УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання старшого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 14.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368; ч. ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

09.08.2021 в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 14.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368; ч. ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, а саме на частину квартири АДРЕСА_1 та паркомісце АДРЕСА_2 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 , шляхом позбавлення його права на відчуження та розпорядження ним.

Клопотання мотивовано тим, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000094 від 14.04.2021 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно з Контрактом від 23.12.2020, укладеним між Національною академією аграрних наук України в особі президента академіка НААН ОСОБА_8 та доктором сільськогосподарських наук, професором , членом-кореспондентом НААН ОСОБА_5 та на підставі наказу НААН №469-к від 23.12.2020 - останнього призначено на посаду директора Інституту розведення і генетики тварин імені ОСОБА_9 . Зубця Національної академії аграрних наук України (далі - Інститут) на термін з 10.01.2021 по 09.01.2026.

За цим контрактом ОСОБА_5 зобов`язується безпосередньо і через апарат управління Інституту здійснювати поточне керівництво установою, забезпечувати високоефективну діяльність як її, так і підпорядкованих їй дослідних господарств, ефективне використання і забезпечення закріпленого за ними державного майна.

Зі змісту примітки до ст. 364 КК України вбачається, що службовими особами у ст. ст. 364, 368, 368-2, 369 Кодексу є особи, які постійно, тимчасово, чи за спеціальними повноваженнями здійснюють функції представника влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, якими особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, ОСОБА_5 в силу покладених на нього статутом Інституту та контрактом повноважень, тимчасово обіймає в державній установі, посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто згідно з ч. 3 ст. 18 та п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою, з гідно статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно зі ст. ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктам, на яких поширюється дія цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Так, за невстановлених досудовим слідством обставин, у невстановленому місці та час, директор Інституту ОСОБА_5 вступив у злочинну змову з юрисконсультом Інституту ОСОБА_6 та бухгалтером Інституту ОСОБА_7 , домовившись про спільне вчинення кримінального правопорушення отримання неправомірної вигоди від фізичних та юридичних осіб за надання їм у користування нерухомого майна Інституту без оформлення договорів оренди.

При цьому згідно заздалегідь розподілених ролей ОСОБА_5 , як керівник Інституту та службова особа, уповноважена здійснювати управління майном Інституту повинен спілкувався з потенційними користувачами нерухомого майна Інституту щодо істотних умов такого користування, усно надавати їм дозвіл на користування нерухомим майном Інституту, визначати місячну вартість користування майном Інституту за 1 м2 та узгоджувати строки такого використання майна.

ОСОБА_6 повинен надавати допомогу ОСОБА_5 та здійснювати облік об`єктів нерухомості Інституту, які вже передано у користування та тих, які можна передати у користування; за вказівкою

ОСОБА_5 надавати консультації потенційним користувачам нерухомого майна Інституту щодо істотних умов такого користування; показувати потенційним користувачам нерухомого майна Інституту ці об`єкти та надання до них доступу, перед наданням у користування та початком фактичного використання цих об`єктів; проводити обрахунки фактично переданих у користування фізичним та юридичним особам площ об`єктів нерухомості Інституту та визначенні сум, які необхідно сплатити за користування цим майном з урахуванням визначеної ОСОБА_5 місячної вартості користування 1 м2 нерухомого майна Інституту та загальної площі використовуваного майна.

ОСОБА_7 , як бухгалтер Інституту повинна надавати допомогу у проведенні обрахунків фактично переданих у користування фізичним та юридичним особам площ об`єктів нерухомості Інституту та визначенні сум, які необхідно сплатити за користування цим майном з урахуванням визначеної ОСОБА_5 місячної вартості користування 1 м2 нерухомого майна Інституту та загальної площі використовуваного майна; отримувати грошові кошти від користувачів нерухомого майна Інституту та передавати їх ОСОБА_5 .

Так, 12.04.2021 (точний час досудовим слідством не установлено) директор ТОВ «Еко Енерго Груп» () (далі ТОВ «Еко Енерго Груп», Товариство з обмеженою відповідальністю, Товариство) ОСОБА_10 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 звернувся до директора Інституту ОСОБА_5 для обговорення можливості оренди складських та офісних приміщень (кабінетів) Інституту товариством з обмеженою відповідальністю «Еко Енерго Груп» ().

Під час розмови 12.04.2021 (точний час досудовим слідством не установлено) між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , яка відбулася у робочому кабінеті директора Інституту, останній покликав юрисконсульта Інституту ОСОБА_6 .

