ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2473/21 Справа № 185/5413/16 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000252 від 01 лютого 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2021 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2021 року ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України та виправдано, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_9 .

Органами досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 01.02.2016 року о 06.20 годині ОСОБА_9 , будучи обізнаним про те, що першого числа кожного місяця ОСОБА_11 , який є директором ТОВ «Самойл-агро», возить грошові кошти для виплати заробітної плати працівникам його підприємства на своєму автомобілі марки «Хонда Акорд», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з м. Дніпропетровська до с. Нова Дача Павлоградського району Дніпропетровської області та проїжджає по автомобільному мосту, розташованому між с. Богданівка та с. Нова Дача Павлоградського району Дніпропетровської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою скоєння розбійного нападу на ОСОБА_11 та протиправного вилучення чужого майна, а саме грошових коштів в сумі 60.000 грн, які знаходились у його автомобілі марки «Хонда Акорд», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибув на автомобілі марки «Део Сенс», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 в район автомобільного мосту між с. Нова Дача та с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, заздалегідь взявши з собою невстановлену слідством мисливську рушницю.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на скоєння нападу на ОСОБА_11 , ОСОБА_9 01.02.2016 року о 06.20 годині перегородив дорогу на проїзній частині в районі вищевказаного мосту цеглинами та став очікувати, коли буде проїжджати ОСОБА_11 на автомобілі марки «Хонда Акорд», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
01.02.2016 року о 06.50 годині ОСОБА_9 , знаходячись на лівому узбіччі автомобільного мосту, розташованого між с. Нова Дача та с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, у напрямку руху до с. Нова Дача, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на скоєння розбійного нападу відносно ОСОБА_11 , діючи умисно та усвідомлено щодо протиправності своїх дій, будучи зацікавленим у можливості заволодіння грошовими коштами, які перебувають у володінні ОСОБА_11 , та незаконному збагаченні за рахунок грошових коштів, які йому не належать, розуміючи, що грошові кошти, які знаходяться в салоні автомобіля марки «Хонда Акорд», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , йому не належать, і правомочність в частині розпорядження даними грошовими коштами у нього відсутня, скоїв розбійний напад на ОСОБА_11 , застосувавши при цьому мисливську рушницю (модель та марка якої слідством не встановлена). При нападі ОСОБА_9 , здійснивши один прицільний постріл з невстановленої мисливської рушниці, зарядженої патронами з картеччю, у передні ліві двері автомобіля марки «Хонда Акорд», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався через автомобільний міст у напрямку с. Нова Дача Павлоградського району Дніпропетровської області. Однак, заволодіти грошовими коштами ОСОБА_9 не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_11 на своєму пошкодженому автомобілі, усвідомлюючи реальну загрозу його життю, продовжив рух у напрямку с. Нова Дача Павлоградського району Дніпропетровської області.
На поверхні автомобіля марки «Хонда Акорд», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є пошкодження: на лівих передніх дверцятах пошкодження металевої частини дверей та поверхні скла дверей, лобового скла, передньої панелі, чеку лівих дверей, шкіряного покриття керма, лівої стійки та водійського сонцезахисного козирька (піддашка). Пошкодження на поверхні автомобіля марки «Хонда Акорд», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , утворені при контакті частин метального снаряду з поверхнями автомобіля та, вірогідно, ці пошкодження залишені при пострілі з вогнепальної гладкоствольної зброї частинами метального снаряду (шротом або картеччю).
Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Крім того, ОСОБА_9 після скоєння розбійного нападу відносно ОСОБА_11 та не досягнувши своєї мети щодо заволодіння грошовими коштами в сумі 60000 грн, 01.02.2016 року о 06.50 годині, знаходячись з лівої сторони автомобільного мосту між с. Нова Дача та с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, маючи злочинний умисел, направлений на вбивство, із корисливих мотивів, тобто умисне протиправне позбавлення життя іншої людини ОСОБА_11 , бажаючи настання смерті потерпілого ОСОБА_11 , здійснив один прицільний постріл із невстановленої мисливської рушниці, зарядженою патронами з картеччю, у передні ліві двері автомобіля марки «Хонда Акорд», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався через автомобільний міст у напрямку с. Нова Дача Павлоградського району Дніпропетровської області.
Проте, ОСОБА_9 , виконавши усі дії, які вважав за необхідне для вчинення вбивства ОСОБА_11 , не зміг довести злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки не досяг своєї мети щодо вбивства ОСОБА_11 у зв`язку з тим, що постріл, який він здійснив із невстановленої мисливської рушниці, тільки пошкодив автомобіль ОСОБА_11 . ОСОБА_11 не постраждав та, усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю, продовжив рух на автомобілі у напрямку с. Нова Дача Павлоградського району Дніпропетровської області.
Чотири предмети, вилучені при огляді місця події 01.02.2016 року на автомобільному мосту, розташованому між с. Нова Дача та с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, могли бути складовою частиною метального снаряду мисливського патрону для гладкоствольної мисливської зброї.
