представник потерпілої особи ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечила щодо дослідження доказів у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Підтримала позовні вимоги у повному обсязі та пояснила, що заявлена до стягнення сума у цивільному позові відповідає розміру збитків, визначеному проведеною у даному кримінальному провадженні експертизою. Водночас, не заперечила щодо розтермінування сплати такої суми обвинуваченим протягом одного року, зважаючи на те, що розмір збитків є значним.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винуватим, він та інші учасники судового провадження не оспорюють докази щодо обставин справи, суд, з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів у даному провадженні. А тому, розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, допитавши представника потерпілої особи та обвинуваченого, вислухавши захисника обвинуваченого, який зазначив, що обвинувачений дійсно щиро розкаюється у вчиненому та готовий відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, а в подальшому зобов`язується не вчиняти правопорушень, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Відтак, дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 239 КК України кваліфіковано вірно, оскільки він вчинив псування земель відходами, шкідливими для життя, здоров`я людей або довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, що створило небезпеку для життя, здоров`я людей та довкілля.

При обранні виду і міри покарання ОСОБА_5 , суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та, відповідно до ст.65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим правопорушення, враховує наслідки та обставини вчиненого.

Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є повне визнання вини, щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Беручи до уваги вищезазначене та обставини справи, враховуючи особу винного, суд дійшов переконання, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн, яке є, на переконання суду, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, з ОСОБА_5 слід стягнути витрати, пов`язані з проведенням експертиз.

Що стосується вирішення цивільного позову, суд виходить з наступного.

Вимогами ст. 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема, до підозрюваного, обвинуваченого.

Поряд з цим, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України, потерпілий має право протягом кримінального провадження на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Дрогобицькою міською радою, як потерпілою особою, подано цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої псуванням земель відходами, шкідливими для життя, здоров`я людей або довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, що створило небезпеку для життя, здоров`я людей та довкілля, в розмірі 304730,10 гривень, і вимоги такого позову обвинувачений визнав у повному обсязі. Отже, оскільки судом встановлено винуватість ОСОБА_5 у вчиненні ним зазначеного правопорушення, яким зокрема спричинено екологічну шкоду на суму 304730,10 грн, то позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо заяви захисника обвинуваченого про розстрочення виконання рішення по задоволенню цивільного позову, слід зазначити таке.

Частиною п`ятою статті 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, Розділом VI (шостим) Цивільного процесуального кодексу врегульовано процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень. Зокрема, статтею 435 цього кодексу передбачено відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення, способу і порядку виконання. Згідно з частиною першою цієї статті, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Таким чином, виходячи зі змісту вказаних положень, слід зазначити, що дане питання вирішується судом в порядку (на стадії) виконання рішення (вироку).

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК.

Водночас, суд бере до уваги положення пункту 1 ч.9 цієї статті, згідно з яким гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю). Зважаючи на те, що на час розгляду справи судом не здобуто доказів того, що власники майна (речових доказів) знали чи могли знати про їх незаконне використання, суд дійшов висновку про необхідність повернути такі останнім. У той же час, судом встановлено, що згідно з ухвалою слідчого судді від 09.02.2021, якою накладався арешт на транспортний засіб марки «MERСEDES-BENZ», д.н.з. НОМЕР_1 , власником такого є ОСОБА_7 . Разом з тим, відсутні будь-які докази, які б підтверджували право власності на транспортний засіб марки «MERСEDES-BENZ», д.н.з. НОМЕР_2 , зокрема, і ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 100, 127 129, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Цивільний позов Дрогобицької міської ради Львівської області задоволити.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь Дрогобицької міської ради Львівської області () завдану шкоду в розмірі 304730,10 грн (триста чотири тисячі сімсот тридцять гривень 10 копійок).

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз:

-на проведення судової інженерно-екологічної експертизи (висновок № 2363 від 15.07.2021) в сумі 36038,10 гривень;
-на проведення судової автотоварознавчої експертизи (висновок № СЕ-19/114-21/7005-АВ від 24.05.2021) в сумі 2745,92 гривень.
Речові докази:

-мобільний телефон марки «HUAWEI» модель «DRA LX9», ІМЕI1: НОМЕР_3 , ІМEІ2: НОМЕР_4 , із сім карткою мобільного оператора «лайфселл» НОМЕР_5 та мобільний телефон марки «NOKIA» модель 150, ІМЕI1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , із сім карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_8 , - повернути власнику ОСОБА_8 ;

-мобільний телефон марки «SAMSUNG» ІМІЕ1: НОМЕР_9 , ІМЕІ2: НОМЕР_10 , із сім карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_8 ; мобільний телефон марки «SAMSUNG» НОМЕР_11 , ІМЕІ НОМЕР_12 , із сім карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_13 , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , залишити їхньому власнику - ОСОБА_5 ;

-транспортний засіб марки «MERСEDES-BENZ», д.н.з. НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , повернути законному власнику.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 09.02.2021 на речові докази транспортний засіб марки «MERСEDES-BENZ», д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_14 , в частині позбавлення права відчуження та розпорядження (з урахуванням ухвали від 21.04.2021 про часткове скасування арешту в частині користування), які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , та повернути їх власнику ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1