Достовірно знаючи визначену законодавством та установчими документами Інституту процедуру передачі в оренду державного майна Інституту, нехтуючи положеннями ст. 68 Конституції України, ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», ч. 5 ст. 2, ст.ст. 5, 6, 8, 9, 12, 13, 15, 16, 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Порядком передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 483 від 03.06.2020, п.п. 27, 31, 37 статуту Інституту ОСОБА_5 зловживаючи своїм службовим становищем в присутності ОСОБА_6 повідомив директору ТОВ «Еко Енерго Груп» () ОСОБА_10 про можливість надання у користування Товариству складських та офісних приміщень Інституту загальною площею понад 160 м2 без укладення договорів оренди, що обумовлено необхідністю тривалого оформлення оренди за результатами проведення аукціону. Також ОСОБА_5 під час цієї ж розмови повідомив ОСОБА_10 , що вартість користування приміщеннями Інституту складатиме 200 гривень за 1 м2 за місяць, які разом з грошовими коштами за фактичне використання електроенергії щомісячно необхідно буде передавати готівкою ОСОБА_6 .. Так, ОСОБА_10 погодився на запропоновані директором Інституту умови користування нерухомим майном цієї державної наукової установи, без укладення договору оренди, після чого з 12.04.2021 ТОВ «Еко Енерго Груп» фактично розпочало користуватися кабінетом № 420 Інституту, однак разом з тим, повідомив правоохоронні органи про зазначені вище протиправні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та розпочав діяти під їх контролем на викриття злочинної діяльності останніх.

В подальшому, ОСОБА_5 , у невстановлені досудовим слідством дату та час, перебуваючи за адресою розташування Інституту, під час розмови з ОСОБА_10 зменшив вартість користування ТОВ «Еко Енерго Груп» приміщеннями Інституту до 100 гривень за 1 м2 на місяць.

Далі, 19.05.2021 ОСОБА_10 прибув до Інституту за адресою: АДРЕСА_4 , де у період з 11:38 по 11:40 перебуваючи у кабінеті ОСОБА_5 обговорив з останнім питання оренди решти необхідних для ТОВ «Еко Енерго Груп» приміщень. Під час розмови ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_10 про можливість використання ТОВ «Еко Енерго Груп» інших приміщень Інституту, а саме: кабінетів № 417, 418 та складу з 20.05.2021, а з питань отримання доступу цих приміщень та оплати за користування ними направив до ОСОБА_6 .

Після розмови з ОСОБА_5 . ОСОБА_10 в цей же день та час покинув його кабінет та зайшов у кабінет ОСОБА_6 , який знаходиться за тією ж адресою, з яким у період з 11:40 по 11:45, обговорив питання оренди решти необхідних для ТОВ «Еко Енерго Груп» приміщень та розрахувався за користування кабінетом № 420 Інституту у квітні 2021 року, надавши ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 2200 гривень. ОСОБА_6 у свою чергу на виконання заздалегідь обумовленого спільного з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 злочинного плану, який полягав в отриманні неправомірної вигоди за передачу фізичним та юридичним особам у користування без оформлення оренди об`єктів нерухомості Інституту, маючи прямий умисел на отримання такої неправомірної вигоди для ОСОБА_5 у вигляді грошових коштів у сумі 2200 гривень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою отримання неправомірної вигоди залучив для отримання зазначених грошових коштів ОСОБА_7 , якій було відомо про злочинний умисел ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_7 об 11:43 19.05.2021 прибула на запрошення ОСОБА_6 до його службового кабінету за адресою: АДРЕСА_4 , де в його ж присутності та на виконання заздалегідь обумовленого спільного з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 злочинного плану, який полягав в отриманні неправомірної вигоди за передачу фізичним та юридичним особам у користування без оформлення оренди об`єктів нерухомості Інституту, маючи прямий умисел на отримання такої неправомірної вигоди для ОСОБА_5 у вигляді грошових коштів у сумі 2200 гривень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, отримала від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 2200 гривень та вийшла з кабінету.

Після цього, у зв`язку з досягнутою домовленістю між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 ТОВ «Еко Енерго Груп» з 20.05.2021 почало використовувати кабінети №№ 417, 418, 420 та склад Інституту.

