Справа №295/2661/22
УХВАЛА
Іменем України

10.03.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому послався на встановлення в ході досудового розслідування, що у громадянина ОСОБА_5 , не пізніше 07.03.2022, виник злочинний умисел на незаконне придбання бойових припасів та вибухових пристроїв.

З цією метою ОСОБА_5 у невстановлені слідством день, час та місці з метою подальшого носіння та зберігання бойових припасів й вибухових пристроїв, усвідомлюючи протиправний характер свого злочинного умислу, шляхом привласнення знайденого придбав металевий ящик з написом «5,45№97-83-27-сф 033 фп», в якому знаходилось 36 паперових згортки, всередині кожного згортку перебувало по 30 набоїв калібру 5,45 мм., металевий ящик з написом «7,62 (ПСГС одр 43 № 19-65-535 ВУРЛ), всередині якого знаходилось 33 паперових згортки всередині кожного згортку перебувало по 20 набоїв калібру 7,62 мм, 7 корпусів ручної осколкової гранати «Ф-1» та 6 запалів гранат УЗРГМ до гранати «Ф-1».

Надалі ОСОБА_5 , продовжуючи свої дії, в порушення постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 24.01.1995, а також Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристрої вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВC №662 від 21.08.1998, Положення про дозвільну систему, затвердженої постановою КМУ №576 від 12.10.1992, переніс вищевказані бойові припаси та вибухові пристрої при собі, без передбаченого законом дозволу, невстановленими вулицями м. Житомира, до місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де розпочав їх зберігати.

07 березня 2022 року в період часу з 19 години 40 хвилин по 22 годину 10 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_5 виявлено та вилучено металевий ящик з написом «5,45 №97-83-27-сф 033 фп», в якому знаходилось 36 паперових згортки всередині кожного згортку перебувало по 30 набоїв калібру 5,45 мм., металевий ящик з написом «7,62 (ПСГС одр 43 N 19-65-535 ВУРЛ), всередині якого знаходилось 33 паперових згортки, у кожному з яких перебувало 20 набоїв калібру 7,62 мм, 7 корпусів ручної осколкової гранати «Ф-1» та 6 запалів гранат УЗРГМ до гранати «Ф-1».

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

09.03.2022 ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У поданому клопотанні сторона обвинувачення послалась на дотримання нею вимоги розумної підозри, так як наявні на даний час у кримінальному провадженні докази свідчили про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовували необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визнаних у ст. 2 КПК України.

Крім цього, слідчим на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, місця роботи, місця реєстрації не за місцем розташування органу досудового розслідування, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

За змістом клопотання, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказані ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Останній в повній мірі розуміє наслідки вчиненого та підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, що свідчить про наявність ризику можливого переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрювана особа місце скоєння кримінального правопорушення залишила.

Також слідство вважає, що під час досудового розслідування або судового розгляду ОСОБА_5 , за відсутності джерел доходів, натомість маючи схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування. При цьому враховуючи запроваджений воєнний стан на території України та покладення у зв`язку із цим додаткових обов`язків на органи поліції, останні не зможуть контролювати виконання підозрюваним більш м`якого запобіжного заходу. Відтак менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

З огляду на викладене, слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити. Прокурор додав, що слідством достеменно не встановлена наявність або відсутність у підозрюваного іншої зброї, яка може бути використана ним для вчинення інших злочинів. До того ж показання свідків підтверджують наявність наведених у клопотанні ризиків. Окремо слідчий послався на те, що застосування до гр. ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не унеможливить спроб підозрюваного незаконно вплинути на свідків, що не були допитані. Зокрема, мова йде і про майора ГУР, на якого посилається безпосередньо ОСОБА_5 та який на даний час розшукується правоохоронними органами.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник в засіданні заперечили проти задоволення клопотання, просили обрати більш м`який запобіжний захід. Зокрема, адвокат ОСОБА_6 просив застосувати до свого підзахисного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з метою надання можливості ОСОБА_5 у подальшому займатись діяльністю, яка направлена на захист держави. Підозрюваний пояснив, що є пенсіонером та до затримання займався допомогою армії, пішов добровольцем у тероборону, де був створений автомобільний підрозділ, до функцій якого входило отримання інформації про місцезнаходження військ та техніки РФ, а також доставка боєприпасів та техніки до різних місць. Боєприпаси попередньо одержував майор ГУР. Так, за словами ОСОБА_5 , у нього знайшли боєприпаси, котрі планувалось доставити до 25-ої школи, однак це не вдалось зробити у зв`язку із тим, що одержувача товару у школі на той час вже не було. Окремо підозрюваний додав, що під час перебування у Житомирському РУП ГУНП в Житомирській області його катували, били, знущались та ображали.

