ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в м. Полтава матеріали за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2021 року про продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини справи
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2021 року клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 задоволено;

Продовжено строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів, тобто до 03.01.2022.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 відмовлено.

Також вказаною ухвалою , відмовлено в задоволенні клопотань прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Відмовлено в задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

Змінено обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт на строк два місяці та покладенням таких обов`язків:

-прибувати до Московського районного суду м. Харкова за першою вимогою;

-цілодобово не залишати житло без дозволу суду;

-утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у даному провадженні.

Встановлено строк дії ухвали в частині зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до 05.01.2022.

Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що в провадженні Московського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2021 року перебуває справа за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.2 ст.194, ч.2 ст.28, ч.2 ст.194, ч.3 ст.28, ч.2 ст.194, ч.3 ст.28, ч.2 ст.122, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.194, ч.3 ст.28, ч.2 ст. 122, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.194, ч.3 ст.28, ч.2 ст.122 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_6 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики передбачені частиною першою статті 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних, обвинувачених, експерта, спеціаліста вданому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Задовольняючи клопотання прокурора в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_6 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою , суд вказав, що на даний час продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України на які послався прокурор у своєму клопотанні, а тому обмеження прав обвинуваченого на свободу є виправдним.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погодившись з вказаним рішенням , захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу , в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В обґрунтування доводів апеляції адвокат вказує , що обвинуваченому ОСОБА_6 19 разів продовжувався запобіжний захід у виді тримання під вартою. Ухвала суду від 05.11.2021 не містить змістовного та конкретного обґрунтовування ризиків та взагалі не конкретизовано , які саме ризики наявні щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

При цьому , адвокат наголошує на тому, що вирок суду щодо ОСОБА_6 вже був скасований апеляційним судом 09.12.2020 року після двох років судового розгляду ( з 17.09.2018) через не доведення вини обвинувачених належними та допустимими доказами.

Вважає адвокат безпідставним посилання суду на ту обставину , що обвинувачений не дотримався умов ухвали Київського районного суду м. Харкова від 23.12.2017 року про застосування запобіжного заходу у виді застави , внаслідок чого ОСОБА_6 оголосили в розшук , оскільки вона існувала давно і на сьогоднішній час відсутні будь-які нові обставини, які б вказувала на ризик переховування.

Звертає увагу адвокат і на рішення Європейського суду з прав людини відносно ОСОБА_6 від 01.04.2021 , яким Суд постановив визнати прийнятною скаргу ОСОБА_6 та постановив порушення п. 3 ст. 5 Конвенції щодо надмірної тривалості попереднього ув`язнення. Проте суд першої інстанції , не надає будь-якої правової оцінки обставинам , на які звернув увагу ЄСПЛ при вирішення зазначеної справи.

Стверджує також апелянт , що суд , задовольняючи клопотання прокурора , взагалі не розглянув можливість застосування інших запобіжних заходів , не пов`язаних із триманням під вартою , при цьому , двом іншим обвинуваченим оскарженою ухвалою запобіжний захід змінено з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Вважає адвокат , що судом не враховано міцні соціальні зв`язки обвинуваченого , наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей , визначеного місця проживання.

Позиції учасників судового провадження в апеляційному суді
В судове засідання сторони не з`явилися , попередньо надавши заяви про розгляд апеляційної скарги без їхньої участі.

Прокурор також надав заперечення , в якому просив апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення при цьому зазначав , що згідно із обвинувальним актом він обвинувачується у вчиненні злочинів у складі організованої групи стосовно громадського діяча - ОСОБА_9 , який є керівником громадської організації «ХАРКІВСЬКИЙ АЇІТИКОРУПЦ1ЙНИЙ ЦЕНТР».

Стороною обвинувачення вживаються максимальні зусилля для забезпечення швидкого розгляду вищевказаного кримінального провадження. Засідання у ньому проводяться кожного тижня - двічі на тиждень. На даний час судове слідство у вказаному кримінальному провадженні перебуває на стадії завершення дослідження судом письмових доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України. Розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести судове засідання без участі сторін кримінального провадження.

