КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2021 року,

за участю особи, яка подала
апеляційну скаргу ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за заявою скаржника від 07 травня 2021 року.

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_6 не долучено до матеріалів скарги належних доказів на підтвердження того, що вона дійсно зверталась із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Державного бюро розслідувань та що така заява була отримана органом досудового розслідування, при цьому ОСОБА_6 не з`явилась в судове засідання та не підтримала подану нею скаргу, тому слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким її скаргу задовольнити в повному обсязі.

Одночасно апелянт заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки вважає, що строк вона пропустила із поважних причин.
ОСОБА_6 вказує, що оскаржувана ухвала постановлена слідчим суддею без її участі, при цьому апелянт звертає увагу на те, що її не було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, а копію рішення вона отримала лише 10 серпня 2021 року.
В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.
ОСОБА_6 вказує, що в провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000636 до якого було приєднано кримінальне провадження № 0000649 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, де вона представляє інтереси потерпілої ОСОБА_8 .
Так, апелянт зазначає, що під час ознайомлення із матеріалами вказаних кримінальних проваджень нею було виявлено, що до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування були внесені завідомо неправдиві відомості та здійснені численні фальсифікації прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 .
Зокрема, ОСОБА_6 вважає, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи та наявним у ній доказам, органом досудового розслідування було неправильно кваліфіковано кримінальне правопорушення, до обвинувального акта внесені завідомо неправдиві відомості про наявність в обвинуваченого ОСОБА_10 двох пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, а також, що кримінальним правопорушенням не була завдана матеріальна шкода та, що під час досудового розслідування не заявлявся цивільний позов. Також апелянт вважає, що у реєстрі матеріалів досудового розслідування не відображено усіх відомостей про прийняті слідчим процесуальні рішення та вчинені дії.
У зв`язку з наведеним, як зазначає апелянт, 07 травня 2021 року вона звернулась до Державного бюро розслідувань із заявою про вчинення прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України, яка була отримана уповноваженою особою 11 травня 2021 року.
В той же час, відомості за її заявою про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР внесені не були, у зв`язку з чим вона 16 травня 2021 року звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви з повідомленням про кримінальне правопорушення.
Апелянт звертає увагу на те, що висновки слідчого судді про те, що нею не додано до скарги належних доказів на підтвердження наведених нею у скарзі обставин не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки до скарги додано як копію заяви про кримінальне правопорушення від 05 травня 2021 року так і документи, які підтверджують її направлення та отримання уповноваженими особами Державного бюро розслідувань.

Перевіривши доводи клопотання ОСОБА_6 про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає, що апелянт пропустила строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді з поважних причин.
Так, в матеріалах справи наявна довідка відповідно до якої повістку про виклик до суду одержувачу ОСОБА_6 на номер телефону НОМЕР_1 не доставлено, в той час як у скарзі ОСОБА_6 зазначений інший номер телефону, а саме НОМЕР_2 . При цьому жодних інших доказів, які б свідчили про належне повідомлення скаржника про судове засідання матеріали справи не містять.

