ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/556/21 Справа № 711/7519/21 Категорія: ст.183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.11.2021 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, фізичної особи підприємця,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187, КК України,

продовжено строк тримання під вартою до 16.01.2022 включно, -

в с т а н о в и в :

ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від18.11.2021 клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 задоволено.

Продовжено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб у межах строку досудового розслідування тобто до 16.01.2022, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді мотивована обґрунтованістю доводів прокурора та слідчого щодо існуючих ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які з часом не зменшилися і про зменшення яких стороною захисту нових доказів не надано.

Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, особливості його життєдіяльності, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування, обставини кримінальних правопорушень (спосіб, місце, час вчинення, тяжкість наслідків, тощо), тяжкість вчиненого, та те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину пов`язаного із незаконним заволодінням майна, вчинене шляхом насильства стосовно потерпілих, слідчий суддя вважає, що єдиним запобіжним заходом, спроможним досягнути мети його застосування в кримінальному провадженні є тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати з підстав неналежного встановлення обставин справи та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та змінити запобіжний захід відносно нього на такий, який би не був пов`язаним з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує, що слідством не здобуто жодного доказу на виправдання застосування до його підзахисного самого тяжкого запобіжного заходу; слідством закінчені всі слідчі дії, на які міг би впливати ОСОБА_7 ; слідством не наведено жодного факту застосування насильства до потерпілих з боку його підзахисного.

Крім того, адвокат вказує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання і роботи, позитивно характеризується, родину, яка потребує його турботи, оскільки він є єдиним годувальником, а його батько, дружина та неповнолітній син є інвалідами. ОСОБА_7 за станом здоров`я потребує термінового лікування, зокрема, оперативного втручання, що в умовах знаходження під вартою неможливо.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, слідчий суддя, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим управлінням ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000148 від 21.04.2021 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України.

Старший слідчий СУ ГУ Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_9 звернулася з клопотанням, яке погоджене прокурором відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , у зазначеному вище кримінальному провадженні про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за попередньою змовою із ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами маючи злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я осіб, які зазнали нападу (розбій), поєднаний з проникненням у інше приміщення та сховище, діючи умисно, з корисливих мотивів, 23.04.2021 близько 02 години 30 хвилин шляхом вільного доступу пройшли до території колективного сільськогосподарського підприємства «Ягубець», що розташоване по вулиці Леніна, 1 в с. Ягубець, Уманського району, Черкаської області (Христинівської ОТГ), де проникнувши до незачиненого приміщення «вагової», яке призначене для місця знаходження працівників охорони КСП «Ягубець», де в той час знаходились троє працівників охорони нічної зміни, після чого здійснили розбійний напад на працівників охорони КСП «Ягубець», а саме проникши до приміщення «вагової», останні здійснили постріл з травматичної зброї в бік охоронника ОСОБА_14 , 1972 року народження, внаслідок чого спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді непроникаючої забійно-рваної рани лівої половини грудної клітки, які згідно висновку судової медичної експертизи № 05-7-01/230 від 17.06.2021 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та двом іншим охоронцям ОСОБА_15 , 1966 року народження та ОСОБА_16 , 1977 року народження нанесли удари тупими твердими предметами, при цьому спричинили ОСОБА_16 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки голови зліва і гематоми грудної клітки зліва по передній поверхні на рівні 6-7 ребер, які згідно висновку судової медичної експертизи № 05-7-01/231 від 18.06.2021 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а після цього охоронників було зв`язано пластиковими стяжками, на голови їм було надягнуто наволочки з подушок, повалено на підлогу, та відібрано особисті речі. В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел зазначені особи шляхом пошкодження замків вхідних дверей, проникли до складського приміщення КСП «Ягубець» з якого здійснили крадіжку засобів захисту рослин, а саме препарату «ДОК Про» вагою 390 кг, препарату «Каптора плюс, РК» об`ємом 640 літрів, препарату «Хлормекват хлорид 75%, в.р.» об`ємом 200 літрів, препарату «Разит» об`ємом 180 літрів, препарату «Фокс 325 SC, КС» об`ємом 420 літрів, після чого залишили місце скоєння злочину, спричинивши КСП «Ягубець», згідно звіряльної відомості результатів інвентаризації запасів від 23.04.2021, матеріальну шкоду на загальну суму 1526933,04 гривень. 22.07.2021 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено про підозру у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

22.07.2021 оголошено в розшук підозрюваного ОСОБА_7 .

