Номер провадження: 11-кп/813/817/21
Номер справи місцевого суду: 523/4168/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 06 липня 2020 року, в рамках кримінального провадження № 0004700, внесеного до ЄРДР від 27 грудня 2019 року, стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працевлаштованого, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 121 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з іспитовим строком 1(один) рік 6 (шість) місяців.

Частково задоволено цивільний позов ОСОБА_10 .

Вирішено долю речових доказів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про допит у апеляційному провадженні свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_10 посилаючись на те, що у суді першої інстанції свідкам, потерпілому та обвинуваченому не були задані питання, при отриманні відповіді на які можна встановити ознаки перебування чи навпаки не перебування ОСОБА_8 у стані сильного душевного хвилювання.

Крім того, просив призначити судово-психіатричну експертизу ОСОБА_8 , та доручити її проведення КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради».

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 підтримали клопотання, прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотань сторони захисту та просили у них відмовити.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши думку учасників, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Частинами 1, 2 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (частина 1 статті 84 КПК).

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, сформульовані законодавцем у частині 1 статті 91 КПК. Згідно з частиною 2 цієї статті, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Зі змісту та аналізу вказаної статті випливає, що суд апеляційної інстанції при перегляді кримінального провадження перевіряє докази, оцінку яким дав суд першої інстанції при ухваленні судового рішення, і може дослідити докази, які дослідженні судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, а також дослідити докази, які не досліджувались, якщо сторони судового провадження просили про їх дослідження або якщо про ці докази стало відомо після ухвалення судового рішення.

Судовий розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося у суді першої інстанції, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального провадження.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 10.02.2021 в справі №127/14811/17.

Відповідно до змісту оскарженого вироку, під час судового розгляду кримінального провадження були допитані потерпілий ОСОБА_10 та свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Обґрунтовуючи необхідність повторного допиту потерпілого та свідків, захисник ОСОБА_7 зазначив, що у суді першої інстанції свідкам, потерпілому та обвинуваченому не були задані питання, при отриманні відповіді на які можна встановити ознаки перебування чи навпаки не перебування ОСОБА_8 у стані сильного душевного хвилювання.

Будь-яких інших доводів того, що судом першої інстанції були викривлені або спотворені показання вказаних свідків, клопотання захисника не містить.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що свідки під час допиту надають показання щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, які вони сприймають особисто, а суд, ухвалюючи вирок, надає їм відповідну оцінку.

Судом першої інстанції в повній мірі надана оцінка допиту потерплого, свідків та останні детально допитані щодо обставин інкримінованого ОСОБА_8 злочину.

За таких обставин апеляційний суд вважає необґрунтованим клопотання захисника ОСОБА_7 про повторний допит потерпілого та свідків, в зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання.

Крім того, апеляційний суд не вбачає об`єктивних підстав для призначення психологічної експертизи щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Статтею 332 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Згідно приписів п 3 ч 2 ст. 242 КПК України експертиза призначається щодо визначення психічного стану особи за наявності відомостей які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

Основним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей.

Під час досудового розслідування та судового розгляду не виявлено відомостей, які викликали сумнів щодо осудності або обмеженої осудності обвинуваченого ОСОБА_8 . Крім того, стороною захисту під час досудового розслідування та судового розгляду клопотання про призначення експертизи щодо визначення психічного стану обвинуваченого ОСОБА_8 не заявлялось.

Подання даних клопотань лише під час апеляційного розгляду, апеляційний суд розцінює, як спосіб захисту обвинуваченого.

У зв`язку із вищенаведеним, апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 242, 332, 350, 370, 372, 401, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про повторний допит свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_10 та призначення судово-психіатричної експертизи щодо обвинуваченого ОСОБА_8 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4