Справа № 331/7033/21
Провадження № 1-кп/331/232/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001034 від 27.11.2021 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має незакінчену середню освіту, одруженого, який має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 2013 року народження, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше у силу положень ст. 89 КК України не судимого, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним.
27 листопада 2021 року о 00 годин 26 хвилин ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись біля буд. 1 по вул. Козача в м. Запоріжжя, підійшов до автомобілю «OPEL Zafira» в кузові чорного кольору з д.н.з. НОМЕР_1 та шляхом розбиття переднього пасажирського скла двері автомобіля, за допомогою гвіздка, проник до зазначеного автомобіля, звідки з лобового скла таємно викрав відео реєстратор «HD1080 Р» в корпусі бузкового кольору, згідно товарознавчої експертизи, вартість, якого згідно висновку експерта складає 606 гривні 91 копійки, своїми діями спричинивши шкоду ОСОБА_7 на загальну суму 606 гривні 91 копійки.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, який кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у сховище.

ІІ. Позиція потерпілого.
У судове засідання з розгляду кримінального провадження потерпілий не з`явився. У підготовчому судовому засіданні подав заяву про розгляд справи за його відсутності, матеріальна шкода відшкодована, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Покарання просить призначити на розсуд суду.

З огляду на подану заяву, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, суд вважає за можливе розгляд кримінального провадження проводити без участі потерпілого.

ІІІ. Позиція сторони захисту.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, надав пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що у кінці листопада вночі повертався додому після зустрічі із товаришем. Прямував від вулиці Яценко (район «П`ятої лікарні») до вулиці Фортечної, де проживає. Коли проходив біля будинку №1 по вулиці Козачій, у припаркованому автомобілі побачив відео реєстратор, який вирішив викрасти, щоб продати. За допомогою металевого предмету розбив переднє скло у автомобілі і зняв реєстратор. В подальшому був зупинений співробітниками патрульної поліції, яким добровільно видав викрадене майно. Щиро розкаюється у вчиненому, зазначає що більш такого не повториться. У зв`язку із тим, що має малолітнього сина та доглядає за матір`ю інвалідом першої групи, просив призначити йому покарання не пов`язане із реальним позбавленням волі.

Захисник не заперечував винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, однак при призначенні покарання просив врахувати матеріали, що характеризують обвинуваченого та призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією статті із застосуванням положень ст. 75 КК України.

IV. Дослідженні докази.
На підставі положень ч. 3 ст.349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думки обвинуваченого, який повідомив, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, захисника, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися. Судом роз`яснено обвинуваченому обмеження у праві на апеляційне оскарження вироку суду посилаючись на невизнання обставин, які не оспорювалися під час розгляду справи. Обвинувачений також підтвердив, що йому зрозуміло, що він обвинувачується у здійсненні крадіжки майна, що належить ОСОБА_7 , також підтвердив, що повністю розуміє наслідки своїх дій, повного визнання вини та відмови від дослідження усіх доказів по справі.

При обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор, захисник та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд ухвалив проводити розгляд справи відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю.

V. Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

VІ. Призначення покарання.
При призначенні покарання, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який вину в скоєному визнав, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має місце реєстрації та проживання, одружений, на утриманні має малолітнього сина, піклується про матір інваліда першої групи, є особою яка визнається раніше не засудженою, також той факт, що викрадене майно було повернуто потерпілому у зв`язку із чим матеріальних збитків не було завдано, той факт, що викрадене майно повернуте власнику внаслідок обставин які не залежали від волі обвинуваченого, характер і ступінь тяжкості суспільно небезпечного діяння, який закон відносить до злочинів невеликої тяжкості, однак є корисливим злочином.

Відповідно до ст.66 КК України, судом встановлені наступні пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставини, - щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Також судом враховується позиція сторони обвинувачення, яка просила призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, позиція представника потерпілого, який не зазначав про необхідність призначення суворого покарання, а також позиція сторони захисту, що просила призначити покарання із застосування ст. 75 КК України.

Санкцією частини третьої ст. 185 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі. Визначаючи строк покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, і вважає, що такий строк може бути мінімальним, а тому приходить до висновку про доцільність призначення покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, те що обвинувачений має на утриманні малолітнього сина, а також піклується про матір інваліда, яка згідно його слів постійно лежить, а тому потребує постійного догляду, той факт що ОСОБА_4 , а отже має стійкі соціальні зв`язки, знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України. Суд вважає, що застосування звільнення від відбування покарання із випробуванням, застосоване до особи, які раніше відбувала покарання у вигляді реального позбавлення волі зможе мати виховний ефект та попередити вчинення особою нових кримінальних правопорушень, та буде таким що забезпечить баланс між інтересами суспільства, та є таким що враховує тяжкий стан здоров`я обвинуваченого.
Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню була проведена судова товарознавча експертиза, за висновком №1574-21 від 1312.2021 року, вартість якої становить 343 (триста сорок три) гривні 22 копійок, зазначені судові витрати підлягають стягненню із обвинуваченого.
Клопотань щодо обрання, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження не надходило.

З цих підстав,
Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України,суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном два роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього такі обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази:
-Фрагмент осипу скла з підлоги під переднім сидінням авто; фрагмент осипу скла з переднього правого сидіння авто, змив на марлевий тампон та контроль до нього з внутрішньої сторони правих передніх дверей авто, змив на марлевий тампон та контроль до нього із зовнішньої сторони правих передніх дверей авто, один слід пальця руки із дзеркала авто залишити у матеріалах кримінального провадження
-Відео реєстратор бузкового кольору HD1080 P та предмет схожий на перехідник чорного кольору із написом BASCUS залишити потерпілому ОСОБА_7 за належністю.
-Диск із відеозаписом подій 27 листопада 2021 року, наданий потерпілим залишити у матеріалах кримінального провадження
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судові виртати на проведення експертизи у сумі 343 (триста сорок три) гривні 22 копійки
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1