Справа № 214/8253/21
1-кп/214/870/21
У Х В А Л А
Іменем України

13 грудня 2021 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кривому Розі, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 на шістдесят днів, так як вважав, що продовжують існувати ризики, які є підставою вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Потерпілий підтримав клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 , кожен окремо, не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого, його репутацію, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років.

Судом встановлені обставини, наявність яких може свідчити про ризики, передбачені п.п. 1, 3 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме спроби ОСОБА_6 переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку суду, ОСОБА_6 може переховуватись від суду, що підтверджується тим, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин та задля уникнення покарання може покинути місце мешкання та м. Кривий Ріг, оскільки він офіційно не працевлаштований, тобто не має законних достатніх засобів для існування, не одружений, на утриманні дітей не маючий, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, які б могли його стримувати.

Також, ОСОБА_6 знає потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на них з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, суд вважає, що існує ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення, оскільки відносно нього Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області розглядаються ще два кримінальних провадження за ч. 3 ст. 187 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України.

Вказані вище обставини, на думку суду, в сукупності, беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та продовжувати вчиняти інші злочини, що вказує на необхідність продовження обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд також враховує, що на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою, у кримінальному провадженні не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі, судове слідство не закінчено, як наслідок, у цей період, є наявними обставини, визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст. ст. 199, 331 КПК України.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі кримінального провадження, а також які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченого та які не існували і не розглядались на час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено.

За таких обставин, враховуючи, вищевикладене, суд приходить до висновку, що продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 забезпечить належну процесуальну поведінку останнього, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою на шістдесят днів.

Керуючись ст.ст. 110, 176-178, 183, 184, 331, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Задовольнити клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 11.02.2022 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1