УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/1229/21
Провадження № 1-кп/486/141/2021

31 серпня 2021 року м. Южноукраїнськ

Суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 ознайомившись з матеріалами справи №486/1229/21 обвинувального акта №0000173 від 21.05.2021 року з матеріалами досудового розсідування кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 125 КПК України, яке надійшло Южноукраїнського відділу окружної прокуратури Миколаївської області в порядку ст. 301, ст. 302 КПК України разом з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні,-

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2021 року до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійши в порядку ст. 301, ст. 302 КПК України обвинувальни акт у кримінальному провадженні 0000173 від 21.05.2021 року з матеріалами досудового розсідування кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 125 КПК України.
31.08.2021 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями секретар суду ОСОБА_3 обвинувальний акт у кримінальному провадженню №0000173 від 21.05.2021 року розподілено судді ОСОБА_1 .
29.07.2021 року працівником суду ОСОБА_3 складено протокол щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями. На його підставі 29.07.2021 року скеровано секретарем ОСОБА_4 , керівнику апарату суду та голові суду ОСОБА_5 доповідну записку.
Керівник апарату суду не відреагував на надходження доповідної записки.
Голова Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_6 на доповідній записці наклав резолюцію («Розподілити крим. провадження стосовно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 125 КК України після виходу з відпустки суддів ОСОБА_7 та ОСОБА_1 ») із зазначенням часу розподілу кримінального провадження стосовно ОСОБА_2 .
Таким чином, голова суду надав вказівку щодо прямого втручання у авто розподіл судових справ, із наступною передачею на авто розподіл не у спосіб, встановлений законом, так-як резолюція не може бути підставою для передачі кримінального провадження на автоматизований розподіл.
Окрім того, до матеріалав кримінального провадження №486/1229/21 додано довідку від 27 липня2021 року про штатний розпис Южноукраїнського міського суду Миколаївської області. У справі жодним чином не зафіксований факт додання довідки до матеріалів, особа, що додала довідку та правові підстави її долучення.
Дана резолюція голови Южноукраїнського місього суду ОСОБА_8 є незаконною так як ст. 24 Закону «Про судоустрій і статус судів» визначено його повноваження. Законом «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено вирішення питання щодо відкладення часу розподілу автоматизованою системою судових справ на підставі резолюції голови суду. Голова місцевого суду з питань що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження, що ж до розподілу судових справ такі розпорядження має право видавати керівник апарату.
Згідно до п. 2.3.1. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ. Результатом автоматизованого розподілу судових справ є протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями, відповідного суду (додаток 1), що автоматично створюється автоматизованою системою. Протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями роздруковується, підписується та додається до матеріалів судової справи. (п. 2.3.31 Положення).
Ст. 35 КПК України, п. 2, матеріали кримінального провадження, скарги, заяви, клопотання та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду, яка здійснюється працівниками апарату відповідного суду в день надходження таких матеріалів.
Судом встановлено, що з 29.07.2021 року до 31.08.2021 року міститься лише один протокол щодо неможливості авто розподілу справи. Інших дій особою, що відповідає за розподіл кримінальних справ, не здійснювалося. Це вказує на бездіяльність як секретаря суду, так і керівника апарату суду. Закон «Про судоустрій і статус суддів» визначає повноваження голови місцевого суду. Резолюція голови місцевого суду не може бути підставою для розподілу справи автоматизованою системою, адже це є прямим втручанням у роботу автоматизованої системи суду.
Вважаю, що секретар суду про дану ситуацію, з огляду на резолюцію голови суду, яка не підпадає під перелік підстав, передбачених законодавством для нездійснення авто розподілу справи, повинна була щодня проводити авто розподіл та фіксувати причину нерозподілу справи, при цьому вимагати від керівника апарату видання розпорядження та внесення до автоматизованої системи. Вмотивоване обґрунтоване розпорядження керівника апарату із посиланнями на норми чинного законодавства мало бути внесено до автоматизованої системи документообігу суду. Це надавало б законні підстави для автоматизованого розподілу справи на момент можливості її розподілу судді Южноукраїнського міського суду. В даному випадку маємо відкрите втручання голови суду ОСОБА_5 у роботу автоматизованої системи розподілу судових справ.
