Єдиний унікальний номер судової справи 201/7759/20
Номер провадження 1-кп/201/220/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18 а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід, заяву захисника ОСОБА_7 про відвід суддів ОСОБА_3 та головуючого судді ОСОБА_1 , заяву захисника ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, відомості про яке 21 січня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 за обвинуваченням:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинськ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні 18 січня 2022 року суддею ОСОБА_3 подано заяву про самовідвід від участі у розгляді вищенаведеного обвинувального акту, в якій суддя обґрунтовує свої доводи тим, що 17.01.2022року о 17.50 автоматизованою системою документообігу суду після заміни члена колегії суддів у кримінальному провадженні, яке розглядається колегією суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , третім членом колегії суддів визначено його. Чергове судове засідання у цій справі призначено на 18.01.2022 року на 11.00 годину. 17.01.2022 року о 22.46 години на його мобільний телефон зателефонував невідомий з номеру НОМЕР_1 і повідомив, що у випадку, якщо він візьме участь у завтрашній справі, в якій він не повинен брати участь, невідомий погрожував фізичною розправою (насильством) йому та його дітям. Втім, враховуючи, що 18.01.2022 року інших колегіальних справ у нього не призначено, вказану погрозу він пов`язує з даним кримінальним провадженням. У зв`язку із чим, ним подано повідомлення до правоохоронних органів про вчинене кримінальне правопорушення. При цьому, виходячи з п. 146 Посібника зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за об`єктивним тестом підстав вважати його упередженим не існує, а за суб`єктивним тестом такі підстави наявні, оскільки він не зможе бути неупередженим відносно обвинувачених з огляду на отримання погрози його дітям. Тому, з метою запобігання можливим висновкам про те, що він якимось чином, прямо чи побічно, зацікавлений у результатах розгляду справи, з метою усунення обставин, які можуть викликати сумніви в його неупередженості, дотримуючись рекомендацій Висновку № 1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001 року в частині виключення найменшої підозри в зацікавленості судді у результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає, керуючись ст. 75 КПК України вважає за можливе заявити себе самовідвід.

У судовому засіданні колегією суддів на обговорення учасників судового провадження поставлена заява судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 про самовідвід від участі у розгляді цього кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_5 вважав, що підстав для задоволення заяви про самовідвід у даному випадку не має, адже, обставини на які посилається суддя у своїй заяві, з огляду на положення ст. 75 КПК України не є підставою для відводу та потребують іншого відповідного реагування.

Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтримали заяву про самовідвід.

При цьому, захисник ОСОБА_6 акцентувала увагу на тому, що суддя ОСОБА_3 вже подав заяву про самовідвід, в якій висловився про можливу наявність у нього упередженості, а тому, колегія суддів не може вирішувати за цього суддю, чи є він неупередженим чи ні, оскільки це є суб`єктивне ставлення останнього до розгляду справи.

Обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 підтримали заяву про самовідвід.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши доводи заяви про самовідвід судді ОСОБА_3 , правових підстав для відводу такого судді колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Суддя місцевого суду здійснює правосуддя у порядку, встановленому процесуальним законом, а також інші повноваження, визначені законом (ст. 23 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, джерелом якої є відповідні рішення, що будуть наведені далі, гарантоване статтею 6 § 1 право на справедливий судовий розгляд вимагає, аби будь - яка справа розглядалась встановленим законом «незалежним і безстороннім судом». Між поняттями незалежності і об`єктивної безсторонності існує тісний зв`язок. Тому питання їх дотримання Суд часто розглядає сукупно (Findlay проти Сполученого Королівства, § 73).

Стаття 6 § 1 вимагає, аби кожен суд, до якого вона застосовується, був «безстороннім». Зазвичай безсторонність визначається як відсутність упередження або наперед складеної думки і може оцінюватись у різний спосіб (Kyprianou проти Кіпру [ВП], § 118; Micallef проти Мальти [ВП], § 93 ).

У рамках суб`єктивного підходу Суд завжди вважав, що особиста неупередженість судді є презумпцією, доки не буде доведено протилежне ( Kyprianou проти Кіпру [ВП], § 119; Hauschildt проти Данії, § 47).