Далі, 06.07.2021 ОСОБА_10 за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 прибув до Інституту за адресою: АДРЕСА_4 , де у період з 08:30 по 08:45 перебуваючи у кабінеті ОСОБА_5 обговорив з останнім питання оренди необхідних для ТОВ «Еко Енерго Груп» приміщень, запитав про можливість укладення договорів оренди фактично використовуваних приміщень Інституту, на що отримав негативну відповідь. Зокрема, ОСОБА_5 за для реалізації злочинного плану, який полягав в отриманні неправомірної вигоди за передачу фізичним та юридичним особам у користування без оформлення оренди об`єктів нерухомості (майна) Інституту, маючи прямий умисел на отримання такої неправомірної вигоди для себе у вигляді грошових коштів плати за користування майном Інституту, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою отримання неправомірної вигоди для себе повідомив ОСОБА_10 про неможливість офіційного укладення договору оренди приміщень, які вже фактично надані у користування ТОВ «Еко Енерго Груп», натомість повідомив про можливість їх використання на попередньо обговорених умовах, тобто без укладення договорів оренди з щомісячною оплатою за користування майном Інституту готівкою ОСОБА_6 в розрахунку 100 гривень за 1 м2.

Після розмови з ОСОБА_5 , перебуваючи за тією ж адресою та у цей же період часу ОСОБА_10 на пропозицію першого зайшов у кабінет до ОСОБА_6 для обговорення з ним питання офіційного оформлення оренди ТОВ «Еко Енерго Груп» приміщень Інституту та оплати за користування ТОВ «Еко Енерго Груп» приміщеннями Інституту у травні та червні 2021 року. Під час розмови, перебуваючи у службовому кабінеті ОСОБА_6 останній запросив ОСОБА_7 . Після прибуття ОСОБА_7 до кабінету ОСОБА_6 , вказані особи усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою отримання неправомірної вигоди для себе обрахували загальну суму грошових коштів, які необхідно сплатити за користування ТОВ «Еко Енерго Груп» приміщеннями Інституту у травні та червні 2021 року, озвучили суму ОСОБА_10 , після чого останній передав частину від озвученої суми грошових коштів - 22000 гривень, поклавши їх на стіл. ОСОБА_7 у свою чергу, діючи умисно усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою отримання неправомірної вигоди для себе взяла зазначені грошові кошти, перерахувала та вийшла з ними з кабінету ОСОБА_6 та пішла до свого кабінету.

Під час досудового розслідування додатково було встановлено, що у приватній власності ОСОБА_5 перебуває частина квартири АДРЕСА_1 та паркомісце № НОМЕР_2 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, частина квартири АДРЕСА_1 та паркомісце АДРЕСА_2 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 знаходяться у приватній власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 .

На даному етапі досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на частину квартири АДРЕСА_1 та паркомісце № НОМЕР_2 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Підставою накладення арешту на майно підозрюваного є забезпечення виконання передбаченого покарання за ч. 3 ст. 368 КК України у виді конфіскації майна.

Враховуючи, що санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, з метою забезпечення виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна, а також враховуючи, що не забезпечення схоронності вказаного майна підозрюваного може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, орган досудового розслідування вважає необхідним накладення арешту на вказане майно.

В судове засіданні слідчий не з`явився, однак направив клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Слідчий суддя, перевіривши матеріали клопотання, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Клопотання про арешт майна щодо змісту відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

До клопотання додані копії документів та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення даних з приводу кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Як убачається з витягу з кримінального провадження № 0000094 від 14.04.2021, до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368; ч. 2 ст. 27; ч. 3 ст. 368 КК України.
Слідчий в клопотанні порушує питання про накладення арешту на майно, а саме на частину квартири АДРЕСА_1 та паркомісце АДРЕСА_2 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 що перебуває у приватній власності ОСОБА_5 .

З матеріалів клопотання слідує, що 07.07.2021, відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч. 3 ст. 368 КК України, у зв`язку з чим у відповідності до ч. 1 ст. 42 КПК України останній набув статусу підозрюваного у скоєнні згаданого кримінального правопорушення.

Санкцією ч. 3 ст. 368 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_5 передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна.

А тому, у разі доведення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, майно, яке належить на праві приватної власності підозрюваному підлягатиме конфіскації у дохід держави.

З огляду на наведене та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131; 132; 170 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 14.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368; ч. ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, -, задовольнити.

Накласти арешт на частину квартири АДРЕСА_1 та паркомісце АДРЕСА_2 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що перебуває у приватній власності ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ,) шляхом позбавлення його права на відчуження та розпорядження ним.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника та/або слідчого у даному кримінальному провадженні.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1