ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7264/21 Номер провадження 11-сс/814/702/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 31 липня 2021 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого ВРЗСТ Полтавського районного управління поліції ГУНП у Полтавській області капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, підозрюваному

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кушмурун Казахстан, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, розлученому, ріелтору, перебуваючому у цивільному шлюбі, маючому на утриманні двох малолітніх дітей, у силу ст.89 КК України несудимому.

Одночасно визначено ОСОБА_8 заставу 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 800 гривень, з покладенням на підозрюваного у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання слідчому, прокурору свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Приймаючи таке судове рішення слідчий суддя врахував наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України, яка підтверджується вагомими доказами; ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, приховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність в останнього міцних соціальних зв`язків у місці його постійного проживання та двох малолітніх дітей на утриманні, репутацію та майновий стан ОСОБА_8 , який працює, позитивно характеризується за місцями роботи та проживання, одружений, у силу ст.89 КК України несудимий; та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

При визначенні застави підозрюваному у розмірі передбаченому п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у сумі 90 800 гривень, слідчий суддя врахував тяжкість та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , один із яких є тяжким злочином та за який передбачено покарання від 3 до 8 років позбавлення волі; щире каяття підозрюваного, дані про його особу та ризики, передбачені п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, вказавши, що такий розмір застави буде співмірним та достатньою мірою може гарантувати виконання ОСОБА_8 , покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 31 липня 2021 року та постановити нову увалу, якою застосувати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Свої вимоги апелянт мотивує, що слідчим у судовому засіданні першої інстанції не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та у матеріалах провадження відсутні докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наведеним ризикам.

При цьому, захисник посилається на те, що слідчим суддею не враховано те, що підозрюваний: щиро розкаявся у вчиненому; готовий добровільно відшкодувати потерпілому збитки, завдані кримінальними правопорушеннями, та до правослухняної поведінки у суспільстві; має стійкі соціальні зв`язки, а саме перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей, постійно проживає з членами своєї родини; не має наміру вчиняти дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Апелянт також зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги заяву цивільної дружини ОСОБА_11 про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистої поруки або застави.

Крім того, на думку захисника, визначений слідчим суддею розмір застави є занадто великим та не відповідає тяжкості вчинених ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, у той час як достатнім та справедливим буде розмір цього запобіжного заходу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45 400 гривень.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який, посилаючись на законність оскаржуваної ухвали слідчого судді, заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , колегія суддів дійшла наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ВРЗСТ Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 липня 2021 року за №0000796, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 30 липня 2021 року приблизно о 02 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , у порушення вимог п.п.2.9 «а», 10.1 ПДР України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21144, н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Довженка у м. Полтава у напрямку від вул. Патріарха Мстислава до вул. Грибоєдова, та у районі буд. №82/19 по вул. Довженка у м. Полтава, змінив напрямок свого руху ліворуч, не переконався у безпечності виконаного маневру, виїхав на зустрічну смугу руху, будучи об`єктивно спроможним виявити небезпеку для руху у вигляді пішохода ОСОБА_12 , який рухався по лівому краю проїзної частини у попутному для автомобіля напрямку, та вчинив наїзд на останнього.

Унаслідок ДТП ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді: політравми, відкритої черепно-мозкової травми, та був госпіталізований до КП «ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського», де на даний час перебуває у комі 3 ступеня, у тяжкому стані.

Крім того, ОСОБА_8 , вчинивши наїзд на пішохода ОСОБА_12 не вжив заходів до надання потерпілому допомоги, місце ДТП залишив, не викликав екстрену медичну допомогу для доставки потерпілого у медичний заклад, хоча мав можливість і зобов`язаний був це зробити відповідно до вимог п. 2.10 ПДР України, залишив потерпілого у небезпечному для життя стані, коли останній унаслідок травм, отриманих під час ДТП, не міг вжити ефективних заходів до самозбереження.

30 липня 2021 року слідчим ВРЗСТ Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_6 , повідомлено ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286-1 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяли потерпілому тяжкі тілесні ушкодження; ч.1 ст.135 КК України, а саме у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, коли той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан.

31 липня 2021 року слідчий ВРЗСТ Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України, ризиків того, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, приховати будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення; та неможливістю запобігти вказаним вище ризикам шляхом застосування ОСОБА_8 інших більш м`яких запобіжних заходів.

Так, слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого застосував ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та відповідно до ч.3 ст.183 КПК України з одночасним визначенням застави у сумі 90 800 гривень та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, у разі її внесення.
Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).
Розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України, яка підтверджується вагомими доказами; обґрунтував ризики, передбачені п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення, у тому числі й тяжкого злочину, переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, приховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, так як на даний час досудове розслідування перебуває на початковій стадії, здійснюється збір доказів; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а в цьому кримінальному провадженні після вчинення ДТП, залишив місце події, не надавши допомоги потерпілому, що свідчить про зневажливе ставлення підозрюваного до усталених у суспільстві норм поведінки та вимог закону.

Слідчий суддя врахував також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність в останнього міцних соціальних зв`язків у місці його постійного проживання та двох малолітніх дітей на утриманні, репутацію та майновий стан ОСОБА_8 , який працює, позитивно характеризується за місцями роботи та проживання, одружений, у силу ст.89 КК України несудимий; та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтованість підозри учасниками провадження не оспорюється та відповідно до матеріалів, доданих до клопотання слідчого підтверджується вагомими доказами, на підставі розумної оцінки сукупності яких слідчий суддя визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.
Не оспорюється учасниками провадження й сама необхідність застосування запобіжного заходу.
Разом з тим, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності наявності у даному кримінальному провадженні встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені прокурором та слідчим в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, приховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, в яких він підозрюється та дані про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.
На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість застосування підозрюваному ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі й домашнього арешту, як просить апелянт.
Одночасно, застосувавши підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України визначив заставу у межах п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, у розмірі наближеному до мінімального. При визначенні цього альтернативного запобіжного заходу підозрюваному, слідчий суддя врахував тяжкість та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , один із яких є тяжким злочином та за який передбачено покарання від 3 до 8 років позбавлення волі; щире каяття підозрюваного, дані про його особу та ризики, передбачені п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, вказавши, що такий розмір застави буде співмірним та достатньою мірою може гарантувати виконання ОСОБА_8 , покладених на нього обов`язків, з чим погоджується і колегія суддів. Слід зазначити, що виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Доводи апелянта про те, що підозрюваний щиро розкаявся у вчиненому, має міцні соціальні зв`язки у місці його постійного проживання, де характеризується позитивно, у тому числі, перебуває у цивільному шлюбі та має двох малолітніх дітей на утриманні, належним чином враховано слідчим суддею у сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст.178 КПК України при постановленні оскаржуваного судового рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для повторного врахування таких доводів.

Колегія суддів враховує дані заяви цивільної дружини ОСОБА_11 , у якій вона просила застосувати підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистої поруки, застави або домашнього арешту (а.с. 45), однак ці обставини не спростовують правильність висновків, викладених в оскаржуваному судовому рішенні.

Крім того, що стосується особистої поруки, то слід зазначити, що відповідно до положень ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Під особливою довірою до особи слід розуміти те, що особа користується авторитетом у суспільстві, раніше належним чином виконувала роль поручителя тощо.

Колегія суддів, переглянувши наведену вище заяву, не вбачає підстав для її задоволення, з огляду на відсутність достатніх даних вважати її автор ОСОБА_13 , є особою, яка заслуговує на особливу довіру. Заявником не надано належних доказів, що вона завдяки своїм високим моральним якостям має високий авторитет у суспільстві та за місцем проживання і реально спроможна забезпечити належну поведінку і виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язків.

У свою чергу, як встановлено вище, інші більш м`які запобіжні заходи, ніж застосований слідчим суддею, у тому числі й ті про які йдеться у вказаній заяві, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Тому, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.
Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 31 липня 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4