УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2021 р., у кримінальному провадженні №00000737 від 22.06.2020 р., справа № 761/19162/21,

В С Т А Н О В И Л А :

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2021 р., у кримінальному провадженні №00000737 від 22.06.2020 р., справа № 761/19162/21.

В обґрунтування клопотання адвокат зазначає, що відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31.05.2021 року накладено арешт на земельні ділянки, зокрема, земельну ділянку кадастровий номер :02:002:5897, площею 0,05 га та земельну ділянку кадастровий номер :02:002:5892, площею 0,05 га. В той же час, арешт накладено необґрунтовано, ОСОБА_5 не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні №00000737, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що до нього може бути застосований такий захід забезпечення як конфіскація майна або заявлено цивільний позов.
Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та зазначив, що його підзахисний не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні, не допитувався як свідок, придав земельні ділянки законним шляхом. Враховуючи викладене, просив скасувати арешт накладений ухвалою слідчого суді на зазначені земельні ділянки, оскільки такий захід забезпечення обмежує право ОСОБА_5 на добросовісне володіння власним майном.

Слідчий ОСОБА_4 зазначила, що на підставі слідчого судді, було отримано тимчасовий доступ до довіреностей, на підставі яких було продано земельні ділянки, та проведено почеркознавчу експертизу, за результатами якої встановлено, що рукописний напис та підпис зроблений не потерпілою ОСОБА_6 . Щодо допиту ОСОБА_5 , повідомила, що нею було надано доручення для встановлення місце перебування та забезпечення його явки на допит в якості свідка. Зазначені земельні ділянки, постановою слідчого визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та з метою збереження речового доказу, було накладено арешт на вказане майно. Враховуючи викладене, просила відмовити у задоволені клопотання, про скасування арешту майна.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000737 від 22.06.2020 р за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Відповідно до ухвали судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31.05.2021 року накладено арешт на земельні ділянки, зокрема, земельну ділянку кадастровий номер :02:002:5897, площею 0,05 га та земельну ділянку кадастровий номер :02:002:5892, площею 0,05 га.
Відповідно до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, зокрема, за наявності достатніх підстав вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Так, відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

З ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2021 року вбачається, що при вирішенні питання про накладання арешту слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави вважати, зазначене у клопотанні майно є речовим доказом у кримінальному провадженні №00000737 в розумінні ст.98 КПК України, тобто існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, а арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження такого майна як речового доказу та потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, доводи адвоката про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають дійсності, оскільки з наданих матеріалів вбачається, що арешт на майно накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, та наявні достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям речового доказу.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Так, на час розгляду слідчим суддею даного клопотання про скасування арешту майна, встановлено, що обставини, якими обґрунтовувався арешт не перестали існувати, а необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна не відпала, що доведено в судовому засіданні слідчим, оскільки застосуваннязазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні на даний час.
Таким чином, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання адвоката адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст.174, 372, 392 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2021 р., у кримінальному провадженні №00000737 22.06.2020р., справа № 761/19162/21.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя