Справа № 348/70/20
Провадження № 11-кп/4808/93/22
Категорія ч.1 ст.122 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

представник потерпілого адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000869 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_11 , прокурора у кримінальному провадженні прокурора Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_12 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Битків, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання - 1 (один) рік позбавлення волі.

Застосовано до ОСОБА_8 ст.75 КК України і звільнено його від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком - 2 (два) роки.

Згідно ст.76 КК України покладено на ОСОБА_8 під час іспитового строку такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу (сектору) з питань пробації; повідомляти уповноважений орган (сектор) з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом (сектором) з питань пробації.

Задоволено частково цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 5748 гривень 83 копійки матеріальної шкоди та 25000 гривень моральної шкоди.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Злочин вчинено ним за наступних обставин:

23.10.2019 року приблизно о 14 год. 25 хв. у ОСОБА_13 та його сина ОСОБА_11 , які перебували на подвір`ї свого приватного домогосподарства, що по АДРЕСА_2 , на ґрунті тривалих неприязних відносин виник словесний конфлікт з їхнім сусідом ОСОБА_8 , який перебував на подвір`ї свого приватного домогосподарства, що по АДРЕСА_2 , в ході якого вони висловлювалися на адресу один одного нецензурною лайкою і в ОСОБА_8 виник умисел спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_13 та його синові ОСОБА_11 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 заздалегідь знаючи, що у нього у володінні наявна пневматична пружинно-поршнева однозарядна гвинтівка з руховим стволом «Аrtemis» калібру 4,5 мм (177ВВ) № НОМЕР_1 Q-G і в той самий день, 23.10.2019 року приблизно о 15 год. 11 хв., він, діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та бажаючи їх настання, висловлюючись нецензурними словами, взяв вказану пневматичну гвинтівку, яка призначена для ураження цілі на близькій дистанції та здійснив чотири постріли з власного господарства в сторону господарства сім`ї Бедріїв і в результаті чого одна із куль влучила ОСОБА_11 в лобову ділянку голови.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_11 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з наскрізним інфікованим ушкодженням м`яких тканин та надкісниці лобової ділянки, струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичного експерта №266 від 24.12.2019 року відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння та викликали тривалий розлад здоров`я.

Крім того, неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_11 було заподіяно матеріальну шкоду, яку потерпілий в сукупності визначив в сумі 5748 грн. 83 коп. та моральну шкоду, яку він оцінює в 50000 грн.

Не погодившись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_11 , та прокурор Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_12 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 просять скасувати вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2021 року та винести виправдувальний вирок, повернувши йому пневматичну гвинтівку та пачку патронів до неї.

Вважають, що суд першої інстанції не здійснив всесторонньої оцінки зібраних доказів та виніс незаконне і не обґрунтоване рішення.

Так, поза увагою суду залишилось те, що згідно фабули обвинувачення в обвинувальному акті, ОСОБА_8 здійснив 4 постріли з власного господарства в сторону господарства сім`ї Бедріїв. Тобто вистріли були здійснені не в людей, а в відеокамеру, яку ОСОБА_8 хотів пошкодити, оскільки Бедрії незаконно її встановили на своєму житловому будинку на висоті 6 метрів і ведуть відеонагляд за його домоволодінням. Таким чином, вистріли в сторону господарства Бедріїв, не можуть бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисні вистріли в потерпілого та спричинення йому тілесних ушкоджень.

Також суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в даному провадженні проводились огляди місця події приватних господарств сім`ї ОСОБА_14 та Бедріїв. Водночас, за змістом двох протоколів огляду місця події (а.с. 157- 168 і а.с. 170-172) фактично було здійснено та проведено обшук житлових будинків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , при чому без належної ухвали суду та, в ході яких було вилучено з житлового будинку ОСОБА_8 пневматичну гвинтівку, що належить на праві спільної сумісної власності сім`ї ОСОБА_8 . Крім цього, за відтвореним в судовому засіданні відеозаписом, було чути як дружина ОСОБА_14 заперечувала і не давала дозволу на обшук та вилучення пневматичної гвинтівки. Запис у протоколі про те, що огляд проведений на підставі заяви власника домоволодіння (сама заява у матеріалах кримінального провадження відсутня), не може бути законною підставою для проникнення до житла без ухвали слідчого судді. В зв`язку з чим, обидва протоколи огляду місця події, DVD-R диск з відеозаписом та вилучена пневматична гвинтівка є недопустимими доказами, оскільки отримані внаслідок здійснення процесуальних дій, які потребували попереднього дозволу суду. При цьому, всі наступні дії з вилученими предметами під час оглядів місця події, в тому числі: протокол огляду відеозапису від 29.10.19р.(а.с.211-214), CD-R диском з відеозаписом, оглянутим 24.10.19р. (а.с.215), протокол огляду відеозапису від 29.10.19р. з фототаблицею до нього (а.с.216-219), CD-R диск із відеозаписом (а.с.220), постанову про визнання таких предметів речовими доказами та висновок судово-балістичної експертизи від 19.12.19р. та фоноскопічної експертизи від 26.12.19р. (а.с. 177-184), які є похідними доказами, також слід визнати недопустимими доказами.

Водночас звертають увагу на те, що зі слів потерпілого ОСОБА_11 та його батьків, від поранення кулею в потерпілого була сильна кровотеча, проте згідно протоколу огляду місця події не було виявлено кров на території його домоволодіння,

Також зазначають, що судом не дано правової оцінки суперечливим медичним документам та судово-медичній експертизі (а.с. 189-192). Зокрема, за випискою з історії хвороби Надвірнянської ЦРЛ № 6112 ОСОБА_11 було госпіталізовано 23.10.19р. та виписано 24.10.19р. з діагнозом «Непроникаюче поранення голови (лобна ділянка) пневматичною зброєю» та в цей же день 23.10.19р. було здійснено комп`ютерну томографію голови та виставлено діагноз «Підшкірна гематома правої лобної ділянки», які суперечать виписці з медичної картки Івано-Франківської ОКЛ №2342219, за якими 14.11.19р. поступив ОСОБА_11 на лікування, рентгенограмою кісток черепа виявлено сторонні тіла в м`яких тканинах лобної ділянки, зроблена операція по видаленню стороннього тіла, виписано 19.11.19р. та рекомендовано лікування. Водночас, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 підтвердив факт проведення операції по видаленню стороннього предмета, схожого на метал, але заперечив вилучення кулі та повідомив що цей предмет не зберігся. Тобто, кулі, як речового доказу по справі досудовим слідством не виявлено. Тому, одностайно стверджувати що потерпілому ОСОБА_11 було спричинено рану випущеною ОСОБА_8 кулею з пневматичної гвинтівки не має жодних підстав. А висунете обвинувачення ґрунтується тільки на суб`єктивних показах потерпілого ОСОБА_11 , його матері ОСОБА_17 та батька ОСОБА_13 , які живуть по сусідству з ОСОБА_8 та ворогують з ним.

Крім цього, звертають увагу на суперечності по справі щодо характеру та механізму тілесного пошкодження в потерпілого ОСОБА_11 , зокрема, в різних медичних документах, по різному характеризують отриману потерпілим рану: вона була проникаюча і непроникаюча, забійна та за обвинувальним актом - наскрізна. Водночас, наскрізна рана не могла бути, так як лікар ОСОБА_16 робив операцію та видалив сторонній предмет, схожий на метал, але місцевий суд цим суперечностям не дав оцінки.

Також вказують, що у висновку судово-медичної експертизи від 03.12.19р. який було зроблено за суперечливими медичними документами та за додатковим допитом лікаря ОСОБА_16 , відсутній опис огляду потерпілого, опис наявних ознак кульового поранення.

Зазначають, що судом не враховано наявність факту бійки (через пів години після вистрілів) 23.10.19р. біля 15 год. між потерпілим ОСОБА_11 (внуком) та ОСОБА_18 (його дідом), за показами якого потерпілий травмував свою голову, вдарившись об «остриву» для сіна і поранив чоло, коли доганяв та бив свого діда, що підтверджується долученим витягом з ЄРДР. Проте, суд відхилив клопотання сторони захисту про опитування в якості свідків очевидців цієї події. Також, між ними повторно була бійка 03.11.19р., в ході якої наносили один одному тілесні ушкодження.

Крім цього вважають, що судмедексперт дійшов до безпідставного висновку, що в потерпілого ОСОБА_11 був струс головного мозку, оскільки його було виписано з Надвірнянської ЦРЛ наступного дня після поступлення, ці ознаки відсутні в виписці історії хвороби Навірнянської ЦРЛ № 6112 та потерпілий щоденно відвідував Надвірнянський коледж, де вчиться. Тому фактично висновок експерта ґрунтується на суб`єктивних показах потерпілого ОСОБА_11 , його матері ОСОБА_17 та батька ОСОБА_13 про кульове поранення голови та суперечить правилам проведення судово-медичної експертизи. Також безпідставно вставлено середню тяжкість тілесних ушкоджень в потерпілого ОСОБА_11 , оскільки в даному випадку був відсутній тривалий розлад здоров`я або значна стійка втрата працездатності менш як на одну третину.

Заперечують рішення суду і в частині знищення речового доказу по кримінальному провадженні - пневматичної гвинтівки та пачки патронів, так як гвинтівка є спільною сумісною власністю Ломпасів, та потрібна їм для господарських потреб. Водночас, ця пневматична гвинтівка калібру 4,5 міліметрів і не входить до переліку видів зброї, на яку поширюється дозвільна система, тому її слід повернути власникам.

Також вважають, що місцевим судом безпідставно стягнуто 5748,83 грн. матеріальної шкоди та 25000 грн. моральної шкоди, оскільки за випискою з медичної картки Івано-Франківської ОКЛ № 2342219 ОСОБА_11 перебував на лікуванні тільки 5 днів (з 14.11. по 19.11.19р.) та в подальшому рекомендовано лікування певними лікарськими препаратами. Водночас, надані потерпілим чеки не містять рекомендованих лікарських препаратів та більша частина з них без дати їх купівлі. Водночас, по справі не надано жодного доказу про порушення звичного способу та ритму життя потерпілим, так як він продовжував ходити та навчатись в Надвірнянському коледжі.

Вважають, що судом помилково кваліфіковано дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.122 КК України та не враховано, що потерпілий самовільно веде відеонагляд за його житловим будинком та домоволодінням, провокував на здійснення вистрілів, обзиваючи ОСОБА_8 вульгарними та нецензурними словами.

Потерпілий ОСОБА_11 просить скасувати вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2021 року та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 122 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки без застосування ст. 75 КК України.

Вважає, що суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, не зазначив, які саме обставини справи та дані про особу обвинуваченого давали підстави для такого висновку, при цьому фактично не врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та спосіб вчинення.

Так, суд не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_8 усвідомлював, що здійснюючи постріли з пневматичної рушниці в бік подвір`я, де на той час знаходилися потерпілий та члени його родини, він піддає небезпеці життя цих людей та свідомо бажав спричинити тілесні ушкодження їм, про що свідчать його активні дії та погрози, висловлені під час цих подій. Крім того, ОСОБА_8 вину у вчиненому злочині не визнав взагалі та відмовився відшкодовувати потерпілому завдані збитки. При цьому, він під час розгляду справи в суді наполягав на суворому покаранні обвинуваченого та повному задоволенні цивільного позову.

