справа № 208/7243/21
№ провадження 1-кс/208/1732/21
УХВАЛА
Іменем України

24 вересня 2021 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 «про скасування арешту майна» в межах кримінального провадження № 0000487 від 17.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
встановив:
ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про скасування арешту майна, а саме: транспортний засіб MAN білого кольору модель 18.225, платформа С, державний номер НОМЕР_1 , ключ від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належне ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження № 0000487 від 17.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 посилається на те, що у провадженні СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000487 від 17.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
В обґрунтування заяви зазначено, що Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 27.08.2021 року було задоволено клопотання слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, подане в рамках кримінального провадження № 0000487 від 17.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме накладено арешт на тимчасово вилучене майно: транспортний засіб MAN білого кольору модель 18.225, платформа С, державний номер НОМЕР_3 , ключ від вказано автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належний ОСОБА_3 .
На думку заявника орган досудового розслідування у своєму клопотанні не зазначає обставини, які б підтверджували, що не застосування заборони або обмеження користуванням, розпорядження майном власнику призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, та передачі майна, що у свою чергу , виключає застосування арешту на таке майно.
В судове засідання ОСОБА_3 подала заяву, в якій просить задовольнити клопотання та проводити розгляд клопотання без її участі. Підтримує клопотання у повному обсязі, та прохала зняти накладений арешт на зазначене майно.
В судове засіданні представником Кам`янського РУП ГУНП у Дніпропетровській області, слідча ОСОБА_5 , не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду клопотання.
Прокурор Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_7 подала заяву про те, що не заперечує проти зняття арешту з майна та розглядати клопотання без її участі. У заяві прокурором зазначено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000487 від 17.08.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України на теперішній час необхідні слідчі дії з арештованим майном, а саме: транспортний засіб MAN білого кольору модель 18.225, платформа С, державний номер НОМЕР_1 , ключ від вказано автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , проведено, а відтак у подальшому обтяженні власника майна ОСОБА_3 вказаним заходом забезпечення кримінального провадження відпала необхідність.
Слідчий суддя, дослідив підстави та обґрунтування заяви, додані матеріали, приходить до висновку.
Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.
Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.
На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.
Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.
Зокрема, ст. 131 КПК України встановлено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Норми КПК України докладно регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження.
Згідно зі статтею 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Зі змісту статті 174 КПК України вбачається, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.
Положеннями КПК України передбачено прийняття рішення про зняття арешту з майна слідчим суддею під час досудового розслідування чи судом під час судового провадження лише в межах та під час здійснення провадження у кримінальній справі, або одночасно з винесенням прокурором постанови про закриття кримінального провадження.
Згідно зі статтею 174 КПК України як підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в тому числі на тій підставі, що в подальшому застосуванні відповідного заходу відпала потреба.
Проте слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, встановленому чинним КПК України. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження, в тому числі у кримінальній справі, закритій органом досудового слідства, КПК України не передбачає.
Водночас прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом другим частини першої статті 7, частиною першою статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.
Вказана правова позиція сформульована Верховним Судом України у постанові від 15.05.2013 № 6-26цс13 та підтверджена постановою Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 372/2904/17-ц та від 12.06.2019 у справі № 766/21865/17.
У наведеній постанові закріплено правовий орієнтир, відповідно до якого в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви на правильність арешту майна. До цього ж зводяться і роз`яснення, надані Верховним Судом України у пункті четвертому постанови Пленуму від 27.08.1976 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису».
Разом із тим, скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, після закриття справи не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин.
Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України, слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Правова природа діяльності слідчого судді полягає у виконанні функції судового контролю за дотриманням прав і свобод людини під час досудового розслідування.
Таким чином, врахувавши що клопотання ОСОБА_3 подано 13.09.2021 року, а кримінальне провадження на даний час ще триває, що узгоджується із вимогами ч. 3 ст. 26 КПК України, а тому виходячи з наведених даних встановив, що зникла підстава для арешту автомобіля, власником якого на даний час є ОСОБА_3 , як заходу забезпечення кримінального провадження, а тому накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2021 року арешт на транспортний засіб MAN білого кольору модель 18.225, платформа С, державний номер НОМЕР_1 , ключ від вказано автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає скасуванню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.174 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:
Клопотання ОСОБА_3 «про скасування арешту майна» в межах кримінального провадження № 0000487 від 17.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України задовольнити повністю.
Скасувати накладений арешт ухвалою слідчого судді Заводського районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2021 року на транспортний засіб MAN білого кольору модель 18.225, платформа С, державний номер НОМЕР_1 , ключ від вказано автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1