Таким чином, є слушними доводи апелянта про те, що її не було належним чином повідомлено про дату час та місце розгляду справи.
Також в матеріалах справи відсутні дані про отримання ОСОБА_6 копії ухвали слідчого судді постановленої 22 червня 2021 року без її участі.
З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_6 пропустила строк на оскарження ухвали з поважних причин, а тому її апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вивчивши матеріали провадження за скаргою, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження за скаргою, 19 травня 2021 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_6 в якій вона просила слідчого суддю зобов`язати уповноважену особу Державного бюро розслідувань внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за її заявою від 07 травня 2021 року, розпочати досудове розслідування та надати їй витяг з ЄРДР.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою скаржника від 07 травня 2021 року.
Таке рішення слідчого судді обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 не долучено до матеріалів скарги належних доказів на підтвердження того, що вона дійсно зверталась із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Державного бюро розслідувань та що така заява була отримана органом досудового розслідування, при цьому ОСОБА_6 не з`явилась в судове засідання та не підтримала подану нею скаргу, тому слідчий суддя дійшов висновку про те, що підстави для задоволення скарги відсутні.
Колегія суддів вважає, що відмова у задоволенні скарги з підстав, на які послався слідчий суддя в ухвалі, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону та не відповідає фактичним обставинам справи.
Так, слідчий суддя зазначає, що скаржником до скарги не додано оригіналів документів, які б підтверджували факт звернення ОСОБА_6 до Державного бюро розслідувань та які б підтверджували отримання уповноваженими особами Державного бюро розслідувань такої заяви, однак як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 додає належним чином завірену копію такої заяви, а також копії документів, які підтверджують отримання такої заяви уповноваженою особою ДБР.
Крім того, апелянт вірно зазначає в апеляційній скарзі, що для перевірки наведених у скарзі обставин, зокрема відповідності копії заяви її оригіналу, а також дати її отримання органом досудового розслідування, слідчий суддя не був позбавлений можливості витребувати таку інформацію у Державного бюро розслідувань, оскільки саме до вказаного органу і було скеровано оригінал заяви, як зазначає ОСОБА_6 .
Також є безпідставними висновки слідчого судді про те, що неявка ОСОБА_6 у судове засідання свідчить про не підтримання нею своєї скарги.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Із приписів вказаної норми вбачається лише те, що участь скаржника під час розгляду скарги є обов`язковою, відтак суд не міг розглядати справу за відсутності ОСОБА_6 , а також тлумачити її відсутність як не підтримання скарги.
В той же час, незважаючи на це, колегія суддів вважає, що слідчим суддею прийняте правильне рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 , з огляду на таке.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному провадженні.
Здійснення такого контролю шляхом прийняття рішень за скаргами на рішення, дії чи бездіяльність, передбачено главою 26 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.
Положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України серед іншого передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298, до Реєстру вносяться відомості зокрема про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
В той же час, як вбачається із змісту заяви ОСОБА_6 з якою вона звернулась до уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, у ній апелянт зазначає про можливе вчинення прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України, однак із викладу обставин вбачається фактична незгода ОСОБА_6 із процесуальним рішенням прокурора, яким висунуто обвинувачення ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000636 до якого було приєднано кримінальне провадження № 0000649, а саме невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України.
Зокрема, ОСОБА_6 вважає, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи та наявним у ній доказам, органом досудового розслідування було неправильно кваліфіковано кримінальне правопорушення, до обвинувального акта внесені завідомо неправдиві відомості про наявність в обвинуваченого ОСОБА_10 двох пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, а також, що кримінальним правопорушенням не була завдана матеріальна шкода та, що під час досудового розслідування не заявлявся цивільний позов. Також апелянт вважає, що у реєстрі матеріалів досудового розслідування не відображено усіх відомостей про прийняті слідчим процесуальні рішення та вчинені дії.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, незгода з процесуальним рішенням прокурора сама по собі не може вказувати на наявність в його діях ознак злочину, законність і обґрунтованість обвинувального акта може були предметом розгляду лише суду першої інстанції під час підготовчого судового засідання та в подальшому судового розгляду кримінального провадження.
В той же час, в скарзі не наведено таких фактичних даних на підтвердження того, що подана ОСОБА_6 заява про кримінальне правопорушення містить достатні відомості про реальність конкретної події злочину із зазначенням конкретного часу, місця, способу, інші обставини злочину.

Таким чином, колегія суддів зазначає що подана до слідчого судді скарга не містить обґрунтування того, що існує бездіяльність, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей саме про кримінальне правопорушення в розумінні передбаченого Кримінальним кодексом України суспільно небезпечного винного діяння, вчиненого суб`єктом злочину.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, і не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити ОСОБА_6 строк на оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 07 травня 2021 року, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3