ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/436/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №336/6144/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26 жовтня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лугове Ленінського району Автономної республіки Крим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Як зазначено у вироку, органом досудового розслідування встановлено, що приблизно о 12-00 годині 29 серпня 2020 року ОСОБА_7 у дворі будинку АДРЕСА_3 , керуючись умислом на спричинення побоїв малолітньому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосував до потерпілого насильство, яке виразилось у завданні не менш, ніж десяти ударів долонею правої руки по голові. Під час спричинення означеного насильства потерпілий намагався уникнути побиття та втекти, але обвинувачений штовхнув потерпілого, який вдарився тулубом об розташовану поряд лавку та отримав садно на передній поверхні живота праворуч. Описані дії спричинили потерпілому фізичний біль та не завдали тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.126 КК, як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. Йому призначено покарання за ч.1 ст.125 КК у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30 жовтня 2020 року у вироку виправлено описку та зазначено, що ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.126 КК кримінального правопорушення,.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Свої вимоги мотивував тим, що суд безпосередньо не встановив фактичні обставини провадження та не сформулював визнане доведеним обвинувачення, що унеможливлює оцінку правильності кваліфікації дій обвинуваченого. Крім того, в резолютивній частині вироку суд вказав, що визнає винним ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК, тоді як у мотивувальній частині вироку зазначено, що обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КК.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка повністю підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За вимогами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а його зміст повинен відповідати положенням ст. 374 КПК.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Суд в мотивувальній частині вироку повинен вказати ті діяння обвинуваченого, за які засуджується особа та які знайшли своє підтвердження безпосередньо в ході судового розгляду, встановлені саме судом і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 не відповідає вказаним вимогам ст.ст. 370, 374 КПК.

Визнавши ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції не сформулював обвинувачення, яке саме він визнав доведеним в суді та не виклав його у вироку, що є порушенням п.2 ч.3 ст.374 КПК та є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Всупереч вищевказаним нормам закону, суд першої інстанції не виклав власних висновків щодо пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення та не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним, а вказав у мотивувальній частині, що органом досудового розслідування встановлені обставини вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Колегія суддів дійшла висновку, що допущені судом першої інстанції вказані порушення засад кримінального провадження, які стосуються встановлення фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до ч.1 ст.412 КПК є істотними, тобто такими порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зазначені порушення є підставами для скасування судового рішення, і оскільки вони не можуть бути усунуті під час апеляційного розгляду в межах ст.404 КПК, вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, що відповідає вимогам ст.ст.409, 412, 415 КПК.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно встановити фактичні обставини кримінального правопорушення та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення у відповідності до приписів, передбачених ст.ст. 370, 374 КПК.

Крім того, відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК у резолютивній частині вироку зазначається відповідна стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

В порушення зазначених вимог закону суд першої інстанції в резолютивній частині вироку вказав, що визнає ОСОБА_7 винним за ч. 1 ст. 125 КК, тоді як у мотивувальній частині вироку зазначено, що обвинуваченим ОСОБА_7 вчинено кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК.

Як вбачається з матеріалів провадження та встановлено колегією суддів, ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2020 року виправлено описку у вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_7 та ухвалено абзац 1 резолютивної частини вироку викласти в наступній редакції: « ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн.». В іншій частині вирок суду від 26 жовтня 2020 року залишено без змін.
Проте колегія суддів не приймає до уваги таке виправлення з наступних підстав.

Статтею 379 КПК передбачено, що суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад дати події, номера і дати документа, найменування сторони, прізвища особи тощо).

Постановляючи ухвалу про виправлення описки, суд першої інстанції фактично змінив статтю закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, що в порядку ст. 379 КПК є неприпустимим, оскільки дане питання виходить за межі наведеної норми.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 в цій справі скасувати.

Призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу 21.09.2021 Справа № 336/6144/20