ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.11.2021 Справа №607/16929/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 у м. Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши кримінальне провадження №0000005 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, українця, громадянина України, неодруженого, освіта середня, військовослужбовця - старшого солдата, командира третьої гармати першої артилерійського взводу п`ятої артилерійської батареї другого артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судженого, про обвинувачення за ч.4 ст.407 КК України,-
встановив:
Старший солдат військової служби за контрактом ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання в умовах особливого періоду, вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована у АДРЕСА_2 , без поважних причин о 8 год. 30 хв. 25 лютого 2021 року не з`явився та проводив час на власний розсуд, до 17 вересня 2021 року 10 год. 30 хв., моменту прибуття до Тернопільської спеціалізованої прокуратури у оборонній сфері Західного регіону, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем крім строкової служби. У вказаний період ОСОБА_4 своїх обов`язків умисно не виконував, а проводив час на власний розсуд, вчинивши злочин передбачений ч.4 ст. 407 КК України (в редакції Закону України № 194-УІІІ від 12.02.2015), тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду військовослужбовцем.
В суді ОСОБА_4 пояснив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, вину визнає повністю та бажає надавати показання.
В порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи, що учасники судового провадження не заперечували, суд визнав недоцільним досліджувати докази щодо обставин, які ніким не оспорювалися. Суд постановив ухвалу допитати лише обвинуваченого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав показання, що все було так, як вказано в обвинувальному акті. Будучи військовослужбовцем за контрактом він умисно не з`явився до військової частини НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 без поважних причин 25 лютого 2021 року в 8 год. 30 хв. та був відсутній на службі до 17 вересня 2021 року і не виконував своїх обов`язків. Він так вчинив під впливом збігу тяжких особистих обставин - важкого емоційного стану, оскільки посварився і розійшовся з дівчиною. У вчиненому щиро розкаюється.
За таких обставин суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду військовослужбовцем. Його дії кваліфіковано правильно.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, його молодий вік, позитивну характеристику і те, що він є учасником бойових дій, а також, обставини, які пом`якшують покарання це щире каяття, визнання вини, сприяння встановленню істини, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин. Обставин, які обтяжують покарання в обвинувальному акті не зазначено. Отже, з метою виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень йому доцільно призначити покарання передбачене ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі. Однак, з врахуванням особи винного та наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання суд переконаний, що обвинувачений ОСОБА_4 може бути перевихованим без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до ст.75 КК України його доцільно звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, статтями 349, 369-371, 373-376, 392-395, 532, 535 КПК України, 50, 51, 63, 65, 66, 75, 76, 407 КК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання у виді 1(одного) року позбавлення волі з випробуванням та встановити йому іспитовий строк - 1(один) рік.
На підставі ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_4 покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подачі апеляції, особами визначеними у ст.393 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Судове рішення, що набрало законної сили звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із суду апеляційної чи касаційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Головуючий суддяОСОБА_1