Справа №635/6752/21
Провадження по справі 1-в/635/650/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

секретар судового засідання ОСОБА_3 ,
району Харківської області подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Трійчате (Комсомольське) Первомайського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, має неповнолітнього сина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
? 26 листопада 1997 року Сахновщинським районним судом Харківської області за ч.2 ст.206 КК України (в ред.1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.46-1 КК України (в ред.1960 року) з відстроченням вироку на 2 роки;
? 30 листопада 1998 року Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст.140 КК України (в ред.1960 року) із застосуванням ч.3 ст.42 КК України (в ред.1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна, звільнений 21 вересня 2001 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;
? 08 квітня 2004 року Кегичівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
? 20 березня 2007 року Кегичівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ст.395 КК України із застосуванням ст.ст.70,71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнений 10 липня 2009 року умовно-достроково на невідбуту частину покарання 01 рік 1 місяць 16 днів;
? 25 січня 2011 року Кегичівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.383 КК України із застосуванням ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць, звільнений 25 лютого 2013 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;
? 19 серпня 2013 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
? 15 квітня 2015 року Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 2 роки,;
? 21 березня 2019 року Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців, звільнений 30 липня 2019 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;
? 30 січня 2020 року Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки;
-26 листопада 2020 року Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.190, ч.1 ст.309 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців;
-29 червня 2021 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.2 ст. 185, із застосуванням ч.4 ст. 70 до 2 років 6 місяців обмеження волі,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 засуджений 29 червня 2021 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі.

Начальник Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_5 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, як особи, яка сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.

В обґрунтування подання зазначає, що засуджений ОСОБА_4 в місцях обмеження волі знаходиться з 16 березня 2020 року. З 16 березня 2020 року відбуває покарання у державній установі «Хролівський виправний центр (№140)». На теперішній час засуджений відбув більше половини призначеного строку покарання. З перших днів перебування в установі засуджений з власної ініціативи виявив бажання працювати. Працевлаштований в обслуговуючому персоналі установі згідно ст. 60 КВК України. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, робітничу норму та поставленні завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна виправного центру та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. За час відбування покарання в установі випадків порушення правил відбування покарання не допускав, стягнень не має. За сумлінну поведінку ставлення до праці заохочувався п`ять разів, характеризується позитивно. У відношенні до представників адміністрації виправного центру ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги. При виконанні робіт із самообслуговування має достатній рівень необхідних навичок, порушень техніки безпеки не допускає. Відповідно до статті 65 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, згідно ст. 66 КВК України. За власним бажанням приймає участь в програмах диференційованого впливу для засуджених «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення», подає позитивний приклад для інших засуджених. За характером врівноважений, цілеспрямований. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки з різними категоріями засуджених. Відповідно до статті 59 Кримінально-виконавчого кодексу України має родинні зв`язки із з сестрою та сином, має на утриманні неповнолітнього сина. Стан здоров`я засудженого задовільний, на профілактичних обліках не перебуває. Засуджений ОСОБА_4 вину у вчиненому злочині визнає, міру покарання вважає справедливою. За вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 січня 2020 року має судові витрати на користь держави у сумі 314,02 гривень за проведення експертизи, судовий позов відшкодував за власним бажанням. Виконавчі листи до установи виконання покарання не надходили. За вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2020 року утримано 1716 гривень. Також, добровільно за власною ініціативою відшкодував збитки, що були заподіяні злочином потерпілій ОСОБА_6 у розмірі 500 гривень.

Прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що звільнення засудженого є недоцільним, оскільки останній не стає на шлях виправлення, має одинадцять судимостей, проте належних висновків для себе не зробив та знову вчинив кримінальне правопорушення, що свідчить про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Представник Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, подання підтримав.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, подання підтримав.

Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 червня 2021 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.

У строк призначеного покарання зараховано покарання частково відбуте ОСОБА_4 за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 січня 2020 року за період з 28 січня 2020 року по 25 листопада 2020 року та частково відбуте покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2020 року за період з 26 листопада 2020 року по 28 червня 2021 року.

Вироком визначено, рахувати невідбутий строк призначеного покарання з 29 червня 2021 року.