Вважає, що суд безпідставно зазначив про відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого. Зокрема, до таких обставин слід віднести те, що ОСОБА_8 не визнає свою вину у скоєному та не висловлює жалю з цього приводу, жодних заходів для виправлення ситуації особисто не вжив, матеріальну шкоду не відшкодував, а навпаки заперечує факт її спричинення. При цьому в матеріалах провадження наявні відомості про те, що на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння, ступінь якого на момент дослідження становила 0,8 проміле. Однак, дана обставина взагалі не відображена в оскаржуваному вироку. Водночас вважає, що зазначені у вироку дані про особу обвинуваченого не утворюють підстав для звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Прокурор Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_12 просить вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2021 року скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст. 122 КК України у виді 2 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Зокрема вважає, що призначаючи покарання обвинуваченому та звільняючи від його відбування, суд недостатньо врахував ступінь тяжкості та обставини скоєного ОСОБА_8 кримінального правопорушення, та особу обвинуваченого. Так, обставини вчинення злочину свідчать про його підвищену суспільну небезпечність, так як ОСОБА_8 вчинив злочин із застосуванням пневматичної гвинтівки, з якої здійснив 4 вистріли в сторону господарства Бедріїв, в результаті чого одна із куль влучила ОСОБА_11 в лобову ділянку голови. При цьому, ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що одна із куль влучила в потерпілого, залишив місце вчинення злочину, не вжив жодних заходів з метою надання медичної допомоги потерпілому.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали вимоги своєї апеляційної скарги, просили залишити без задоволення апеляційні скарги потерпілого та прокурора;

- представник потерпілого ОСОБА_19 адвокат ОСОБА_10 підтримала доводи апеляційної скарги потерпілого, просила залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого та його захисника;

- прокурор підтримала вимоги своєї апеляційної скарги та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 посилаються на те, що вирок суду першої інстанції є незаконним, оскільки суд, допускаючи неповноту судового слідства, неправильно встановив фактичні обставини та прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні правопорушення.

Вважають, що встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини правопорушення не відповідають правовій кваліфікації, яку надано діям обвинуваченого та суперечать сукупності доказів, які були досліджені судом першої інстанції.

Так, відповідно до висунутого обвинувачення, ОСОБА_8 здійснив 4 постріли з власного господарства в сторону господарства сім`ї Бедріїв, що свідчить про відсутність в нього умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та узгоджується з доводами обвинуваченого про те, що вистріли були здійснені у відеокамеру, яку він хотів пошкодити. Вважають, що вищевказані дії ОСОБА_8 не могли бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисні вистріли в потерпілого та спричинення йому тілесних ушкоджень.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 стверджують, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які дозволяють встановити, що тілесні ушкодження у потерпілого були отримані саме внаслідок пострілу, який було вчинено із пневматичної зброї.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вищевказані доводи були предметом дослідження суду першої інстанції, внаслідок чого було встановлено їх неспроможність.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, фактичною підставою кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.122 КК України, була сукупність доказів, які були досліджені в судовому засіданні та зазначені у вироку. Під час юридичної оцінки цих даних були з`ясовані: природа взаємин, які склалися між обвинуваченими та потерпілим; обстановка та обставини, за яких відбулося кримінальне правопорушення; характер дій обвинуваченого та їх наслідки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.122 КК України, оскільки він вчинив умисне нанесення середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про безпідставність доводів обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не вчиняв дане умисне кримінальне правопорушення, оскільки здійснював постріли виключно в камеру відеоспостереження, яка була встановлена в господарстві ОСОБА_13 та твердження його захисника про необережне заподіяння обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки вони повністю спростовуються зібраними, перевіреними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, які оцінені судом відповідно до положень ст. 94 КПК України, з точки зору належності, допустимості, достовірності та не викликають у суду сумнівів у їх правдивості.

Зокрема, зі змісту пояснень потерпілого ОСОБА_11 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 є його сусідом, з яким 23.10.2019 року приблизно о 14 год. 30 хв. виник словесний конфлікт в ході якого вони висловлювалися на адресу один одного нецензурною лайкою.

В судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий стверджував, що під час вказаного конфлікту ОСОБА_8 виніс з житлового будинку пневматичну гвинтівку, після чого здійснив чотири постріли в бік їх житлового будинку, внаслідок чого одна з куль влучила йому в лобову ділянку голови. Вказує, що обвинувачений ОСОБА_8 прицілився та цілеспрямовано здійснив постріл в його сторону з явним наміром влучити в нього. В подальшому його, автомобілем швидкої медичної допомоги, було доставлено у Надвірнянську ЦРЛ та поміщено на стаціонарне лікування у травматичне відділення з 23.10.2019 року по 24.10.2019 року.

Вищевказані показання потерпілого ОСОБА_11 повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 в частині наявності конфлікту між обвинуваченим та потерпілим щодо встановлення камери відеоспостереження.

