Дата документу 19.01.2022 Справа № 333/6003/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/6003/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/593/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2021 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопухівка, Руднянського району, Волгоградської області, РСФР, громадянина України, українця, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 січня 2022 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2021 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 січня 2022 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що за змістом обвинувального акту, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, тому у суду є певні переконання, що ризики продовження злочинної діяльності є очевидними та такими, що можуть справдитися із великим ступенем вірогідності, крім того, вказав на відсутність офіційного та постійного місця роботи обвинуваченого, та як наслідок, відсутності законних джерел доходу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить витребувати матеріали щодо результатів перевірки з приводу службової підробки слідчим ОСОБА_11 по факту фальсифікації, зокрема, протоколу про затримання відносно нього, а також визнати допущені порушення ст. 5, 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, винести мотивоване рішення для врегулювання без звернення до Європейського суду з прав людини про закриття провадження відносно нього, визнати рішенням про наявність підстав для позовної компенсації.

В обґрунтування своєї скарги посилається на незаконний обшук транспортного засобу, який проведений 5 червня 2021 року за його участю.

Крім того, вказує на незаконне його затримання та застосування до нього вогнепальної зброї та спеціальних засобів.

Звертає увагу на те, що надання суду органом досудового розслідування завідомо неправдивої інформації, а також заявлені ризики без надання достовірних та вмотивованих доказів потягло за собою винесення неправосудного рішення від 7 червня 2021 року.

Зазначає, що заявлене прокурором клопотання про продовження строку запобіжного заходу було подане до суду першої інстанції з грубими порушеннями КПК України, а саме, без надання його копії обвинуваченому не пізніше ніж за 5 днів до закінчення строку тримання під вартою.

Вказує, що погодиться з винесеним рішенням від 30 листопада 2021 року неможливо, оскільки суд першої інстанції не дослідив законність та обґрунтованість його затримання, ігноруючи порушення його прав, а також факт пропуску строку для подачі клопотання про продовження строку запобіжного заходу та не надання йому копії матеріалів, а також залишаючи без уваги заявлені ним заперечення.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу без доповнень.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану обвинуваченим апеляційну скаргу та зазначив, що кримінальне провадження розглядається в суді, обвинувачення не змінилось.

Від прокурора надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_6 без його участі, проти задоволення апеляційної скарги заперечує.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали провадження та дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певного ризику, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, раніше неодноразово звільнявся з місць позбавлення волі, востаннє звільнений з виправної колонії 29 грудня 2020 року умовно-достроково, та на цей час обвинувачується у вчиненні 4 червня 2021 року нового умисний корисливого особливо тяжкого злочину, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних корисливих злочинів.

Встановлений ризик є надзвичайно високим, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Даних про такий стан здоров`я особи, щоб унеможливлювало продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному суду не надано.

Вимоги обвинуваченого з приводу витребування матеріалів про результати перевірки щодо службової підробки слідчим по факту фальсифікації не є предметом розгляду апеляційним судом під час перегляду ухвали про продовження строку запобіжного заходу, у зв`язку із наступним.
Так, виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключеними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених КПК України, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дали можливість суду апеляційної інстанції робити висновки щодо обґрунтованості обвинувачення.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та за результатами перевірки в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України доказів, які на момент застосування (в тому числі продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Крім того, слід зауважити, що ст. 422-1 КПК України визначений порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених від час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Аналіз зазначеної норми кримінального процесуального закону свідчить про те, що апеляційний суд має право витребувати із суду першої інстанції лише оскаржувану ухвалу та відповідне клопотання сторони обвинувачення.

Тобто, у зв`язку із зазначеним, апеляційний суд позбавлений можливості на цій стадії кримінального провадження досліджувати інші матеріали кримінального провадження, ніж ухвалу про продовження строку тримання під вартою та відповідне клопотання сторони обвинувачення, а тому вищевказані вимоги не підлягають розгляду апеляційним судом, оскільки не є предметом розгляду, де переглядається судове рішення щодо продовження обвинуваченому застосування запобіжного заходу.

У зв`язку із вищевказаним, доводи з приводу незаконного обшуку транспортного засобу, проведеного 5 червня 2021 року за участю обвинуваченого, незаконного затримання останнього та закриття кримінального провадження повинні також розглядатися та вирішуватися судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті.
Щодо вимог обвинуваченого про визнання допущеними порушення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, то слід зазначити, що такі вимоги є предметом розгляду виключно Європейським судом з прав людини, а не апеляційним судом, тим паче під час перевірки наявності або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.
Посилання обвинуваченого про те, що прокурором було подано клопотання про продовження йому строку запобіжного заходу з порушенням вимог ч. 1 ст. 199 КПК України, є слушними, оскільки як випливає із наданих судом першої інстанції матеріалів кримінального провадження, клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 прокурором було подано 29 листопада 2021 року (а.с. 47-50), яке було розглянуто судом 30 листопада 2021 року (а.с. 54-55).

Проте, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Таким чином, незалежно від дати надання сторонам та подання відповідного клопотання, суд першої інстанції був зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання ОСОБА_6 під вартою до спливу строку попередньої ухвали про тримання під вартою.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2021 року, якою продовжено застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 січня 2022 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4