Для того, щоб вирішити, чи у даній справі є правомірні підстави сумніватись в неупередженості судді, слід взяти до уваги думку скаржника, якій, проте, не можна надавати вирішальної ролі. Визначальною є потреба встановити, чи його оцінка може вважатись об`єктивно виправданою (Ferrantelli і Santangelo проти Італії, § 58; Padovani проти Італії, § 27).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі № 5 - 15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року у справі № 5 - 15п12 ).

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Положенням ст. 75 КПК України визначені обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Проте, суддя ОСОБА_3 не навів жодної обґрунтованої підстави, передбаченої Кримінально - процесуальним законом, для його відводу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, на яку посилається суддя у заяві про самовідвід, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У поданій заяві про самовідвід суддя ОСОБА_3 посилається на висловлення погроз фізичною розправою йому та його дітям невідомим у телефонному режимі, які він пов`язує з даним кримінальним провадженням, а тому вважає, що за суб`єктивним тестом не зможе бути неупередженим під час розгляду цієї справи.

Отже, аналізуючи наведені суддею у заяві про самовідвід обставини, колегія суддів приходить до висновку, що вони не містять інформації, яка вказує на те, що погрози фізичною розправою надходили від обвинувачених або від інших осіб за їх вказівкою.

Крім того, дійсних обставин щодо особистої зацікавленості або упередженості судді при розгляді цієї справи, заява про самовідвід судді, не містить.

Тим більше, суддя ОСОБА_3 тільки 17.01.2022 року був визначений одним із членів колегії суддів, якою здійснюється судовий розгляд вказаного кримінального провадження, і не вчинив такої поведінки, яка б свідчила про його особисте упереджене ставлення до обвинувачених або про його особисту заінтересованість у результатах цього провадження.

Разом із цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що само по собі подання суддею заяви про самовідвід, не є безумовною підставою для його відводу, як на це посилається сторона захисту, втім така заява повинна містити обставини, які б поза розумним сумнівом могли б свідчити про наявність підстав для відводу судді, проте такі підстави у заяві судді ОСОБА_3 не наведені.

Більш того, такі доводи захисника ОСОБА_6 не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки положеннями ст. 80-81 КПК України передбачені підстави подання та порядок розгляду заяви про самовідвід судді, за результатами розгляду якої судом ухвалюється рішення, втім закон не вимагає від суду прийняття рішення виключно про задоволення такого самовідводу.

Окремо, колегія суддів зауважує на тому, що з огляду на поведінку обвинувачених, яка мала місце у судових засіданнях, у тому числі, неодноразові нецензурні висловлювання, образи та погрози, у тому числі, фізичною розправою, на адресу як головуючого судді і членів колегії суддів, так і прокурора, з боку обвинувачених, побажання останніх, щоб вказану справу розглядав конкретний суддя цього суду, колегією суддів у сукупності розцінюється, як спроба створити певні умови, за яких, задовольняючи заяви про самовідвід з формальних підстав, не сформується колегія суддів для здійснення розгляду цього кримінального провадження.

Тим більше обвинувачені неодноразово ствердно вказували на те, що вказана справа розглядатися цим складом колегії суддів не буде, висловлюючи побажання, щоб справа розглядалася або конкретним суддею цього суду, або взагалі іншим судом.

Проте, наведені вище обставини, які штучно створюються стороною захисту, не можуть розцінюватися, як обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості, як судді ОСОБА_3 , так і колегії суддів, а навпаки свідчать про наявність негативного ставлення обвинувачених до колегії суддів з підстав незгоди із певними процесуальними рішеннями та мотивами їх прийняття, що не є підставою для відводу.

Отже, колегія суддів не вважає, що у даному випадку існують об`єктивні причини вважати упередженим суддю ОСОБА_3 лише тому, останній намагався відмовитися (заявити самовідвід) від розгляду вказаного кримінального провадження, оскільки ця заява подана ним переважно, як запобіжний захід, а не через фактичні сумніви в його неупередженості.

Враховуючи, те що підстав для відводу судді, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України у заяві про самовідвід не наведено, таких підстав не встановлено і під час розгляду заяви судді про самовідвід, тому колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні такої заяви.

