Справа № 487/6905/20
Провадження № 1-кп/487/400/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2021 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Миколаєва кримінальну справу по обвинувальному акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000203 від 27.07.2020 року відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, українця, громадянина України, має професійно-технічну освіту, неодружений, неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
25.07.2020, приблизно о 10 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , зустрівшись із свідком ОСОБА_7 , знаходився напроти будинку №83 по вулиці Шосейній у місті Миколаєві, Миколаївської області, де помітив у останнього мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy J3», який належить потерпілому ОСОБА_5 та перебував у тимчасовому користуванні у свідка, після чого ОСОБА_6 вирішив шахрайським шляхом заволодіти вказаним мобільним телефоном.
Реалізуючи свій злочинний, корисливий, протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, з корисливих мотивів, діючи умисно, повторно, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, ОСОБА_6 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у свідка ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy J3», на що свідок погодився та добровільно передав зазначений мобільний телефон.
Після цього, ОСОБА_6 , отримавши мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy J3», вартістю 1311 гривень 75 копійок, який належить потерпілому ОСОБА_5 , не маючи на меті повертати позичене, зловживаючи довірою свідка ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними, протиправними діями, що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненому повторно, ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 1311 гривень 75 копійок.
17.12.2021 року між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_5 була укладена угода про примирення між сторонами, за умовами якої ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість, щиро розкаявся, відшкодував потерпілому матеріальні збитки та моральну шкоду у загальній сумі 15000 гривень. Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 190 КК України (заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно), істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі із звільненням від призначеного покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням строком два роки. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання передбачені ст. 476 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 474 КК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення. Обвинувачений свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, та просив затвердити зазначену угоду, зазначивши, що матеріальні збитки, заподіяні злочином, та моральну шкоду у загальній сумі 15000 гривень відшкодовано, у зв`язку з чим будь-яких претензій матеріального або морального характеру в теперішній час до обвинуваченого не має.

За таких обставин суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши обвинуваченого та його захисника, потерпілого, думку прокурора, прийшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, віднесено згідно з положеннями ст. 12 КК України до категорії нетяжких злочинів.

Судом встановлено, що угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим укладена добровільно без застосування насильства, примусу, погроз та не є наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілому роз`яснено наслідки затвердження угоди про примирення, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим та призначення обвинуваченому узгодженої між сторонами міри покарання.

Потерпілим ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 на його користь матеріальної шкоди у розмірі 4000 гривень та моральної шкоди у сумі 10000 гривень. За умовами угоди обвинувачений ОСОБА_6 відшкодував потерпілому ОСОБА_5 матеріальні збитки та моральну шкоду у загальній сумі 15000 гривень, що підтверджується розпискою від 17.12.2021 року. Наразі будь-яких претензій матеріального або морального характеру потерпілий до обвинуваченого не має.

Згідно ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові. У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.
З огляду на викладене, у задоволенні цивільного позову має бути відмовлено у зв`язку із добровільним відшкодуванням шкоди та відсутністю будь-яких претензій матеріального або морального характеру на теперішній час у потерпілого до обвинуваченого.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи №1485 від 15.10.2020 року у розмірі 980 (дев`ятсот вісімдесят) гривень 70 копійок підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.
Речовий доказ: мобільний телефон «Samsung» моделі «Galaxy J3», переданий на зберігання добросовісному набувачу ОСОБА_8 , вважати таким, що повернутий за належністю.
Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 03.11.2021 року було застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком до 01.01.2022 року включно. Визначено розмір застави, після внесення якої обвинувачений ОСОБА_6 повинен бути звільнений з-під варти, в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 47580 (сорок сім тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

03.12.2021 року визначений судом розмір застави було внесено заставодавцем ОСОБА_9 , у зв`язку з чим, згідно ч. 6 ст. 186 КК України, з моменту звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 370, 371, 373, 374, 468, 469, 471, 473-476 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 17.12.2021 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000203 від 27.07.2020 року.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, зобов`язавши його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
У задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи №1485 від 15.10.2020 року у розмірі 980 (дев`ятсот вісімдесят) гривень 70 копійок стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.
Речовий доказ: мобільний телефон «Samsung» моделі «Galaxy J3», переданий на зберігання добросовісному набувачу ОСОБА_8 , вважати таким, що повернутий за належністю.
Запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін до набрання чинності вироком суду.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1