КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 07 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 ,
потерпілої ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 07 червня 2021 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від покарання у виді 1 року позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 2 000 0000 грн., судові витрати пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 21 000 грн.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Згідно з вироком суду, 07 вересня 2020 року близько 19 години 15 хвилин ОСОБА_7 , маючи дозвіл № НОМЕР_1 на право зберігання та носіння зброї на «КАРАБІН МКМ072СБ серії KIMO №5426», знаходячись на ділянці території будинку, що розташований на земельній ділянці АДРЕСА_2 , тримаючи горизонтально до землі в руках «КАРАБІН МКМ072СБ серії KIMO №5426», який на той час знаходився у бойовому стані, не маючи на меті заподіяння тяжких тілесних ушкоджень і не передбачаючи настання такої шкоди для життя та здоров`я потерпілого, хоча повинен був і міг її передбачати, оскільки саме по собі тримання вогнепальної зброї в руці в таких обставинах є небезпечним, випадково натиснув на курок та здійснив постріл в сторону домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_3 , на території якого, у вказаний час знаходилась потерпіла ОСОБА_10 , яка отримала тілесні ушкодження внаслідок влучення в неї кулі, випущеної ОСОБА_7 в ході здійснення пострілу зі зброї «КАРАБІН МКМ072СБ серії KIMO №5426».
Внаслідок ненавмисного пострілу здійсненого ОСОБА_7 потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у виді проникаючого вогнепального поранення живота з ушкодженням селезінки, підшлункової залози, шлунку та печінки, внутрішньочеревної кровотечі важкого ступеню, постгеморагічної анемії. Комплекс ушкоджень в області живота за ступенем тяжкості відповідно до висновку судово-медичної експертизи відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить змінити вирок Обухівського районного суду Київської області від 07 червня 2021 року та призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком 1 рік, та зменшити суму відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_10 у виді 2 000 000 грн., яку призначено до стягнення із обвинуваченого.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, неправильно розтлумачив закон, який суперечить його точному змісту та призначив більш суворе покарання, ніж передбачено ст. 128 КК України, оскільки відповідно до санкції даної статті покарання за таке кримінальне правопорушення передбачено у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до двох років.
Окрім того, визначаючи розмір завданої моральної шкоди, суд взяв до уваги розмір, визначений експертом ТОВ "Незалежний інститут судових експертиз", відповідно до якого орієнтовний розмір грошової компенсації (відшкодування) за завдані потерпілій ОСОБА_10 страждання, внаслідок влученої кулі, випущеної ОСОБА_7 може становити 864 мінімальних заробітних плат, тобто 4 320 000 грн., але враховуючи матеріальне становище обвинуваченого суду зменшив розмір заявленої моральної шкоди до 2 000 000 грн.
Проте, на думку апелянта, висновок незалежного спеціаліста, наданий потерпілою стороною під час останнього судового засідання разом із розрахунком, не підтверджує визначений ним розмір витрат немайнового характеру і не був предметом дослідження і оцінки судом під час розгляду провадження в суді, тому суд однобічно і не в повній мірі обґрунтував свої висновки із врахуванням обставин справи та призначив потерпілій відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 000 грн.
Призначена судом сума відшкодування моральної шкоди для обвинуваченого є непосильною заборгованістю, враховуючи його місячний дохід, утримання сім`ї і малолітньої дитини, оскільки відповідно до ст. 68 Закону України " Про виконавче провадження" із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення в повному обсязі заборгованості - 50 відсотків, при цьому враховуючи, що заробітна плата ОСОБА_7 буде складати 9 751, 12 грн., то 1/2 частина заробітної плати буде складати 4 875,56 грн., а враховуючи відсутність майна у обвинуваченого, відшкодування моральної шкоди прийдеться йому сплачувати 410 місяців, що складатиме 34 роки.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення потерпілої, представника потерпілої та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ст. 128 КК України в апеляції захисника не оспорюються.
Доводи захисника про те, що суд призначив ОСОБА_7 покарання, не передбачене санкцією ст. 128 КК України, є безпідставними, оскільки санкцією вказаної статті передбачені такі види покарання як громадські роботи, виправні роботи, обмеження волі та позбавлення волі на строк до двох років.
