Справа № 503/1798/20
Провадження № 1-кп/503/17/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 від 25.10.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Писарівка Кодимського району Одеської області, громадянина України, українця, не працюючого, з професійно-технічною освітою, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу положень ст. 89 КК України,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , законний представник потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 ,

встановив:
25.10.2020 року близько 13:00 години, ОСОБА_3 , перебуваючи на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вступив в словесний конфлікт з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 , в ході якого у ОСОБА_3 виник умисел спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

В цей же день та час ОСОБА_3 , з метою реалізації свого злочинного наміру, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з мотивів особистої неприязні, підійшов до потерпілого схопив його за руки та завів їх йому за спину, після чого утримуючи ОСОБА_5 в положенні обличчям до низу вдарив останнього головою об фрагмент дерев`яної колоди.

В подальшому через 10 хвилин, ОСОБА_3 продовжуючи свої протиправні дії, охоплені єдиним умислом, схопив ОСОБА_5 кинув його на землю на присадибній ділянці домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та стягнувши з нього штани, наніс потерпілому 5-6 ударів долонею правої руки по сідницях.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна обличчя та по одному синцю правої та лівої сідниці, які згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України визнав повністю зазначивши, що жодні обставини викладенні в обвинуваченні ним не оспорюються, а визнання вини і саме висловлене ним не заперечення обставин викладених в обвинуваченні є добровільним і без будь-якого фізичного або психологічного тиску на нього. Також пояснив суду, що дійсно завдав тілесних ушкоджень малолітньому потерпілому будучи роздратованим через поведінку останнього. При цьому, просив суд не призначати йому покарання, але не обґрунтував підстав зазначеного.
Потерпілий ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 в судовому засіданні при призначенні покарання обвинуваченому покладалися на позицію прокурора.
Отримавши покази обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження доказів по справі, окрім матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.
Учасникам судового провадження судом попередньо також було роз`яснено, що згідно ч.2 ст. 394 КПК України вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України. З чим учасники погодились і не заперечували.
Суд визнає зазначене вище формулювання обвинувачення доведеним, а дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.
Діючи у відповідності до вимог ст. 337 КПК України суд, з урахування показань наданих обвинуваченим під час судового розгляду, вважає доведеною вину ОСОБА_3 відповідно до висунутого йому обвинувачення, а тому останній повинен нести відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.
Відповідно до наявних у суду відомостей, ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, розлучений, не працює, отримує дохід від виконання робіт за цивільно-правовими угодами у сфері сільського господарства, у лікаря-нарколога та/або лікаря-психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий в силу положень ст. 89 КК України.
При призначенні міри покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, обставину, яка обтяжує покарання та відсутність обставин, які пом`якшують покарання, у зв`язку з чим доходить висновку, що виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень можливо у разі виконання засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, а тому необхідно призначити йому покарання у виді громадських робіт в межах, установлених у санкції ч.1 ст. 125 Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок, з урахуванням положень загальної норми ч.2 ст. 56 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема запобіжний захід до обвинуваченого, не застосовувалися.
Речові докази і документи, а також процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. 369-374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 90 (дев`яносто) годин.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд, який ухвалив його Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1