Мотиви суду щодо апеляційної скарги
Заслухавши суддю доповідача , вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів приходить до таких висновків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційним судом встановлено , що в провадженні Московського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2021 року перебуває справа за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.2 ст.194, ч.2 ст.28, ч.2 ст.194, ч.3 ст.28, ч.2 ст.194, ч.3 ст.28, ч.2 ст.122, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.194, ч.3 ст.28, ч.2 ст. 122, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.194, ч.3 ст.28, ч.2 ст.122 КК України.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження , суд врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, з врахуванням тяжкості злочинів, інкримінованих ОСОБА_6 , та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, на які посилається сторона обвинувачення, а тому обґрунтовано продовжив останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Правильним вважає колегія суддів висновки суду щодо продовження існування ризиків , на які посилається орган досудового розслідування і які на даний час не зменшилися.

Судом детально оцінено усі заявлені у клопотанні прокурора ризики , які на даний час продовжують існувати і ступінь яких не зменшився та встановлено високу їх ймовірність.

З такою оцінкою у повній мірі погоджується і колегія суддів апеляційного суду. Тому доводи апеляції щодо відсутності існування ризиків є безпідставними.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції , визнаючи доведеним існування ризику переховування від органів досудового розслідування або суду , обґрунтовано послався на обставини , щодо невиконання ОСОБА_10 умов запобіжного заходу у виді застави , обраного ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.12.2017 року. Давність існування вказаної обставини не зменшує актуальність вказаного ризику.

Крім того , відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 178 КПК України дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше , є обставиною , яку необхідно враховувати при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу.

Буд- яких строків давності для врахування вказаної обставини чинний КПК не містить.

Доведеним є ризик незаконного впливу з боку ОСОБА_6 , зокрема , на інших обвинувачених у даному кримінальному припровадженні , чи іншим чином йому перешкоджати.

Так , згідно обвинувального акту , ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину спільно з іншими особами , при цьому , він є організатором і активним учасником вказаної групи. Оскарженим рішенням обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт , а тому перебуваючи не під вартою ОСОБА_6 може незаконно впливати на останніх з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Та обставина , що оскарженим рішенням обвинуваченим ОСОБА_7 і ОСОБА_8 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт , не вказує на те , що рішення слідчого судді щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 є неправильним , оскільки слідчий суддя здійснює оцінку ризиків і обставин , визначених ст. 178 КПК України індивідуально відносно кожного з обвинувачених.

Крім того , як вбачається з матеріалів , наданих в розпорядження апеляційного суду , ОСОБА_6 висунуто більший обсяг обвинувачення , ніж обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Не впливає на висновки суду посилання автора апеляції на рішення Європейського суду з прав людини ( далі Суд) відносно ОСОБА_6 від 01.04.2021 щодо безпідставного тривалого тримання під вартою , оскільки окрім вказаних висновків, сам Суд у своїй прецедентній практиці неодноразово наголошував на необхідності забезпечення не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Так , ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів у складі організованої групи стосовно громадського діяча - ОСОБА_9 , який є керівником громадської організації «ХАРКІВСЬКИЙ АЇІТИКОРУПЦ1ЙНИЙ ЦЕНТР».

А тому вказані обставини у повній мірі превалюють над принципом поваги до свободи особистості.

Правильно , на переконання колегії суддів , слідчим суддею враховано , що обвинувачений ОСОБА_6 не має зареєстрованого місця проживання на території України . Погоджується колегія суддів і з позицією слідчого судді , що договір оренди квартири , при цьому , укладений ОСОБА_6 не підтверджує наявність постійного місця проживання .

Міцність соціальних зв`язків , зокрема , наявність у обвинуваченого малолітніх дітей , не превалюють над вище неведеними ризиками та обставинами. Крім того , в розпорядження апеляційного суду не надано жодного підтвердження вказаних обставин , що позбавляє суд можливості дати їм оцінку.

Підсумовуючи наведене колегія суддів приходить до висновку , що рішення суду щодо ОСОБА_6 є правильним та тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою може запобігти існуючим у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку повинуваченого та доводи апеляції його захисника жодним чином не спростовують вказаних висновків суду.

Істотних порушень норм КПК України , які могли б поставити під сумнів висновки суду щодо доцільності тримання обвинуваченого під вартою, колегією суддів не встановлено.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування та , відповідно , задоволення апеляції - відсутні.

Разом з тим , колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому , що розгляд справи в суді першої інстанції триває вже значний період часу та загальний строк перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою також значний.

Вказані обставини є несумісними з ключовими принципами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) , яка кожному гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Керуючись ст.ст.376,422-1 КПК України , колегія суддів Полтавського апеляційного суду , -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення , ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2021 року про продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на порушення розумних строків розгляду кримінального провадження.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4