Отже, суд призначивши ОСОБА_7 за ст. 128 КК України покарання у виді одного року позбавлення волі, не вийшов за межі покарання, передбаченого санкцією цієї статті.
В апеляційній скарзі захисника не наведеного доводів щодо невідповідності покарання призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через суворість.
Колегія суддів, вважаючи, що при призначенні ОСОБА_7 покарання у виді одного року позбавлення волі суд дотримався вимог ст. 65 КК України та призначив покарання, яке з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, призначив покарання, необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого. Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку та пом`якшення покарання, призначеного оскаржуваним вироком ОСОБА_7 .
Разом з тим, колегія суддів, вважає слушними доводи захисника щодо підстав для зміни вироку в частині вирішення цивільного позову, оскільки вирок суду в цій частині є незаконним, невмотивованим та необгрунтованим.
Так, потерпіла ОСОБА_10 у цивільному позові просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на її користь на відшкодування моральної шкоди 4 320 000 гривень, а суд стягнув 2 000 000 гривень.
Встановлюючи розмір моральної шкоди, суд, як зазначено у вироку, взяв до уваги розмір моральної шкоди, визначений експертом на рівні 864 мінімальних заробітних плат, та зменшив розмір заявленої моральної шкоди, враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, ступінь його вини і конкретні обставини справи.
При цьому поза увагою суду залишилась та обставина, що висновком експерта Незалежного інституту судових експертиз № 9601 від 25 листопада 2020 року (копія якого міститься на а.п. 58-70 у т. 3) визначено орієнтовний розмір грошової компенсації (відшкодування) за завдані потерпілій ОСОБА_10 страждання (заподіяну матеріальну шкоду - втрати нематеріального характеру) внаслідок "влучення в неї кулі, випущеної ОСОБА_7 в ході пострілу зі зброї...", який може становити 864 мінімальних заробітних плат.
Отже, суду належало вмотивувати свій висновок про те, чому до уваги була взята орієнтована сума моральної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_10 , проте вирок таких мотивів не містить.
При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди у вироку суду, окрім посилання на висновок експертизи про орієнтовний розмір моральної шкоди та матеріальне становище обвинуваченого, суд не навів інших обставин та доказів на їх підтвердження щодо характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала потерпіла, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та інших істотних обставин, які підлягають урахуванню при визначенні розміру моральної шкоди.
Зокрема, у вироку не наведено жодних доказів на підтвердження наявності та тяжкості вимушених змін у життєвих, виробничих та соціальних стосунках потерпілої, що настали для неї після вчинення відносно неї кримінального правопорушення, та які підлягають врахуванню при визначенні розміру моральної шкоди.
Зрештою, суд, на думку колегії суддів, при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягала стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої, не врахував, як того вимагає закон (ст. 23 ЦК України), вимоги розумності, виваженості та справедливості, що також призвело до постановлення необґрунтованого рішення в частині вирішення цивільного позову.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_7 підлягає до зміни в частині вирішення цивільного позову із зменшенням розміру відшкодування моральної шкоди.
При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості тілесних ушкоджень завданих потерпілій, та характер і обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, яких зазнала потерпіла в момент вчинення відносно неї кримінального правопорушення та за його наслідками.
Зокрема, колегія суддів враховує, що внаслідок проникаючого вогнепального поранення живота у потерпілої мали місце тілесні ушкодження, які за ознакою тяжкості в момент їх заподіяння визнані тяжкими тілесними ушкодженнями.
Також колегія суддів враховує характер та обсяг фізичних, душевних і психічних страждань, яких зазнала потерпіла, в момент заподіяння їй вогнепального поранення у присутності її малолітньої дитини, під час лікування та по його завершенню.
Окрім того, колегія суддів враховує обставини щодо матеріального становища обвинуваченого ОСОБА_7 , ступінь його вини та інші обставини справи, на які послався у вироку суд першої інстанції: вчинення кримінального правопорушення у формі необережної вини, щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування матеріальної шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.
З урахуванням вищенаведеного та, виходячи з вимог розумності, виваженості і справедливості, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 має становити 500 000 гривень.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 07 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, змінити в частині вирішення цивільного позову та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 500 000 гривень.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №372/3862/20

Провадження №11-кп/824/3542/2021 Категорія КК: ст. 128
Головуючий у І інстанції ОСОБА_11
Доповідач ОСОБА_1