Справа № 461/7703/21
Провадження № 1-кс/461/394/22
09.02.2022 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора,
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Львівської обласної прокуратури у якій просить зобов`язати уповноважену особу Львівської обласної прокуратури вчинити дії щодо виконання ухвали слідчого судді від 31.05.2021 року у справі №461/4108/21 та внести заяву ОСОБА_3 від 04.04.2021 до ЄРДР.
Обґрунтовуючи подану скаргу, ОСОБА_3 вказує, що 30.08.2021 року ним отримано лист з Львівської обласної прокуратури від 08.07.2021 року в якому зазначено, що на виконання ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 31.05.2021 року його звернення від 04.04.2021 року розглянуто про що скаржника повідомлено письмово. Скаржник вважає, що наведена відповідь не свідчить про належне виконання рішення слідчого судді, а тому така відповідь свідчить про небажання виконувати вказану ухвалу. Також, скаржник зазначає, що оскільки він не отримав витяг з ЄРДР, просить зобов`язати уповноважену особу Львівської обласної прокуратури вчинити дії зазначені в наведеній вище ухвалі слідчого судді від 31.05.2021 року.
В судовому засіданні скаржник та його захисник, кожен окремо, скаргу підтримали з мотивів наведених у ній.
Представник Львівської обласної прокуратури у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.
Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
З урахуванням наведених положень вважаю, за можливе провести розгляд скарги за відсутності прокурора.
Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.
Статтею 303 КПК України, визначено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні. Крім того, положення даної статті визначають перелік осіб, які можуть звернутися з відповідною скаргою до слідчого судді.
Також цією статтею встановлено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу. Під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.
Наведений перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Згідно ч. 3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Проаналізувавши подану скаргу та долучені до неї матеріали, заслухавши пояснення та доводи учасників процесу щодо предмету оскарження, приходжу до висновку, що в даному випадку скаржник звернувся до слідчого судді з приводу бездіяльності посадових осіб прокуратури щодо невиконання ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 31.05.2021 року щодо внесення заяви ОСОБА_3 від 04.04.2021 до ЄРДР.
Зокрема, у прохальній частині скарги ОСОБА_3 просить зобов`язати уповноважену особу Львівської обласної прокуратури вчинити дії щодо виконання ухвали слідчого судді від 31.05.2021 року у справі №461/4108/21 та внести заяву ОСОБА_3 від 04.04.2021 до ЄРДР.
З наданої слідчому судді дослідженої в ході судового розгляду копії ухвали слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 31.05.2021 року вбачається, що доводи скаржника щодо невнесення до ЄРДР його заяви про вчинення кримінального правопорушення від 04.04.2021 року були предметом судового контролю з боку слідчого судді та знайшли свою оцінку у наведеній ухвалі.
В свою чергу, скаржник на даний момент звернувся до слідчого судді зі скаргою щодо невиконання наведеної ухвали слідчого судді.
Як наведено вище, перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування є вичерпним. Наведений перелік не містить у собі можливості оскарження під час досудового розслідування бездіяльності прокурора щодо невиконання ухвали слідчого судді.
Слідчим суддею, серед іншого, приймаються до уваги та враховуються мотиви наведені в ухвалі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 01.12.2021 року проголошеній у даній справі, а саме: «Змістовний аналіз глави 26 КПК України вказує на те, що будь-яких заборон щодо звернення до слідчого судді з одним й тим самим предметом звернення (зокрема подання скарги в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України щодо бездіяльності прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою особи) чинне законодавство не містить, тому особа вправі повторно звернутися до слідчого судді з метою захисту своїх прав».
Наведені мотиви фактично стосуються оцінки процесуальних дій слідчого судді при вирішенні питання щодо прийняття скарги до розгляду.
Разом з тим, ухвалюючи рішення за скаргою в цілому, враховую також наступне.
Згідно п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування заявником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до положень статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Скарга повертається, якщо:
1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу;
2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді;
3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Отже, законодавець прямо не обмежив кількість звернень до слідчого судді зі скаргою щодо конкретного виду бездіяльності. Натомість, законодавець встановив відповідні процесуальні обмеження та правила щодо звернення з відповідною скаргою до слідчого судді.
В цій ситуації такі обмеження стосуються повноважень на звернення до слідчого судді у відповідного суб`єкта, юрисдикцію на яку поширюються повноваження слідчого судді (зокрема місце знаходження органу досудового розслідування), подача скарги з пропущенням процесуальних строків звернення.
Наслідком недотримання цих положень є повернення скарги або відмова у відкритті провадження.
В свою чергу, положення статті 304 КПК України встановлюють, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
В процесі розгляду скарги встановлено, що у справі №461/4108/21 скаржник звернувся за судовим захистом до слідчого судді щодо конкретної бездіяльності невнесення до ЄРДР відомостей за його заявою. Таким чином, скаржник реалізував своє право та отримав з цього приводу засоби відновлення порушеного права, чим в даному випадку є ухвала від 31.05.2021 року, якою його скаргу задоволено та зобов`язано посадових осіб Львівської обласної прокуратури вчинити конкретні процесуальні дії.
Відповідно до ч. 5 ст. 532 КПК України, ухвали слідчого судді та суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.
Зі змісту ст. 533 КПК України вбачається, що ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
В свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
При цьому, враховую те, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. В основі принципу юридичної визначеності, як одного з істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.
У низці своїх рішень ЄСПЛ, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, також указав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Принцип res judicata розуміється як елемент принципу юридичної визначеності.
Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Отже, забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.
Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов, які визначені процесуальними положеннями.
Водночас, сам зміст поданої скарги та наведені вище обставини, встановлені в процесі судового розгляду, свідчать про те, що скаржник звернувся до слідчого судді з приводу оскарження бездіяльності яка не входить до переліку визначеного ч. 1 ст. 303 КПК України.
Оцінюючи доводи скаржника та його захисника стосовно змісту долучених до скарги копій листів прокуратури Львівської області, враховую також те, що у висновку колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду наведеного у постанові від 30 вересня 2021 року (справа № 556/450/18 провадження № 51-4229км20) зазначено наступне:
«За змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР».
Враховуючи наведені доводи та мотиви, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Львівської обласної прокуратури слід відмовити.
Керуючись ст.ст.303, 304,306,307 КПК України,
В задоволенні скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1