Згідно з висновком судової трасологічної експертизи № 35/07-108 від 10.02.2016 року на поверхні автомобіля марки «Хонда Акорд», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є пошкодження: на лівих передніх дверцятах пошкодження металевої частини дверей та поверхні скла дверей, лобового скла, передньої панелі, чеку лівих дверей, шкіряного покриття керма, лівої стійки та водійського сонцезахисного козирька (піддашка). Пошкодження на поверхні автомобіля марки «Хонда Акорд», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , утворені при контакті частин метального снаряду з поверхнями автомобіля та, вірогідно, ці пошкодження залишені при пострілі з вогнепальної гладкоствольної зброї частинами метального снаряду (шротом або картеччю).
Зазначені умисні дії кваліфіковано органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, із корисливих мотивів.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_9 винним та призначити покарання: за ч. 1 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі, за п. 6 ч. 1 ст. 115 КК України у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити обвинуваченому покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Прокурор зазначає, що суд обмежився перерахуванням доказів, не конкретизувавши які саме надані стороною обвинувачення, надавши їм при цьому суперечливу оцінку. Так, суд у вироку лише перерахував показання свідків та письмові докази (сторінки 3-6 вироку), проте не вказав які обставини обвинувачення вони підтвердили чи спростували. Також суд вказав на недопустимість протоколу огляду місця події, при цьому описав зміст протоколу від 01 лютого 2016 року та протокол огляду від 01 лютого 2016 року, де потерпілий видав 2 гільзи та 1 патрон, а потім вказав, що протокол огляду від 01 лютого 2016 року в частині виявлення гільз і патрону є недопустимим доказом. На переконання прокурора, суд не навів які саме та чиї права були порушенні призбиранні цього доказу.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурорів та потерпілого, які апеляційну скаргу підтримали, обвинуваченого та його захисника, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
За змістом ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.
Перевіривши доводи прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд доходить висновку, що вони є необґрунтованими, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд виправдав ОСОБА_9 з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, вчинені останнім.
Обґрунтовуючи наведені висновки, суд керувався тим, що матеріали провадження не містять належних, допустимих та достовірних доказів, які б доводили винуватість ОСОБА_9 у пред`явленому йому обвинуваченні.
Так, суд першої інстанції, дослідивши докази обвинувачення, посилався на те, що протокол огляду місця події від 01.02.2016 в частині виявлення гільз та патрону не відповідає дійсності та в цій частині є недопустимим доказом, а складений на його підставі висновок експерта № 35/07-106 від 08.02.2016 - неналежним. Разом із цим, судом було встановлено суперечності між відеозаписами та протоколами обшуків домоволодіння та автомобіля свідка ОСОБА_12 від 13.02.2016 в частині тривалості слідчої дії та кількості присутніх під час її проведення осіб. Окрім цього, суд вказав на те, що під час перегляду відеозапису та вивчення протоколів обшуків не було встановлено, яким чином речі були вилучені та оформлені як тимчасово вилучені. За цих умов, суд дійшов висновку про недопустимість фактичних даних, що містяться в протоколах обшуків від 13.02.2016, оскільки вони були отримані з порушенням вимог ч. 3 ст. 104 та ч. 7 ст. 223 КПК України та у зв`язку з цим визнано неналежними висновки експертів № 7/4.2-166 від 01.03.2016, № 7/3.1-145 від 22.02.2016 та № 1/5.1/355 від 13.05.2016 року. Також, суд посилався на недопустимість протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 від 15.02.2016, посилаючись на порушення вимог ст.ст. 104, 240 КПК України. Поряд із цим, суд визнав недопустимими протоколи зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та протоколи НСРД, у зв`язку з відсутністю ухвал суду про надання дозволу на їх проведення. Окрім цього, суд вказав на те, що досліджені показання ОСОБА_12 в якості свідка слідчим суддею ніякими іншими доказами у цьому кримінальному провадженні не підтверджуються, містять в собі суперечності, та не доводять винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення.

Надаючи оцінку наведеним обставинам у сукупності з доказами, які їх підтверджують, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням суду і відповідно до ст. 94 КПК України, повинна ґрунтуватись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження та керуючись законом має бути оцінений кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав належним чином, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення.
Так, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, визнаючи недопустимим протокол огляду місця події від 01.02.2016 в частині виявлення гільз та патрону, суд посилався на те, що зазначені предмети були оглянуті в приміщенні поліції. При цьому, у протоколі зазначено, що вказані предмети вилучені до Павлоградського ВП, проте відомості про їх пакування зазначений протокол не містить.
З урахуванням наведених обставин, застосувавши доктрину плодів отруйного дерева, суд визнав неналежним й висновок балістичної експертизи № 35/07-106 від 08.02.2016.
З наведеними висновками колегія суддів погоджується.
Так, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Згідно з вимогами частини п`ятої цієї статті, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.