Так, свідок ОСОБА_17 пояснила, що бачила, як між її чоловіком та сусідом ОСОБА_8 відбувалася словесна перепалка, під час якої обвинувачений стояв біля паркана з гвинтівкою з явним наміром здійснити постріли, а потім вистрілив в бік їхніх камер відео спостереження. Коли вона побігла викликати працівників поліції, то після четвертого пострілу почула крики сина ОСОБА_20 та зрозуміла, що ОСОБА_8 влучив в нього. Вибігши з будинку на сходах вона зустріла сина, який тримався рукою за голову, з якої текла кров. Зразу вона викликала і швидку медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що дійсно йому було відомо, що ОСОБА_8 просив забрати камеру відеоспостереження з будинку, в результаті чого між ним та ОСОБА_11 виникла словесна суперечка.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що бачив як під час конфлікту з ОСОБА_8 , останній пішов до свого житлового будинку, звідки повернувся з пневматичною рушницею та зробив один постріл. На вказаний конфлікт вийшов його син ОСОБА_11 , якому він наказав повернутися в будинок, після чого пролунав другий постріл в сторону його житлового будинку, а згодом і третій, який спрямований був в камеру відеоспостереження. Четвертий постріл ОСОБА_8 спрямував в його сторону, однак він ухилився, і куля попала його синові в голову, після чого ОСОБА_8 сховав рушницю в будинок, а він підбіг до сина, завів його в будинок та викликав швидку медичну допомогу.

Таким чином, свідок ОСОБА_13 , який був безпосереднім очевидцем вчинення правопорушення, прямо вказує на обвинуваченого, як на особу, яка вчинила правопорушення, та стверджує, що саме ОСОБА_8 навмисно здійснив постріл з пневматичної гвинтівки в потерпілого та заподіяв йому тілесні ушкодження у виді поранення голови.

Факт отримання потерпілим тілесних ушкоджень підтверджується висновком експерта №266 від 03.12.2019 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_11 виявлена закрита черепно-мозкова травма з нарізним інфікованим ушкодженням м`яких тканин та надкістниці лобової ділянки, струсом головного мозку, з приводу чого 14.11.2019 року була проведена медична операція. Встановлена черепно-мозкова травма відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння та викликали тривалий розлад здоров`я (а.п. 189-192);

Вищевказані висновки судово-медичної експертизи повністю узгоджуються із показаннями потерпілого ОСОБА_11 частині локалізації місця поранення, способу, яким йому було вчинено злочин та їх наслідків у виді тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Вищевказаний висновок судово-медичної експертизи належним чином мотивовано та зроблено з врахуванням відповідної медичної документації, щодо лікування ОСОБА_11 від отриманого поранення.

Вищевказані висновки судово-медичної експертизи узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_21 , який пояснив, що саме він проводив операцію потерпілому, як лікар нейрохірург Івано-Франківської ОКЛ та встановив, що причиною тілесних ушкоджень був сторонній предмет, схожий на метал. В результаті отриманого тілесного ушкодження у потерпілого мало місце пошкодження м`яких тканин голови. Зокрема, зі змісту пояснень вищевказаного свідка вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 стверджував, що отримав тілесні ушкодження в результаті пострілу в нього.

Колегія суддів вважає, що висновки вищевказаної експертизи повністю спростовують доводи сторони захисту про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які підтверджують, що тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_11 виникли саме внаслідок пострілу із пневматичної зброї.

Так, відповідно до висновків експерта №266 від 03.12.2019 року закрита черепно-мозкова травма, отримана від одноразової дії тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, яким міг бути і випущений заряд (постріл) з пневматичної рушниці в лобову ділянку.

Колегія суддів вважає, що висновки вищевказаної судово-медичної експертизи у сукупності з іншими доказами в кримінальному провадженні доводять, що тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_11 виникли саме внаслідок пострілу із пневматичної гвинтівки, який було здійснено обвинуваченим ОСОБА_8 .