Також, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , узгоджено, маючи злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством та з проникненням у інше приміщення та сховище, діючи умисно, з корисливих мотивів 21.04.2021, близько 02 години 00 хвилин, використовуючи автомобіль Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_7 , під`їхали до території ТОВ «Агрофірма» Джулинка», що розташована по вулиці Центральна, 43 в с. Джулинка, Гайсинського району, Вінницької області, після чого шляхом вільного доступу пройшли на зазначену територію, де через незачинені вхідні двері проникли до приміщення, яке призначене для місця знаходження працівників охорони ТОВ «Агрофірма» Джулинка», у якому в той час знаходився працівник охорони ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , після чого здійснили розбійний напад на останнього, а саме перебуваючи у зазначеному приміщенні, останні використовуючи заздалегідь підготовлені, принесені з собою бити, почали наносити ними множинні удари по тілу охоронника ОСОБА_17 , внаслідок чого спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді смугастої форми синців-відбитків на розгинальній поверхні нижньої третини правого передпліччя та на тильній поверхні лівої кисті у її основи, впритул до променево-зап`ясного суглобу. При цьому, на тлі синця-відбитка на правому передпліччі вбачається смугастої форми саднина, яка розташована в межах синця відбитка, ушкодження у вигляді синців з розташованими на їх тлі внутрішньо-шкіряними плямистими крововиливами на спині та лінійної форми подряпина на згинальній поверхні правого передпліччя, які згідно висновку судової медичної експертизи №34 від 22.04.2021 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого останні зв`язали руки та ноги охоронника клейкою стрічкою та мотузкою, на голову одягнули наволочку з подушки, повалили на ліжко, та відібрали належний охороннику мобільний телефон марки Nokia моделі «1600», вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №4757/21-21 становить 208 гривень 00 копійок, яким останні в подальшому розпорядились на власний розсуд.

Продовжуючи свій злочинний умисел зазначені особи пройшли до службового входу адміністративного приміщення ТОВ «Агрофірма» Джулинка» та шляхом пошкодження замків вхідних дверей, проникли до нього. Обшукавши зазначене приміщення та не виявивши цінне майно, всі учасники злочину покинули місце події, залишивши охоронника зв`язаним в приміщенні, яке призначене для місця знаходження працівників охорони.

31.08.2021 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 оголошено про підозру у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

14.09.2021 слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_18 щодо ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.10.2021.

19.10.2021 слідчим суддею Придніпровського районного суду м.Черкаси ОСОБА_18 продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 22.11.2021

В матеріалах даного кримінального провадження мається достатньо обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у інше приміщення та сховище, які підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні матеріалами досудового розслідування (показаннями потерпілих та свідків, висновками експертів, протоколами огляду місця події та ін.), у зв`язку з чим старший слідчий СУ ГУ Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_9 звернулася з клопотанням, погодженим прокурором відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою останнього.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини за яких таке продовження можливе.

Так, слідчим суддею, були заслухані пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 , слідчий суддя при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, належним чином дослідив всі обставини, які мають значення при вирішенні даного питання, врахував, конкретні обставини кримінального провадження, вагомість наданих стороною обвинувачення доказів, дані про особу ОСОБА_7 , в їх сукупності та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , що стороною обвинувачення у клопотанні не наведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України спростовуються матеріалами клопотання слідчого, яке містить, зокрема, ризик переховування від суду зважаючи на підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, незаконний вплив на свідків шляхом залякувань, погроз чи підкупу та можливість останнім продовжити злочинну діяльність.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

З врахуванням характеру висунутої ОСОБА_7 підозри, у вчиненні особливо тяжкого злочину, у разі визнання його винуватим, з метою уникнення кримінальної відповідальності, останній може переховуватись від слідства та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, такі ризики не зменшились і виправдовують подальше підозрюваного тримання під вартою.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

Посилання в апеляційній скарзі захисника підозрюваного на наявність у нього постійного місця проживання, постійної роботи, позитивно характеризується, те що ОСОБА_7 має родину: дружину, двох неповнолітніх дітей, утримує хворих батьків та його родина потребує підтримки і догляду, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки такі дані самі по собі, не можуть слугувати підтвердженням належної процесуальної поведінки підозрюваного та відсутності встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, 22.07.2021 підозрюваного ОСОБА_7 було оголошено у розшук.

Слідчий суддя дійшов висновку, що за станом здоров`я підозрюваного відсутні підстави вважати, що останній не може утримуватися під вартою. Апеляційний суд погоджується з таким висновком слідчого судді, хоча матеріали справи і містять відомості, що ОСОБА_7 має вади здоров`я, проте це не перешкоджає його утриманню під вартою та отримання при цьому всього необхідного лікування.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника щодо того, що слідством не наведені факти застосування ОСОБА_7 насильства до потерпілих з його боку, а суд прийняв рішення виходячи з дій інших учасників злочину, то апеляційний суд вважає їх неспроможними, з огляду на стадію кримінального провадження, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки такі перевіряються судом першої інстанції на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, та яким за результатами судового розгляду суд надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті шляхом ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні.

В даному випадку щодо питання обґрунтованості підозри має застосовуватися стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Необхідно оцінювати обґрунтованість усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому цей стандарт доказування є досить низьким необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України"), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, оскільки прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про його особу підтверджують на даному етапі провадження, потребу в подальшому триманні останнього під вартою.

Підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також доводи апеляційної скарги про те, що наведені у судовому рішенні ризики не ґрунтуються на доказах і не відповідають фактичним обставинам, апеляційний суд вважає безпідставними.

Всі доводи апеляційної скарги захисника були предметом дослідження слідчого судді, а отже рішення слідчого судді прийнято на основі всебічно з`ясованих обставинах, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п.1 ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З врахуванням викладеного, на думку колегії суддів рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, суд , -

у х в а л и в :

ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.11.2021 року про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою до 16.01.2022 включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді :