Справа №-613/1624/21 Провадження №-1-кп/613/150/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000340 від 11.10.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухів Харківської області, українця, громадянина України, розлученого, працюючого вантажником у ТОВ «Богодухівський молзавод», з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 10 жовтня 2021 року близько 19 год. 20 хв., знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, зайшов до однієї з кімнат будинку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким у нього виник конфлікт, через особисті неприязні відносини, та в цей час у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій вищевказаний прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 10.10.2021 о 19:20 год. підійшов до ліжка, на якому лежав ОСОБА_4 , та наніс один удар кулаком лівої руки в область голови справа. ОСОБА_4 підвівся та сів на ліжку, а ОСОБА_5 наніс один удар кулаком правої руки в лобну область зліва та відразу два удари кулаком лівої руки в область спинки носа. Після цього ОСОБА_4 схопив ОСОБА_5 за тулуб та повалив на ліжко, утримуючи останнього від протиправних дій.
Внаслідок вищевказаних злочинних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця в лобній області голови та садна в області спинки носу, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/180-БГ/21 від 11.10.2021 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, згідно з п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення проступку за ч. 1 ст. 125 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, повністю підтвердив фактичні обставини вчинення злочину, надав показання щодо місця, часу, способу вчинення злочину так, як вони встановлені судом.

Так, під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що напередодні між ним та його батьком ОСОБА_4 виник конфлікт, а саме батько звинувачував сина у крадіжці дров. 10.10.2021 обвинувачений повернувся з роботи, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (вживши перед цим 200 грамів горілки), зайшов додому та почав наносити удари батьку, який в цей час знаходився у кімнаті на ліжку. Повідомив, що наразі шкодує про вчинене, розкаюється та зобов`язується в подальшому не допускати подібних вчинків. Підтвердив, що під час досудового слідства повністю визнав свою вину, та добровільно брав участь у проведенні слідчого експерименту, під час якого розказав та показав працівникам поліції, де і як саме наносив удари батькові.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий зазначив, що 10.10.2021 ввечері його син прийшов додому, мовчки підбіг до потерпілого, який в цей час знаходився у своїй кімнаті на ліжку, та почав наносити йому удари кулаком в голову, в тому числі у лобну область зліва та в область носу. Скориставшись тим, що його син ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння, потерпілий повалив його на ліжко, навалився на нього і став утримувати. В цей час дружина потерпілого зателефонувала їх старшому сину, на дзвінок прийшов онук потерпілого, обвинувачений заспокоївся та припинив свої агресивні дії. Після цього потерпілий викликав поліцію. Вважає, що агресивна поведінка з боку обвинуваченого мала місце у зв`язку з суперечностями з приводу користування житловою площею їх спільного будинку.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, повне визнання ним своєї вини, а також те, що він не заперечує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, письмових матеріалів кримінального провадження щодо речових доказів та письмових доказів щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченого та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєного правопорушення, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, висловленої ним в судовому засіданні, а також активне сприяння розкриттю злочину, яке полягало в тому, що обвинувачений добровільно брав участь у проведенні слідчого експерименту, після зізнання у вчиненні правопорушення не змінював своєї позиції, отже надавав органам досудового розслідування активну допомогу під час розслідування криміналдьного правопорушення.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відповідно до ст. 67 КК України визнає вчинення правопорушення щодо особи похилого віку, а також вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він працює вантажником у ТОВ «Богодухівський молзавод», в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має зареєстроване місце проживання, за місцем проживання характеризується нейтрально, за місцем роботи характеризується негативно, неодружений.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину), а також обставини, які обтяжують покарання (вчинення правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння), ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, обставини справи, які полягають у нанесенні обвинуваченим тілесних ушкоджень своєму батькові, який є інвалідом 1 групи по зору, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думку потерпілого ОСОБА_4 , враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, яке є достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався. З урахуванням вимог ст.ст. 176, 177, 377 КПК України у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1