Колегією суддів встановлено, що наведеним вимогам протокол огляду не відповідає, оскільки не містить відомостей про вилучення гільз та патрону у визначеному ч. 5 ст. 237 КПК України порядку.
Суд звертає увагу на те, що зазначений протокол містить дані про видачу гільз та патрону потерпілим ОСОБА_11 , що ставить під сумнів обставину їх вилучення за місцем вчинення злочину та суперечить меті проведення огляду.
З урахуванням наведених обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про недопустимість протоколу огляду та складеного на його підставі висновку балістичної експертизи № 35/07-106 від 08.02.2016.
Водночас, на думку колегії суддів, судом обґрунтовано визнано недопустимими фактичні дані, що містяться в протоколах обшуків домоволодіння та автомобіля свідка ОСОБА_12 від 13.02.2016, а також складені на їх підставі висновки експертів № 7/4.2-166 від 01.03.2016, № 7/3.1-145 від 22.02.2016 та № 1/5.1/355 від 13.05.2016 року.
На переконання колегії суддів, суд дійшов правильного висновку, що протиріччя у кількості осіб, за участю яких проводились обшуки, суперечності у тривалості слідчої дії, а також відсутність даних про вилучення та оформлення речей як тимчасово вилучених, ставлять під сумнів допустимість протоколи обшуків та зазначені висновки експертів, як похідні від нього.
Що стосується протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 від 15.02.2016, то і його, з позиції суду, обґрунтовано визнано недопустимим доказом.
Так, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Виходячи з даних протоколу слідчого експерименту, він проводився за участю свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , проте з метою перевірки і уточнення відомостей, наданих лише свідком ОСОБА_12 . При цьому, з відеозапису вбачається, що свідок ОСОБА_13 намагався надати власну версію події злочину, хоча перевірка його свідчень не була метою проведення слідчої дії та про його участь на початку слідчого експерименту не повідомлялось, права та обов`язки йому не роз`яснювались та про кримінальну відповідальність останній не попереджався.
Поряд із цим, проведення слідчого експеримент було розпочато безпосередньо з місця скоєння кримінального правопорушення та жодних відомостей про те, яким чином учасники слідчої дії його дістались та хто саме надав інформацію про те, що це є місцем скоєння злочину, протокол не містить.
Також, незважаючи на те, що в протоколі слідчого експерименту наявне посилання про роз`яснення понятим їх прав та обов`язків, така інформація у відеозаписі слідчого експерименту відсутня.
Колегія суддів погоджується з тим, що наведені обставини у сукупності свідчать про недопустимість протоколу слідчого експерименту, як такого, що складений з порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Суд окремо звертає увагу на те, що важливою умовою проведення слідчого експерименту є його проведення в умовах, максимально наближених до тих, у яких у минулому відбувалася досліджувана дія чи подія, а тому недотримання цієї умови розцінюється як порушення вимог кримінального процесуального закону, що спричиняє втрату доказового значення одержаних даних.
З урахуванням наведеного, у колегії суддів відсутні будь-які сумніви стосовно правильності висновків суду й в цій частині.
Що стосується недопустимості протоколів зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та протоколів НСРД, то колегія суддів також погоджується з тим, що відсутність ухвал суду про надання дозволу на їх проведення унеможливлює перевірку законності проведення цих слідчих дій та також вказує на недопустимість отриманих за їх результатами доказів.
Поряд із цим об`єктивними є також й висновки суду про те, що показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_12 не є достатніми для підтвердження винуватості ОСОБА_9 .
Колегія суддів погоджується з тим, що жоден зі свідків під час судового розгляду не був очевидцем події, а тому за відсутності інших більш вагомих доказів, показання останніх не можуть бути покладені в основу вироку.
Вирішуючи питання наявності підстав для притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності, колегія суддів звертає увагу на те, що його обвинувачення фактично ґрунтується на показаннях свідків та не знайшло свого підтвердження в решті досліджених судом доказах, в тому числі визнаних судом недопустимими.
З матеріалів провадження об`єктивно вбачається, що під час досудового розслідування не було встановлено знаряддя вчинення злочину, та інші сліди злочину.
З урахуванням наведених обставин, фактично за наявності показань свідків не підтверджених іншими належними та допустимими письмовими доказами, дійти беззаперечного висновку, що інкриміновані ОСОБА_9 кримінальні правопорушення вчинені саме ним неможливо.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд навів у мотивувальній частині вироку переконливі мотиви та підстави виправдання обвинуваченого, які відповідають положенням п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, а тому приходить до висновку про повноту судового розгляду та відповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.
Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
На переконання колегії суддів, висновки суду про недоведеність вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення є законними а необхідність виправдання останнього за цих обставин обґрунтованим.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
За результатами апеляційного перегляду вироку щодо ОСОБА_9 апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції з належним дотриманням вимог ст. ст. 22, 94, 370, 373 КПК України забезпечив повне та всебічне дослідження всіх обставин кримінального провадження. Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження не допущено таких порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора з викладених у ній мотивів та вважає за необхідне вирок залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2021 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4