Вирок набрав законної сили 30 липня 2021 року.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 29 червня 2021 року, кінець строку 28 липня 2022 року.

Судом встановлено, що засуджений відбуває покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)» з 16 березня 2020 року.

Згідно характеристики, наданої начальником відділення СПС ОСОБА_8 , погодженої з начальником сектору з соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_7 від 18 серпня 2021 року, засуджений ОСОБА_4 з 16 березня 2020 року відбуває покарання в державній установі «Хролівський виправний центр (№ 140)». За власною ініціативою з перших днів перебування в установі виявив бажання працювати, працевлаштований в обслуговуючому персоналі установи, згідно ст. 60 КВК України. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, робітничу норму та поставлені завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна виправного центру та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. За час відбування покарання в установі випадків порушення правил відбування покарання не допускав, стягнень не має. За сумлінну поведінку та ставлення до праці заохочувався п`ять разів, характеризується позитивно. У відношенні до представників адміністрації виправного центру, ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги. При виконанні робіт із самообслуговування має достатній рівень необхідних навичок, порушень техніки безпеки не допускає. Відповідно до ст. 65 КВК України приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, згідно ст. 66 КВК України. За власним бажанням приймає участь в програмах диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення», подає позитивний приклад для інших засуджених. За характером врівноважений, цілеспрямований. У відношенні до засуджених неконфліктний, підтримує рівні стосунки. Відповідно до ст. 59 КВК України підтримує доброзичливі родинні зв`язки із сестрою та сином, має на утриманні неповнолітнього сина. Стан здоров`я задовільний. На профілактичних обліках не перебуває. Засуджений ОСОБА_4 вину у вчиненому злочині визнає, міру покарання вважає справедливою. За вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 30 січня 2020 року має судові витрати на користь держави у сумі 314,02 гривень за проведення експертизи, судовий позов відшкодував за власним бажанням. Виконавчі листи не надходили. За викром Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26 листопада 2020 року утримано 1716 гривень. Також добровільно за власною ініціативою відшкодував збитки потерпілій ОСОБА_6 у розмірі 500 гривень.

Адміністрація виправного центру вважає, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на підставі ст. 81 КК України його можливо звільнити умовно-достроково.

Відповідно до положень ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до ч.1 ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

У відповідності до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо залучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Судом встановлено, що згідно довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_4 останній має п`ять заохочень, стягнень не має.

Згідно довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати засудженому ОСОБА_4 , останній з березня по липень 2020 року не працював, з серпня 2020 року по серпень 2021 працевлаштований в обслуговуючому персоналі установи. За час відбуття покарання в державній установі активно залучався до робіт із благоустрою установи без оплати праці. Участю у роботах з благоустрою подавав позитивний приклад для інших засуджених.

За довідкою в.о. начальника сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ОСОБА_9 №14/166 від 19 серпня 2021 року, виконавчі листи на засудженого ОСОБА_4 до державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» не надходили, за час відбування покарання згідно поданої заяви з особистого рахунку ОСОБА_4 на сплату судових витрат за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2020 року утримано 1716 гривень, за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 січня 2020 року утримано 314 гривень. Також утримано та перераховано на сплату боргу 500 гривень на погашення боргу потерпілій ОСОБА_6 .

Із досліджених під час судового розгляду матеріалів судового провадження та матеріалів особової справи засудженого також встановлено, що ОСОБА_4 раніше одинадцять разів судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, звільнявся умовно-достроково, проте належних висновків для себе не зробив та продовжував скоювати злочини.

Зазначені факти свідчать про те, що ОСОБА_4 має стійку тенденцію на скоєння злочинів.

При цьому матеріали особової справи, які були подані до суду, не містять достатнього підтвердження, що засуджений не є суспільно-небезпечним та готовий до сприяння і дотримання встановлених у суспільстві норм та правил поведінки.

Суд вважає, що засуджений лише намагається стати на шлях виправлення,але не довів його в обсязі,достатньому для застосування до нього умовно-дострокового звільнення відповідно до положень ст.81 КК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, а тому вважає неможливим застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -
У Х В А Л И В:
У задоволенні подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» відносно ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1