Справа № 932/9531/21
Провадження № 1-кс/932/4708/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000680 від 07.07.2021 року, яку відкрито за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженого у м. Донецьку, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, утриманців не маючого, офіційно не працевлаштованого, який мешкає у квартирі АДРЕСА_1 , раніше неодноразово засуджений, останній раз вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2020 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік, -
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово засудженим за злочини проти власності, маючи не зняту та не погашену судимість, 06.07.2021 року близько 13 год., перебуваючи у приміщенні магазину «Ейч» у ТРЦ «Приозерний», що по вул. Боброва, 1 у м. Дніпрі, реалізуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення майна магазину «Ейч», переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно та умисно, шляхом вільного доступу дістав зі стелажу магазину дві жіночі шкіряні сумки та поклав їх до поліетиленового пакету, який приніс з собою, після чого, утримуючи вказане майно при собі, пройшов касову зону магазину, не розплатившись за товар і вийшов з приміщення магазину, тим самим отримав можливість розпорядитись викраденим майном. Дії ОСОБА_4 по вчиненню повторного таємного викрадення чужого майна на суму 2778 грн. кваліфіковані слідством за ч. 2 ст. 185 КК України.
05.11.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Слідчий вказує, що обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами.
У клопотанні слідчий зазначає про наявність ризиків передбачених п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; можливість вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження того кримінального правопорушення, у якому підозрюється.
З врахуванням зазначеного, просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб.
В судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав, прохав обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби з 20 год 00 хв. до 07 год. 00 хв. Пояснення надав аналогічні тексту клопотання уточнивши адресу місця проживання підозрюваного: АДРЕСА_2 .
Підозрюваний у судовому засідання вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав. Пояснив, що дійсно викрав з метою поліпшення свого майнового стану із приміщення магазину дві жіночі шкіряні сумки, одну з яких встиг реалізувати на ринку, який знаходиться поруч з ТРЦ. Проти задоволення клопотання слідчого не заперечував, прохав надати можливість у денний час доби залишати житло задля пошуку роботи.
Заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного, дослідивши надані сторонами докази та матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.
Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, до реєстру за № 0000680 від 07.07.2021 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
05.11.2021 року слідчим повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Згідно повідомленої підозри, ОСОБА_4 підозрюється у таємному викрадені 06.07.2021 року майна магазину «Ейч», який розташований у ТРЦ «Приозерний» по вул. Боброва, 1 у м. Дніпрі, що вчинено повторно.
Про причетність підозрюваного ОСОБА_4 до неправомірних дій та обґрунтованість його підозри у вчиненні кримінального правопорушення свідчать докази долучені до матеріалів клопотання, а саме: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.07.2021 року; протокол огляду місця події від 06.07.2021 року; протокол допиту потерпілого від 21.07.2021 року; протокол допиту свідка від 21.07.2021 року; протокол огляду оптичного диску з відеозаписами з камер спостереження магазину від 21.07.2021 року; протокол допиту свідка від 17.08.2021 року; висновок товарознавчої експертизи № 3835/3836-21 від 02.08.2021 року; протокол допиту підозрюваного від 05.11.2021 року; протокол проведення слідчого експерименту від 08.11.2021 року; визнання підозрюваним вини у вчиненому; докази у їх сукупності.
Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.
За приписами ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.
При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.
З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були надані органом досудового розслідування, та досліджені в судовому засіданні, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, приходить до висновку, що повідомлена ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінального правопорушення не може вважатись не обґрунтованою.
Щодо застосування заявленого запобіжного заходу саме у виді домашнього арешту у певний час доби та вирішуючи питання про існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя зазначає таке.
Згідно з ч.2 ст.181 КПК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Інкриміноване підозрюваному правопорушення передбачає застосування покарання у виді позбавлення волі, тобто домашній арешт, як запобіжний захід, може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_4 .
Вирішуючи питання про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя виходить з наступного.
Підозрюваний ОСОБА_4 визнає вину у вчиненні інкримінованого йому злочину та надає свідчення щодо обставин його вчинення. ОСОБА_4 має незняту та непогашену судимість за вчинення нетяжкого злочину та йому знову інкримінується вчинення нетяжкого злочину проти власності. Одна лише тяжкість покарання не може бути підставою для висновку про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду. Слідчим та прокурором не наведено обставин, які б вказували на неналежну процесуальну поведінку підозрюваного як у цьому провадженні, так і в інших, де йому було пред`явлено підозру або за якими його було засуджено. Підозрюваний у порядку ст. 208 КПК України затриманий не був, самостійно прибув у судове засідання з розгляду цього клопотання. Внаслідок зазначеного, наведений у клопотання слідчого ризик переховування від органу досудового розслідування та суду, який підтриманий прокурором у судовому засіданні, не є доведеним.
Доведеними, наданими суду поясненнями прокурора та матеріалами справи в їх сукупності, є наявність ризику можливого вчинення іншого корисливого злочину, оскільки підозрюваний офіційно не працевлаштований, отже не має легальних джерел доходів, однак щоденно потребує грошових коштів на підтримання своєї життєдіяльності. Через це, а також тому, що він підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину проти власності, раніше засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, є високоймовірним ризик у вигляді вчинення ним інших умисних корисливих злочинів, аналогічних тому, у якому йому пред`явлено підозру.
Запобігти встановленому ризику шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді застави чи особистого зобов`язання неможливо, оскільки для обрання запобіжного заходу у вигляді застави слідчий суддя має володіти доказами щодо можливості внесення підозрюваним грошових коштів у визначеній сумі на депозитний рахунок суду, однак підозрюваний не повідомляв про можливість внесення застави та є не працевлаштованим, що унеможливлює обрання йому такого запобіжного заходу. Такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання може бути застосований до підозрюваного у випадку наявності певної довіри до нього, чого у даному випадку немає, внаслідок того, що кваліфікуючою ознакою інкримінованого злочину є повторність.
Тому для запобігання доведеному у суді ризику, слід обрати підозрюваному саме такий запобіжний захід, про який прохає прокурор. Спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного засобу, прихожу до висновку про можливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби з 20 год 00 хв. до 07 год. 00 хв. за місцем його фактичного мешкання у квартирі АДРЕСА_1 .
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 у порядку ст. 208 КПК України не затримувався, дату закінчення дії ухвали про домашній арешт визначаю в межах строку досудового розслідування, що залишився по справі, який, за підрахунками слідчого судді, закінчується 05.01.2022 року.
Керуючись ст. 2, 7-9, 176-178, 181, 193, 194, 196,309, 372,376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби із забороною залишати місце свого фактичного проживання з 20 год 00 хв. до 07 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого судді, суду, прокурора та/або слідчого.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- з`являтися за викликом до суду, прокурора та/або слідчого за першою вимогою;
- повідомляти суд, прокурора та/або слідчого про зміну місця свого проживання та/або праці;
- не виїжджати за межі Дніпропетровської області без дозволу слідчого судді, прокурора та/або слідчого.
Строк дії ухвали та покладених обов`язків встановити до 05 січня 2022 року включно.
Роз`яснити підозрюваному наступне: згідно ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.
Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1