ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/6453/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1760/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури, прокурора у кримінальному провадженні на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 12 лютого 2021 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мукачево Закарпатської області, із середньою освітою, громадянина України, не одруженого, тимчасово не працюючого, без місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-19.10.2005 року Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.75, ст.76, ст. 104 КК України з іспитовим строком 2 роки:
-01.03.2011 року Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України строком на 2 роки позбавлення волі;
-29.11.2012 року Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
-19.04.2016 року Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
-23.11.2016 року Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;
-01.06.2018 року Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
-06.07.2020 року Амур-ніжньодніпровським районний судом м.Дніпропетровськ за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Амур-ніжньодніпровського районного суду м.Дніпропетровськ у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі та визначено остаточне покарання 3 роки 7 місяців позбавлення волі.

Кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ст.349 КПК України.

Як установив суд, 02 жовтня 2020 року близько 18 год. 20 хв.. ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у вестибюлі станції метро «Проспект Гагаріна» Комунального підприємства «Харківській метрополітен», за адресою: м.Харків вул.Вернадського, 5-М, підійшов до ОСОБА_9 , яка стояла в черзі до апарату видачі квитків для проїзду в електропоїзді Харківського метрополітену, та таємно викрав з кишені кофти одягненої на ОСОБА_9 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy АЗО», в корпусі чорного кольору, вартістю 3550 грн. Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
20 жовтня 2020 року близько 19 год. 20 хв., ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у підземному переході станції метро «Історичний Музей» Комунального підприємства «Харківській метрополітен», за адресою: м.Харків м-н Конституції, 17-М, підійшов до ОСОБА_10 та будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, дістав із правої кишені пальто ОСОБА_10 мобільний телефон марки «iPhone X», в корпусі білого кольору, вартістю 10720 грн. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.
21 жовтня 2020 року близько 17 год. 45 хв., ОСОБА_11 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у підземному переході станції метро «Майдан Конституції» Комунального підприємства «Харківській метрополитен», за адресою: м.Харків м-н Конституції, 13-М, підійшов до ОСОБА_12 , будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, дістав із правої кишені пальто ОСОБА_12 мобільний телефон марки «Хіаоті Redmi 6», в корпусі синього кольору, вартістю 2768 грн. 20 коп., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.
23 жовтня 2020 року близько 15 год. 55 хв. ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у підземному переході станції метро «Історичний Музей» Комунального підприємства «Харківській метрополітен», за адресою: м.Харків м-н Конституції, 17-М, підійшов до ОСОБА_13 , будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, дістав із правої кишені пальто ОСОБА_14 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А70», в корпусі коралового кольору, вартістю 6100 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 6100 грн.
26 жовтня 2020 року близько 08 год. 10 хв., ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у підземному переході станції «Холодна гора» Комунального підприємства «Харківській метрополітен», за адресою: м.Харків вул.Полтавський шлях, 146-М, підійшов до ОСОБА_15 , будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно відкрив сумку, яка знаходилась у руках ОСОБА_15 та дістав із її відділення мобільний телефон марки «iPhone 7», в корпусі чорного кольору, вартістю 4590 грн.. Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив ОСОБА_15 матеріальний шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Харківської обласної прокуратури просить вирок скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначив, що суд при призначенні покарання неповною мірою врахував, що ОСОБА_8 скоїв 5 епізодів таємного викрадення чужого майна, повторно, стосовно жінок, з кишень їх одягу; раніше був сім разів судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності стосовно жінок, предметом яких були також мобільні телефони; декілька разів був звільнений від відбування покарання, проте на шлях виправлення не став та продовжував скоювати умисні корисливі злочини, що на думку прокурора, свідчить про стійку кримінальну спрямованість поведінки останнього. Зауважив, що ОСОБА_8 , будучи засудженим 06.07.2020 року вироком Амур-ніжньодніпровського районного суду м.Дніпропетровськ за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, у липні переїхав в інше місто, фактично ухилившись від відбування покарання та через 3 місяці скоїв ще 5 злочинів, за які йому призначено покарання лише на 1 місяць більше попереднього. Просить ухвалити вирок апеляційним судом, яким призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України 4 роки позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Амур-ніжньодніпровського районного суду м.Дніпропетровськ від 06.07.2020 року та визначити ОСОБА_8 остаточне покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Указав, що ОСОБА_8 є особою раніше неодноразово судимою за скоєння умисних злочинів, у тому числі проти власності; маючи не погашену судимість та не відбувши покарання за попереднім вироком знов вчинив 5 епізодів корисливих злочинів за обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів; будучи працездатним офіційно не працює; завдану кримінальним правопорушенням шкоду не відшкодував. Наголосив, що наразі на розгляді Московського районного суду м.Харкова перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України. Просить ухвалити вирок апеляційним судом, яким призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України визначити остаточне покарання 4 роки позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури та частково апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні; обвинуваченого ОСОБА_16 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні - частково.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Доводи першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури та прокурора у кримінальному провадженні про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

Суд першої інстанції не в повній мірі врахував цих вимог закону, у зв`язку з чим помилково призначив ОСОБА_8 покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Приймаючи таке рішення суд послався на характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, щире каяття обвинуваченого, визнавши цю обставину пом`якшуючою покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Однак, суд у повній мірі не врахував дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_8 раніше сім разів судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, будучи 06.07.2020 року засудженим вироком суду за злочин проти власності через три місяці скоїв ще п`ять епізодів злочинів проти власності.

Крім того, висновки суду про наявність у обвинуваченого щирого каяття є необґрунтованими.

Згідно висновків Великої Палати Верховного суду, які містяться у постанові від 27 листопада 2019 року (кримінальне провадження 629/847/15-к) щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження того, що обвинувачений або хтось із його близьких родичів відшкодував чи вживав заходів на відшкодування завданих потерпілим матеріальних збитків, що свідчить про відсутність щирого каяття.

За таких обставин рішення суду першої інстанції про визнання пом`якшуючою покарання ОСОБА_8 обставиною «щире каяття» є безпідставними та підлягає виключенню із вироку.

Враховуючи викладені обставини та особу обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_8 покарання за своїм розміром є явно не справедливим через м`якість, його не можна визнати необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ч.2 ст.409 КПК України, вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання скасувати, та відповідно до вимог, передбачених п.2 ч.1 ст.420 КПК України, ухвалити вирок апеляційним судом, яким призначити ОСОБА_8 покарання відповідно до положень ст.65 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, його наслідків і даних про особу обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури задовольнити.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Виключити із мотивувальної частини вироку пом`якшуючу покарання обставину «щире каяття».

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 12 лютого 2021 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного йому покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Амур-ніжньодніпровського районного суду м.Дніпропетровськ від 06.07.2020 року та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня отримання копії вироку.

Головуючий:

Судді: