ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 647/3156/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/239/22 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 289 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження № 0000150 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України
за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 03 грудня 2021 року

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золоте, Луганської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, востаннє 15.06.2010 року Бериславським районним судом Херсонської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, 70 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільнений 12.12.2014 року по відбуттю строку покарання, визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.289 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, без конфіскації майна.
Запобіжний захід не застосовано. Строк відбування покарання обчислено з дня затримання в порядку виконання вироку. Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
Суд встановив, що ОСОБА_7 13.02.2018 року близько 19 години 30 хвилин, знаходячись в смт. Козацьке, Бериславського району, Херсонської області, умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного заволодіння чужим транспортним засобом, таємно проник через незачинену хвіртку на огороджене подвір`я домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , звідки відкотив транспортний засіб - мопед «Honda Tact», без реєстраційного номеру, номер шасі НОМЕР_1 , 1998 року випуску, об`ємом двигуна 49,9 см3, вартістю 4 423,29 грн. до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , залишив його у власному користуванні, тобто обернув на свою користь і розпорядився ним на власний розсуд.
Доводи та вимоги апеляційної скарги
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок змінити в частині призначеного ОСОБА_9 покарання, звільнити його від відбування покарання з випробуванням. В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що призначене судом покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Судом при призначенні покарання не враховано, що ОСОБА_9 щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, потерпілий його вибачив та просив не позбавляти волі, надана суду характеристика з місця проживання обвинуваченого містить недостовірні відомості про поведінку останнього, оскільки він тривалий час проживав в іншому місці, де характеризувався позитивно. Досудова доповідь органу з питань пробації, складена без врахування цих обставин, отже не може бути врахована при ухваленні вироку.

Позиції учасників апеляційного розгляду
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити вирок суду першої інстанції без зміни, вважаючи його законним і обґрунтованим.

Мотиви суду
Заслухавши суддю - доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом в силу ч. 2 ст. 404 КПК України не перевіряються.

Що стосується доводів скарги захисника про неправильне застосування кримінального закону, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, то колегія суддів вважає ці доводи безпідставними з огляду на таке.
Санкція ч. 2 ст. 289 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до ст.ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Наведених вимог ст. 50, 65 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції в повній мірі дотримався, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії умисних тяжких злочинів, відомості про особу винного, який свою вину визнав, розкаявся, працевлаштований, проте раніше неодноразово судимий за умисні корисні злочини, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, не працює, згідно досудової доповіді орану пробації ризик вчинення повторного правопорушення є високим, ризик небезпеки для суспільства є середнім.Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочинів; обставиною, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненні злочину.
Тобто суд першої інстанції врахував всі обставини, на які йдеться посилання в апеляційній скарзі

Згідно з ч.1 ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням лише у тому випадку, якщо, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи в їх сукупності, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Суд першої інстанції мотивував свої висновки щодо неможливості застосування ст. 75 КК України при призначенні покарання, посилавшись на те, що ОСОБА_10 має негативну репутацію, незважаючи на чисельні судимості, продовжує злочинну діяльність та не стає на шлях виправлення.
Колегія суддів погоджується з цим висновком, виходячи з наступного.
Процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині.

При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Суд встановив, що ОСОБА_7 вчинив умисний тяжкий злочин, маючи непогашені судимості, що передбачає наявність обставини, що обтяжує покарання- рецидиву злочинів, має негативну репутацію та орган пробації визначив високий ризик вчинення ним повторного правопорушення в разі звільнення його від відбування покарання.
За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано не застосував при призначенні покарання положення ст. 75, 76 КК, а наявність щирого каяття, дало підстави для призначення ОСОБА_7 основного покарання в мінімальній межі санкції ч. 2 ст. 289 КК та не призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.Наведений факт свідчить про необґрунтованість апеляційної скарги щодо надмірної суворості призначеного покарання.

Тому, з огляду на характер вчиненого кримінального правопорушення та відомості про особу винного, апеляційний суд вважає, що судом враховано всі обставини, передбачені у ст. 65 КК України. Призначене обвинуваченому за ст. 289 ч. 2 КК України покарання у виді позбавлення волі ґрунтується на положеннях ст.ст. 50 і 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому вважати призначене покарання явно несправедливим через його суворість, апеляційний суд підстав не вбачає.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 03 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4