Колегія суддів вважає, що висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні правопорушення також підтверджуються протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.10.2019 року, яким підтверджено, що 23.10.2019 року близько 15 год. 10 хв. по АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 пострілом з пневматичної гвинтівки наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 (а.п. 155), протоколом огляду місця події від 23.10.2019 року - території приватного господарства, що по АДРЕСА_2 з фототаблицею до нього, в якому деталізовано, де саме потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження (а.п.157-168); протоколом огляду місця події від 23.10.2019 року - території приватного господарства, що по АДРЕСА_2 , з якого вбачається, що саме в будинку ОСОБА_8 виявлено пневматичну гвинтівку, з якої був здійснений постріл у потерпілого ОСОБА_11 (а.п.170-172).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що знаряддям злочину, який було вчинено обвинуваченим ОСОБА_8 була пневматична гвинтівка.

Зокрема, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109/10-414БЛ/19 від 19.12.2019 року, предмет, який вилучено під час огляду місця події житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 не відноситься до вогнепальної стрілецької зброї, а є пневматичною зброєю промислового виробництва «Аrtemis», Китай, а саме: пневматичною пружинно-поршневою однозарядною гвинтівкою з рухомим стволом марки «Аrtemis», калібру 4.5 мм. (177ВВ). Надані предмети, ззовні схожі до патронів до пневматичної гвинтівки, що містяться у пластмасовій коробці сірого кольору із маркуванням «OZTAY DIAВOLO SACMA SANAI» та «4,5» та предмет, ззовні подібний до патрона до пневматичної гвинтівки, який перебував у стволі, загальною кількістю 47 штук, не відносяться до бойових припасів до стрілецької вогнепальної зброї, а є металевими кульками «Oztay Diabolo» (45 шт.) та «Super Oztay Diabolo» (2шт.), калібру 4,5 мм (177) для пневматичної зброї (а.п. 177-184);

Колегія суддів вважає, що сукупність досліджених судом доказів, поза розумним сумнівом доводить правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, оскільки він вчинив умисне нанесення середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи потерпілого ОСОБА_11 та прокурора Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_12 в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання не перебуває на обліку у психіатричному та наркологічному кабінетах, його поведінку до і після вчинення злочину, позитивну характеристику за місцем проживання.

Так, суд першої інстанції врахував досудову доповідь Надвірнянського міськрайонного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, відповідно до якої в обвинуваченого ОСОБА_8 середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, а тому його виправлення можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства (в тому числі для окремих осіб).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, враховуючи дані про особу обвинуваченого, прийшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах, встановлених в санкції ч.1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд першої інстанції, мотивуючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст.75 КК України, обґрунтовано зазначив, що приходить до переконання, що виправлення і перевиховання ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі винного та іншим вищевказаним обставинам провадження та даним, які характеризують обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_8 в частині відшкодування 5748 грн. 83 коп., матеріальної шкоди підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції врахував вимоги ч.1 ст.1166 ЦК України та зазначив про те, що потерпілим ОСОБА_11 долучено аптечні квитанції та товарні чеки (накладні) на придбання медикаментів, згідно призначення лікарів, на вказану потерпілим в позовній заяві суму, тому сума матеріальної шкоди на користь останнього в повному обсязі підлягає стягненню з обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_8 (а.п.40-43).

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, обґрунтовано врахував, що потерпілий ОСОБА_11 в результаті протиправних дій ОСОБА_8 переніс стрес, переживання, фізичний біль, що призвело до порушення звичного способу та ритму його життя, а тому, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення позову потерпілого та стягнення 25000 грн.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 про незаконність судового рішення в частині конфіскації та знищення речового доказу в кримінальному провадженні пневматичної гвинтівки та пачки патронів так як гвинтівка є спільною сумісною власністю ОСОБА_14 , та потрібна їм для господарських потреб.

Суд першої інстанції обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.100 КПК України, вирішив питання щодо речових доказів та прийшов до висновку, що пневматична гвинтівка та патрони є знаряддям злочину та підлягають знищенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_11 та прокурора Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_12 необхідно залишити без задоволення, а вирок Надвірнянського районного суду Івано-ФІранківської області від 01 грудня 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_11 та прокурора Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5