Провадження №1-кс/752/7698/21
У Х В А Л А
про накладення арешту

17.09.2021 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000592 від 13.09.2021 р., внесеному прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , подане в порядку глави 17 Кримінального процесуального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

прокурор першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Київської міської прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти.

В обґрунтування вимог, викладених у клопотанні про арешт майна, прокурором зазначено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000592 від 13.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення посадовими особами відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за фактом бездіяльності державного виконавця вищевказаного відділу з метою отримання неправомірної вигоди у формі винагороди та завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам АТ «Укрзалізниця» (код 40075815, м. Київ вул. Є. Гедройця 5) під час дії встановленого Законом №4442-VI мораторію на звернення стягнення на активи АТ «Укрзалізниця» за боргами ДП «Донецька залізниця» (код 01074957, м. Донецьк вул. Артема 68) на сумму 70 274 946,74 грн. у виконавчому провадженні № 66591737, що спричинило тяжкі наслідки (завдання збитків в особливо великому розмірі).

В ході досудового розслідування встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі Відділ) знаходиться виконавче провадження ВП № 66591737 з примусового виконання наказу № 910/5953/17, виданого 12.08.2021 року Господарським судом м. Києва у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (далі ПАТ «Донбасенерго») до акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі АТ «Укрзалізниця») про стягнення 70 274 946,74 грн.

У відповідності до вимог статей 3, 4, 24-27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем, заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання ОСОБА_5 20.08.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанов направлено на виконання та до відома сторонам.

У відповідності до частини другої статті 4 Закону України «Про державну виконавчу службу України» ОСОБА_5 є представником влади та у відповідності до статті 6 Цього ж Закону є державними службовцями, які наділені правом у межах своєї компетенції ставити вимоги, а також приймати рішення, обов`язкові для виконання юридичними і фізичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості, тобто є службовою особою відповідно до Закону України «Про державну службу».

Підпунктом 2 пунктом другим постанови Кабінету Міністрів України № 604 від 12.11.2014 «Про деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції» передбачено, що після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та завершення проведення антитерористичної операції провести інвентаризацію та оцінку майна і за результатами подати пропозиції щодо зміни статутного капіталу публічного акціонерного товариства Українська залізниця згідно із законодавством.

З огляду на викладене, проведення будь яких виконавчих дій, які спрямовані на виконання судових рішень, у яких боржником є АТ «Укрзалізниця» за боргами ДП «Донецька залізниця», підпадають під дію мораторію, про що наголошено у пункті 63 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/5953/17 від 16.06.2020.

Проте, незважаючи на всі вищевикладені факти та встановленого мораторію заступник начальника Відділу ОСОБА_5 не зупинила виконавче провадження № 66591737, у зв`язку з чим зловживала своїми повноваженнями державного виконавця з метою отримання неправомірної вигоди.

Відповідно пункту другого Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 643, державним виконавцям виплачується винагорода у разі фактичного виконання (повного або часткового) виконавчого документа майнового характеру у відповідному розмірі.

Разом з тим, на підтвердження вищевказаного факту неправомірний дій з боку заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання ОСОБА_5 свідчить прийняття останньою протилежного рішення при аналогічних підставах в рамках виконавчого провадження № 59296433 від 24.06.2021, де остання на підставі дії вищевказаного мораторію своїм рішенням зупинила вчинення виконавчих примусових дій із стягнення з боржника АТ «Укрзалізниця» на користь АТ «Сбербанк» заборгованості у сумі ,46 грн. та заборгованість по сплаті процентів за використання кредитними коштами у сумі 344127569,52 грн.

Допитаний представник потерпілої сторони заступник директора юридичного департаменту АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_6 підтвердив непоодинокі факти, коли заступник начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання ОСОБА_5 дійсно виконувала вимоги закону щодо вказаного мораторію та була добро обізнана про його дію відносно АТ «Укрзалізниця».

Ураховуючи вищевикладене, на думку органу досудового розслідування, недотримання вказаним вище державними виконавцем Відділу мораторію та незастосування обов`язкових вимог пункту одинадцятого статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» шляхом та у спосіб не вжиття заходів з приводу зупинення виконавчого провадження № 66591737 може свідчити про її прямий умисле на отримання неправомірної вимоги та зловживання своїми повноваженнями, що може призвести до завдання тяжких наслідків АТ «Укрзалізниця».

Таким чином, вказані грошові кошти у сумі 78 385 112,88 грн. примусово списані (стягнуті) з АТ «Українська залізниця» на користь ПАТ «Донбасенерго» у виконавчому провадженні № 66591737, які перераховано на казначейський рахунок Державної казначейської служби України та перебувають на вказаному рахунку, постановою від 13.09.2021 р. прокурора визнано речовим доказом.

За таких підстав, з метою позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, прокурор вважає за необхідне накласти арешт на грошові кошти у сумі 78 385 112,88 грн., примусово списані (стягнуті) з АТ «Українська залізниця» на користь ПАТ «Донбасенерго».

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Представник АТ "Українська залізниця" в судовому засіданні підтримав вимоги клопотання прокурора. Також просив задовольнити клопотання.

Дослідивши матеріали, додані до клопотання, вислухавши учасників судового процесу, встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі на кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках, чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність накласти арешт на вказане майно, оскільки є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні сторони обвинувачення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх, правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Зазначене вище майно в повній мірі відповідає ознакам, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак наявна правова підстава, передбачена ч. 3 ст. 170 КПК України для арешту вказаного майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, судом не встановлено.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 36, 64-2, 131, 132, 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити.

У кримінальному провадженні № 0000592 від 13.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК, накласти арешт на грошові кошти у сумі 78 385 112,88 грн, примусово списані (стягнуті) з акціонерного товариства «Українська залізниця» () на користь публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (), у виконавчому провадженні № 66591737 на виконання наказу Господарського суду

м. Києва по справі № 910/5953/17, які перераховано на казначейський рахунок Державної казначейської служби України (номер рахунку казначейського обслуговування НОМЕР_1 ) та перебувають на вказаному рахунку, у тому числі шляхом заборони перерахування, використання, списання, стягнення, а також проведення будь-яких інших фінансових операцій щодо розпорядження вказаними грошовими коштам.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя