Провадження № 1-кс/461/6993/21
23.12.2021 року місто Львів
слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого,
скаржник звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить:
За твердженням скаржника, заявою від 31.07.2019 року, поясненнями від 21.10.2019 року, включених у допит від 21.10.2019 року, поясненнями від 29.10.2019 року та наданими до них доказами, підтверджується заподіяння ОСОБА_4 моральної та матеріальної шкоди незаконним звільненням з роботи.
08.12.2021 року скаржником на офіційну електронну адресу ГУ НП у Львівській області було надіслано клопотання, яке, станом на день звернення зі скаргою до слідчого судді, слідчим у порядку ст. 220 КПК України, розглянуто не було. Скаржника не повідомлено про результати розгляду клопотання. З огляду на вищенаведене, просить скаргу задовольнити.
Скаржник у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутності.
Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.
08.12.2021 року скаржником було подано клопотання про вчинення процесуальних дій у зазначеному вище кримінальному провадженні, зокрема про витребування документів та допит свідка.
Станом на день розгляду скарги відомостей про належний розгляд клопотання ОСОБА_4 від 08.12.2021 року, тобто з дотриманням положень ст.220 КПК України, та належне оповіщення останнього про результати розгляду немає.
Згідно ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Під час досудового розслідування клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав (ч. 1 ст. 220 КПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Однак, суб`єктом оскарження не надано жодних підтверджуючих матеріалів про розгляд клопотання ОСОБА_4 у порядку визначеному КПК України та оповіщення скаржника про прийняте рішення у порядку визначеному Законом.
Згідно статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частинами 1 ст.9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Таким чином, в процесі розгляду скарги встановлено, що в порушення вимог ст. 220 КПК України, уповноваженою особою СУ ГУ НП у Львівській області (слідчим який здійснює досудове розслідування) клопотання скаржника належним чином не розглянуто та не повідомлено автора клопотання про результати розгляду у встановлений законом спосіб.
Водночас, вважаю за необхідне, задля недопущення порушення процесуальних положень в процесі досудового розслідування, звернути увагу скаржника на необхідність скерування клопотань безпосередньо слідчому, а не його керівникам, адже очевидним є той факт, що для передачі клопотання від керівника до виконавця (слідчого) необхідно витрати певний час, що об`єктивно ускладнює можливість дотримання строків визначених статтею 220 КПК України.
Стосовно інших заявлених вимог скаржника, то такі задоволенню не підлягають з огляду на наступне.
Одним з напрямів ефективного функціонування державної влади в Україні є забезпечення законності діяльності органів досудового розслідування, які виходячи з принципу верховенства права, зобов`язані керуватись законом при здійсненні своїх повноважень. Саме тому об`єктивно необхідним є створення надійного і ефективного механізму судового контролю за діяльністю органів досудового розслідування, оскільки саме судовий контроль справедливо вважається найбільш дієвим інструментом забезпечення прав і свобод громадян.
У теоретичному аспекті «судовий контроль» покликаний: забезпечити законність та обґрунтованість обмеження конституційних прав і свобод громадян під час досудового розслідування шляхом ухвалення рішень про застосування заходів кримінально-процесуального примусу, проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, що обмежують конституційні права громадян та розгляду скарг на дії (бездіяльність) та рішення слідчого чи прокурора.
Кримінальним процесуальним законом здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні віднесено до повноважень слідчого судді, який є суддею суду першої інстанції, а у випадку, передбаченому статтею 247 КПК України, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.
Статтею 26 КПК України встановлено засади диспозитивності кримінального провадження. Так, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч. 5 ст. 532 КПК України, ухвали слідчого судді та суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.
Зі змісту ст. 533 КПК України вбачається, що ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Відповідно до положень стаття 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
В свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.ст.303, 304,306,307 КПК України,
Скаргу задовольнити частково.
В решті вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1