У судовому захисником ОСОБА_7 заявлено відвід судді ОСОБА_3 з тих підстав, що по-перше, що вони неодноразово приймали участь в інших судових справах по різні боки як адвокати, між ними має місце конфлікт інтересів, по-друге, суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 у судових справах за скаргами та позовом ОСОБА_7 заявлені самовідводи з тих підстав, щоб усунути будь-які сумніви у об`єктивності та неупередженості суддів при розгляді цих справ, про що подано письмову заяву.

Отже, з урахуванням положень Кодексу суддівської етики, приписів Бангалорських принципів поведінки суддів, рішень Європейського суду з прав людини, положень Європейського статуту судді, рекомендацій Висновку № 1 Консультативної ради європейських суддів, а також на підставі статей 75-81 КПК України, обвинувачений ОСОБА_13 вважає, що суддя ОСОБА_3 підлягає відводу чи/або самовідводу від участі у розгляді цього кримінального провадження.

Водночас, захисником ОСОБА_7 заявлено відвід головуючому судді ОСОБА_1 з тих підстав, що остання в поза процесуальному порядку в суді висловлює образливі вирази про нього, зокрема, що він перетворює процес по вказаній справі на цирк, що свідчить про наявність упередженості з боку головуючого судді.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримала заяву захисника ОСОБА_7 про відвід, та, у свою чергу, теж заявила відвід судді ОСОБА_3 з тих підстав, що він раніше, як захисник, приймав участь разом із нею, як захисником, у інших справах, цивільній та кримінальній, що, на думку заявника, є тими обставинами, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості судді ОСОБА_3 .

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтримали заяви захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про відвід.

Обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 підтримали заяву захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про відвід.

Прокурор ОСОБА_5 з огляду на положення ст. 75 КПК України вважав, що підстави для задоволення заяв про відвід суддів відсутні.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши доводи захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про відвід головуючого судді ОСОБА_1 та судді ОСОБА_3 , колегія суддів приходить до висновку, що заяви про відвід є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 75 Кримінального процесуального кодексу України передбачений вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, у тому числі, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості .

Також, відповідно до ч. 2 ст. 75 КПК України у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно із ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Так, доводи захисника ОСОБА_7 стосовно взяття суддею ОСОБА_3 самовідводів по інших судових справах за його скаргами та цивільними позовами, що, на переконання заявника, є безумовною підставою для відводу судді від участі у розгляді даного кримінального провадження, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки не є тими обставинами, які свідчать про упередженість та необ`єктивність судді ОСОБА_3 при розгляді цієї справи, адже ним постановлені ухвали про самовідвід від участі у розгляді зазначених заявником судових справ, в яких ОСОБА_7 звертався в особистих інтересах, а, у даному випадку, у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 має процесуальний статус захисника і діє виключно в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , з яким укладено відповідний договір про надання правової допомоги.

Крім того, оцінюючи доводи та аргументи захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 щодо прийняття ними участі в інших судових справах одночасно з ОСОБА_3 , як захисником, до призначення останнього суддею, з огляду на положення ст. 75 КПК України не є підставою для його відводу від участі у розгляді даного кримінального провадження і не є тими обставинами, які викликають будь-які сумніви в його неупередженості при розгляді цієї справи.

Інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви у неупередженості судді ОСОБА_3 сторона захисту не навела і доказів на підтвердження їх існування не надала.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла до переконання про відсутність обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості судді ОСОБА_3 .

Окрім того, дослідивши доводи захисника ОСОБА_7 , які ним покладені в обґрунтування заяви про відвід головуючому судді ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку, що вказана заява має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, а тому на підставі ч. 4 ст. 81 КПК України є такою, що підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 80, 81, 82 КПК України, з урахуванням ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви про самовідвід судді ОСОБА_3 відмовити.

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_3 відмовити.

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_3 відмовити.

Заяву захисника ОСОБА_7 про відвід головуючого судді ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали о 15 годині 00 хвилин 21 січня 2022 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_3

Суддя: ОСОБА_2