Вмотивоване обґрунтоване розпорядження керівника апарату із посиланнями на норми чинного законодавства мало б бути внесено до системи Д-3. Це надавало б законних підстави для автоматизованого розподілу справи на момент можливості її розподілу судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області.
Стаття 129-1 Конституції України визначає, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і керуються верховенством права.
Гарантії незалежності суддів, а також відповідальність за втручання у здійснення правосуддя та вплив на суд або суддів у будь-який спосіб закріплюється ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Європейський суд з прав людини у рішенні «Агрокомплекс проти України» від 06.10.2011 року п. 136 у цьому зв`язку Суд підкреслює, що обсяг зобов`язань Держави щодо забезпечення розгляду „незалежним та неупередженим судому розумінні п. 1 Статті 6 Конвенції не обмежується судовою гілкою влади. Цей обсяг зобов`язань також покладає обов`язки на виконавчі, законодавчі та будь-які інші органи Держави, незалежно від їх рівня, поважати та виконувати рішення та постанови судів, навіть якщо ці органи не погоджуються з ними. Таким чином, повага із боку Держави до повноважень судів є невід`ємною передумовою впевненості суспільства у судах і, у більш широкому сенсі, верховенства закону. Для того, щоб це відбулося, конституційних гарантій незалежності та неупередженості судової гілки влади є не досить. Ці гарантії мають бути ефективно впроваджені у повсякденну поведінку та поводження органів влади.
п. 137. Далі Суд відмічає, що незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним від неналежного впливу, причому не тільки зовнішнього, але й із боку самої судової системи. Внутрішня незалежність судової гілки влади означає, що суддям не повинні наказувати та на них не повинні здійснювати тиск інші судді або ті особи, що мають адміністративні повноваження у суді, такі, як, наприклад, голова суду. Відсутність достатніх запобіжних заходів, якими забезпечувалася б незалежність суддів всередині самої судової системи і, зокрема, від їх судового керівництва, може дати Суду підстави зробити висновок, що сумніви заявника щодо незалежності та неупередженості суду можуть вважатися об`єктивно виправданими (див. рішення у справі Парлов-Ткалчіч проти Хорватії (Parlov-Tkalcic v. Croatia), no. 24810/06, § 86, 22 грудня 2009 р., з подальшими зауваженнями).
З огляду на практику ЄСПЛ та рішення суду постановлених проти України: Бочан проти України 03.08.2007 року, «Бочан проти України №2» 05.02.2015року, Олександр Волков проти України 09.01.2013 року, Совтрансавто-Холдинг проти України від 25.02.2002 року, Агрокомплекс проти України від 06.10.2011 року, щодо порушення державою п.1 ст. 6 Конвенціїї незалежності та неупередженості суддів містять негативні наслідки для держави.
На підставі резолюції голови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, самоусунення від контроля за організацією роботи суду та контролем роботи автоматизованої системи, керівника апарату суду ОСОБА_9 та використання секретарем суду резолюції як правової підстави, обвинувальний акт тривалий час не розподілялася у встановлений законом спосіб.
Таким чином, керівником апарату суду ОСОБА_9 порушено ст. 19 Конституції, ст. 155 закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст.ст. 28, 35 КПК України, щодо розподілу справи. За підсумком, обвинувальний акт у кримінальному проваджені перерозподілено судді ОСОБА_1 не у спосіб, встановлений законом та не може бути прийнята до провадження, так як розгляд кримінального провадження приведе до несправедливого його розгляду.
На підставі викладеного, справа розподілена судді у невстановлений законом спосіб, із порушенням норм КПК України та положення про автоматизовану систему документообігу суду, та не може бути прийнята до провадження.
Керуючись п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 28, 35,80 КПК ст. 372 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Відвести суддю Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 від розгляду матеріалів справи №486/1229/21 обвинувального акта №0000173 від 21.05.2021 року з матеріалами досудового розсідування кримінального провадження, за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 125 КПК України на підставі того, що прийнятта справа, перерозподілена не у встановлений законом спосіб, автоматично призведе до несправедливого її розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1