1Справа № 335/9495/21 1-кп/335/727/2021
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2021 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Санкт-Петербург, Російської Федерації, громадянина України, освіта вища, не одруженого працевлаштований на посаді слюсаря з ремонту рухомого складу Тролейбусного парку № 2 КП «Запоріжелектротранс», зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -
17 липня 2021 року близько 23 години 00 хвилин, водій ОСОБА_7 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, керуючи автомобілем «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині Прибережної магістралі, рухаючись від вул. Немировича Данченко в напрямку вул. Лермонтова в м. Запоріжжя, в межах середньої смуги руху. При цьому, швидкість руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_7 , складала понад 40 км/год., яка є максимально дозволеною швидкістю на даній ділянці проїзної частини.
В цей час, в зоні дії нерегульованого пішохідного переходу, який розташований поблизу буд. № 25-Б по вул. Тбіліській, та позначений дорожньою розміткою - 1.14.3 («зебра», пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод), а також дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 («Пішохідний перехід») Правил дорожнього руху України, вийшли з розділювального газону на проїзну частину Прибережної магістралі пішоходи ОСОБА_6 та малолітній ОСОБА_8 , перетинаючи її зліва-направо за напрямком руху автомобіля «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 .
Під час подальшого руху, водій ОСОБА_7 рухаючись з перевищенням максимально дозволеної швидкості руху, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, маючи при цьому об`єктивну можливість своєчасно виявити на ньому пішоходів ОСОБА_6 та малолітнього ОСОБА_8 , та при умові руху з дозволеною швидкістю зупинити керований транспортний засіб до місця наїздушляхом негайного вжиття заходів направлених на зменшення швидкості аж до повної зупинки, у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушенням координації дій, викликаних вживанням наркотичних засобів, належних заходів до зупинки транспортного засобу не вжив, змінив напрямок свого руху вліво та в лівій крайній смузі руху скоїв на них наїзд.
Своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 10.1, 18.1, 12.9 б) та розділу 33 (дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості») Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:
-п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
-п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;
-п. 12.9 «Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил»;
-розділ 33, дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості». «Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові».
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 10.1, 18.1, 12.9 б) та розділу 33 (дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості») Правил дорожнього руху України, згідно висновку судовоїінженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № СЕ-19/108-21/8848-ІТ від 19.08.2021, з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів ОСОБА_6 та малолітнього ОСОБА_8 рухаючись прямо та застосовуючи своєчасне гальмування.
В результаті даної ДТП пішоходам ОСОБА_6 та малолітньому ОСОБА_8 спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Так, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1381/п від 23.08.2021, у ОСОБА_6 виявлено: поєднану травму голови, шиї тулуба та кінцівок: ознаки забою валика мозолистого тіла з ознаками геморагічного просочування, значна кількість крові в супраселярній цистерні, напластування крові в субарахноїдальних просторах тім`яної області, підапоневротична гематома лівої тімяної області, закритий перелом основи суглобовидного відростка нижньої щелепи без зміщення, садна м`яких тканин обличчя; набряк та емфізема м`яких тканин шиї праворуч; забої клітковини середостіння; забій базальних відділів правої легені, правосторонній гемопневматоракс (скупчення 150 мл. крові та повітря); садна верхніх кінцівок; гемоперитонеум (скупчення до 100 мл. крові зі згустками в черевній порожнині), розриву лівого яєчника (проведення вшивання 18.07.2021), заочеревинна гематома по правому фланку; закритий перелом поперечного виростку L5 праворуч, закриті переломи обох лонних кісток зі зміщенням кісткових уламків, переломи крижі праворуч зі зміщенням кісткових уламків (з проведенням металоостеосинтезу кісток тазу 17.07.2021); садна нижніх кінцівок, кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Окрім того, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1378/п від 25.08.2021, у дитини ОСОБА_8 виявлено: тупа травма голови та обличчя: закритий перелом латеральної та медіальної стінок правої гайморової пазухи зі зміщенням, правосторонній гемосинус (наявність крові в правій гайморовій пазусі, яка займає 2/3 порожнини пазухи), закритий перелом медіальної стінки правої орбіти зі зміщенням кісткових уламків, напластування крові по ходу правої половини намета мозочка та по ходу серпоподібного відростка, забій м`яких тканин правої лобної області, струс головного мозку, множинні садна чола, носа, підборіддя, кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Тупа травма лівого плеча: заритий косий перелом нижньої третини плеча зі зміщенням відламків (з проведенням 21.07.2021 закритої репозиції кісток плеча), садна плечового суглобу, кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Тупа травма таза: перелом лівої сідничної кістки зі зміщенням кісткових уламків, уламковий перелом тіла лівої лонної кістки зі зміщенням, перелом верхньої гілки лівої лонної кістки зі зміщенням уламків, перелом заднього краю вертлюгової западини без зміщення кісткових уламків, перелом правої сідничної кістки без зміщення кісткових уламків, перелом верхньої гілки правої лонної кістки без зміщення кісткових уламків, перелом переднього краю вертлюгової западини без зміщення кісткових уламків, перелом крижі на рівні тіла S1 з розповсюдженням на корінцевий отвір, садна крил таза, кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Тупа травма правого стегна: закритий перелом нижньої третини стегнової кістки зі зміщенням відламків (з проведенням 21.07.2021 остеосинтезу перелому), кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Тупа травма лівої гомілки: закритий перелом міжвиросткового підвищення лівої великогомілкової кістки без зміщення, кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Садна в правій бічній області живота та у поперековій області справа, в області плечових суглобів, правого ліктьового суглобу, стегна, стоп; гематоми по передній черевній стінці вище пупка, по передньовнутрішній поверхні лівого стегна, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що не оспорює кваліфікацію його дій та фактичні обставини справи, свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що повністю підтверджує фактичні обставини викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро кається.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, приймаючи до уваги, що обвинувачений не оспорює фактичних обставин справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_7 , а також дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиції є добровільними, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному суді.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, думку потерпілої, яка просила суд не призначати обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, проте вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, який, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії не тяжких злочинів. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, в ході судового розгляду кримінального провадження активно сприяв встановленню істини по справі, що суд відносить до обставин, які пом`якшують його покарання.
Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст.65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, усунення заподіяної шкоди.
Обставинами, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо малолітнього.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, офіційно працевлаштований, має регулярний дохід та постійне джерело прибутку, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра ОСОБА_7 не перебуває.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, його відношення до скоєного, поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
На підставі викладеного, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, позитивно характеризується та відшкодував частково матеріальну шкоду потерпілим, думку самих потерпілих, які просили залишити на волі обвинуваченого, то суд вважає за можливе на підставі ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, ніж передбачене санкцією ч.1 ст. 286-1 КК України та призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286-1 КК України покарання у виді обмеження волі в межах, встановлених ст. 61 КК України. Враховуючи обставини кримінального правопорушення і особу обвинуваченого, суд вважає, що саме такий вид покарання буде достатній для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Європейський суд з прав людини у справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року зазначив, що покарання, як втручання держави в особисте приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням не вбачається, оскільки ч.1 ст. 75 КК України прямо вказує на неможливість прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані наркотичного сп`яніння.
Крім цього, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки вчинення злочину в стані наркотичного сп`яніння не може знижувати ступінь суспільної небезпеки особи винуватого, який грубо порушив Правила дорожнього руху України, дозволив собі вживати наркотичні засоби, керувати транспортним засобом і наражати на небезпеку оточуючих осіб, в тому числі учасників дорожнього руху. Вказане додаткове покарання сприятиме виправленню обвинуваченого в частині суворого дотримання в подальшому Правил дорожнього руху України.
Уникнення обвинуваченим ОСОБА_7 додаткового покарання за вказаних вище обставин негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху України.
Згідно частини 3 статті 55 КК України строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.
Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.
Потерпілою ОСОБА_6 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення моральної шкоди на їх користь в сумі 300 000 гривень.
В добровільному порядку ОСОБА_7 відшкодовано потерпілій 75 000 гривень. Заявлений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди обвинувачений ОСОБА_7 визнає частково у розмірі 100 000 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості».
Суд, згідно ст.ст. 23, 1166-1167, ч. 2 ст. 1187 ЦК України, враховує у сукупності ступінь і глибину моральних страждань потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , а також те що потерпіла ОСОБА_6 внаслідок завданих дорожньої-транспортною пригодою травм стала інвалідом 2 групи, змушена обмежувати себе в роботі, особистому та громадському житті, потерпілий ОСОБА_8 є малолітньою особою, наслідком завдання останньому тілесних ушкоджень є спричинення глибокої психологічної травми, а тому, керуючись принципом справедливості та розумності, дійшов висновку, що спричинена їм моральна шкода на суму 300 000 гривень підлягає задоволенню в повному обсязі.
Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.124, ст.126 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням у даному кримінальному проваджені експертів для проведення: судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортних засобів» № СЕ-19/108-21/8697-ІТ від 05.08.2021 року вартістю 2059 гривень 44 копійки, судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № СЕ-19/108-21/8848-ІТ від 19.08.2021 року вартістю 3432 гривні 40 копійок, фото-технічної експертизи № СЕ-19/108-21/8852-ФП від 31.08.2021 року вартістю 1372 гривні 96 копійок.
Відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
На підставі наведеного, суд скасовує арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.07.2021 року на зазначений в ухвалі транспортний засіб.
Враховуючи, поведінку підсудного, та той факт, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту закінчився на час розгляду справи, то суд вважає недоцільним обирати запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Долю речових доказів, суд вважає необхідним вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не застосовувати.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання.
До строку покарання ОСОБА_7 зарахувати попереднє увязнення з 18 липня 2021 року до 14 вересня 2021 року із розрахунку - один день тримання під вартою відповідає двом дням обмеження волі.
Цивільний позов ОСОБА_6 , ОСОБА_8 в особі законного представника ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 , ОСОБА_8 в особі законного представника ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави - процесуальні витрати, пов`язані з проведенням у кримінальному провадженні судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортних засобів» № СЕ-19/108-21/8697-ІТ у розмірі 2059 гривень 44 копійки, судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № СЕ-19/108-21/8848-ІТ у розмірі 3432 гривні 40 копійок, фото - технічної експертизи № СЕ-19/108-21/8852-ФП від 31.08.2021 року у розмірі 1372 гривні 96 копійок.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2021 року, на автомобіль «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 скасувати.
- шльопанці малолітнього ОСОБА_8 , туфлі ОСОБА_6 , що зберігаються в кімнаті збереження речових доказів Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області повернути за залежністю.
- автомобіль «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , що зберігається на території спец-майданчика Запорізького РУП повернути власнику ОСОБА_9
- відеозапис „18 07 2021 на оптичному носієві „ Махеll ХL-II 80 залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1