КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві з застосуванням відеоконференцзв`язку клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на сім років шість місяців.

На вказаний вирок суду були подані апеляційні скарги прокурором у кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_7 .
Вироком Київського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року апеляційну скаргу прокурора задоволено частково, апеляційну скаргу обвинуваченого залишено без задоволення.
Постановою Верховного Суду від 05 жовтня 2021 року вирок Київського апеляційного суду скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Також, вказаним рішенням суду обрано обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят діб.
Прокурором було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що судом першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, є особою, яка раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів, а тому, з огляду на дані обставини та тяжкість покарання, яке ОСОБА_7 повинен відбувати у разі залишення вироку суду першої інстанції без змін, є підстави вважати про недостатність будь якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, запобігти існуючим ризикам та забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Заслухавши думку прокурора та представника потерпілого, які підтримали вказане клопотання та просили його задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
У відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
У відповідності до вище наведених норм закону колегія суддів враховує, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим, яке відноситься до категорії тяжких, поєднане з застосуванням насилля та характеризується підвищеним рівнем суспільної небезпеки, приймаючи до уваги конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за аналогічні злочини, має не погашену і не зняту в законному порядку судимість, не працює, без сталих соціальних зв`язків, осіб на утриманні не має, на підставі чого приходить до висновку про наявність підстав для продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, оскільки інший запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти існуючим ризикам.
Таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Відомостей з приводу того, що існуючі у поведінці ОСОБА_7 ризики зменшилися, або, що запобігти їм в змозі інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою матеріали провадження не містять.
Таким чином, на підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 199, КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, строк тримання під вартою на шістдесят діб.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

Єдиний унікальний номер справи 759/16285/19

Справа №11-кп/824/4319/2021 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Категорія: ч. 2 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_1