У свою чергу захисник в засіданні пояснив, що ОСОБА_5 випадково знайшов боєприпаси, не зміг зв`язатись із керівництвом військової частини та помилково вирішив їх залишити при собі, хоча б правильним було у такому випадку викликати працівників поліції. Адвокат звертав увагу на те, що його підзахисний не судимий, має постійне місце проживання та дохід, а також не буде переховуватися від органів досудового розслідування та будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що бачив як ОСОБА_5 возив на автомобілі Volkswagen військових, починаючи із 25.02.2022 року. Свідок зазначив, що підозрюваний ніколи не був пов`язаний із криміналом, раніше займався підприємницькою діяльністю, а зараз займається громадською діяльністю.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Окрім цього, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні правопорушення, яке за класифікацією КК України відноситься до тяжкого злочину та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

На думку слідчого судді, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні доводи свідчать про те, що на даний час існує принаймні один із ризиків, на який посилалась сторона обвинувачення безпосередньо у засіданні, що є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, мова йде про ризик незаконно впливу на свідка, у тому числі майора ГУР, котрий на час розгляду клопотання не був допитаний у кримінальному провадженні.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , наявність вагомих доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, майновий стан, ризик повторення протиправної поведінки з огляду на громадську діяльність ОСОБА_5 та вчинення підозрюваним кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість на даний час застосувати до підозрюваного інший (альтернативний) запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки зміна запобіжного заходу на більш м`який, не зможе забезпечити запобігання ризикам, наведеним у клопотанні та визначеним КПК України, зокрема у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Твердження захисника та підозрюваного ОСОБА_5 про те, що останній буде з`являтись за викликом до працівників правоохоронних органів безумовно заслуговують на увагу слідчого судді, проте враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи у цілому, вони не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Зважаючи на повідомлені в судовому засіданні підозрюваним ОСОБА_5 обставини застосування до нього насильства з боку працівників правоохоронних органів слідчий суддя на виконання вимог статті 206 КПК України вважає за необхідне зобов`язати слідчого, котрий уповноважений здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000459, та прокурора Житомирської окружної прокуратури, який здійснює процесуальне керівництво у даному провадженні, забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_5 .

Оскільки ОСОБА_5 не виклав озвучені ним в судовому засіданні обставини заподіяння тілесних ушкоджень в окремій письмовій заяві, слідчий суддя вважає за доцільне роз`яснити підозрюваному про його право звернутись до слідчого або прокурора із заявою (в усній чи письмовій формі) про вчинення відносно нього відповідного кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193, 194, 196, 197, 206, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, обчислюючи строк тримання під вартою з 17 год. 00 хв. 10 березня 2022 року.

Відповідно до ч. 5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України, з урахування наведених в ухвалі обставин, що характеризують підозрюваного ОСОБА_5 , визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 49 620 грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваною особою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Богунського районного суду м. Житомира (для зарахування коштів, внесених у вигляді застави), у разі внесення якої звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Підозрювана особа або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

Строк дії ухвали до 17 год. 00 хв. 08 квітня 2022 року.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожним викликом до слідчого/прокурора, уповноваженого здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000459;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися з м. Житомира без дозволу слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави, але не більше закінчення строку досудового розслідування.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Зобов`язати слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 або іншого слідчого, котрий уповноважений здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000459, та прокурора Житомирської окружної прокуратури, який здійснює процесуальне керівництво у даному провадженні, забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на предмет наявності у нього тілесних ушкоджень, їх виду, характеру, локалізації, часу та механізму утворення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1