Чортківський районний суд Тернопільської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2022 року Справа № 608/480/22

Номер провадження1-кс/608/186/2022

Слідчий суддя Чортківського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, відомості про яке 4 березня 2022 року внесено в ЄРДР за № 0000063,--

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області з вищезазначеним клопотанням, в якому вказав на те, що групою слідчих СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному проваджені №0000063 від 04 березня 2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Встановлено, що 04.03.2022 року близько 12 години 40 хвилин група чергування Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області у складі слідчого СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 та поліцейського роти конвойної служби Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 здійснювали чергове патрулювання по вул. Т.Шевченка м. Чорткова Тернопільської області.
Виконуючи свої службові обов`язки згідно розстановки сил та засобів Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області на 04.03.2022 року, слідчий СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , перебуваючи на вулиці поблизу приміщення, розташованого по вул. Т.Шевченка, 19а м.Чорткова, будучи в форменному одязі із знаками розпізнавання, з метою перевірки документів та встановлення особи ОСОБА_4 , запросив останнього пройти до Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області.
На вказану пропозицію ОСОБА_4 відмовився, після чого, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник поліції та виконує свої службові обов`язки, розпочав словесну суперечку із учасниками вказаної групи патрулювання, в ході якої, діючи умисно, наніс удар пакетом, що знаходився в правій руці ОСОБА_4 , в якому була скляна пляшка, заповнена рідиною, по обличчю слідчого СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження.
ОСОБА_4 повідомлено про підозру в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Досудовим розслідуванням зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, зокрема:
рапортом чергового Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 від 04.03.2022 року;
протоколом огляду місця події від 04.03.2022 року;
протоколом затримання ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину від 04.03.2022 року;
протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 04.03.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 04.03.2022 року;
протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 04.03.2022 року;
випискою від 04.03.2022 року про стан сп`яніння ОСОБА_4 .
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Із урахуванням здобутих в ході досудового розслідування даних, особи підозрюваного, в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної його поведінки та виконання ним процесуальних рішень, виходячи з наступного.
Так, метою застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні, а також запобігання спробам передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а саме:
п.1-переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;
п.4-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду є та обставина, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, який є нетяжким злочином, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років. Вказана обставина свідчить про те, що ОСОБА_4 усвідомлює негативні юридичні наслідки за вчинене ним діяння, які можуть полягати у засудженні його до покарання, відбування якого здійснюється в умовах ізоляції від суспільства.
Ризиком перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином є можливе ухилення явки до слідчого/суду для участі у проведенні слідчих/процесуальних дій у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження щодо нього.
Підставами застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого, ч.2 ст.345 КК України.
Метою застосування за а також встановлені обставини, які виправдовують даний запобіжний захід і підтверджують наявністю зазначених ризиків.
В разі застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, орган розслідування не матиме можливості забезпечити його належної процесуальної поведінки, перешкоджанню ним в розслідуванні цього кримінального провадження, а також попередженню ухилення його від явки до слідчого/суду, з метою перешкоджання встановленню обставин, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Вказані обставини в цілому свідчать про наявність вищезазначених ризиків, необхідності обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відповідно не можливості обрання до нього більш м`якого запобіжного заходу.
Згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
З врахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , та виконання ним процесуальних обов`язків, ухилення від органу досудового розслідування/суду, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, швидкого, повного та неупередженого здійснення досудового розслідування, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, прокурор в клопотанні просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вислухавши в судовому засіданні прокурора ОСОБА_3 , який клопотання підтримує, просить обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , які заперечують застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість такого клопотання, а тому просять обрати запобіжний захід в вигляді домашнього арешту, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатньо підстав для його часткового задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom»). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).
Клопотання прокурора вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України та наявні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Отже, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин слідчий суддя вважає, що дійсно існують певні ризики позапроцесуальної поведінки підозрюваного.
При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити у сукупності всі інші обставини, що відповідно до положень ст. 178 КПК України враховуються судом при обранні запобіжного заходу.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
В ході судового розгляду клопотання встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 має пенсійний вік, він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , позитивно характеризується за місцем проживання.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Отже, слідчий суддя повинен з`ясувати наявність достатніх даних, які б свідчили, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та відповідно, наявність обставин, які б обґрунтовували застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Відповідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.
Аналізуючи обставини справи, дані про особу підозрюваного, запропоновані законодавцем запобіжні заходи, той факт, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя приходить до висновку, що в даному конкретному кримінальному провадженні дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваного ОСОБА_4 може бути інший запобіжний захід, більш м`який, ніж тримання під вартою.
При цьому, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя встановив, що виключних обставин для тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів в судовому засіданні не доведено. Заявлені у клопотанні ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати виключною підставою для тримання підозрюваного під вартою.
Окрім того, слідчий суддя зазначає, що відповідно до положень ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:
1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;
2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;
3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;
4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;
5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;
6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Проте, вищеперераховані обставини матеріалами клопотання не підтверджуються, що виключає можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.
З урахуванням зазначених вимог кримінального процесуального закону, наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та його тяжкості, ризиків, зазначених в клопотанні, а також даних в їх сукупності про особу підозрюваного, а тому слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки саме такий запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, а також забезпечити в даному кримінальному провадженні належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Крім того, для забезпечення в даному кримінальному провадженні належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 на нього слід покласти певні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

В задоволенні клопотання в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання по АДРЕСА_1 строком на 60 (шістдесят) днів, тобто, до 2 травня 2022 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити Чортківському РВП ГУНП в Тернопільській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали закінчується 2 травня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1