Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1736/20
Провадження № 1-кп/945/218/21
ВИРОК
Іменем України

02 грудня 2021 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження №0000504, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.08.2020 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Н-Петрівка Миколаївського району Миколаївської області, громадянки України, українки, раніше не судимої, з середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, пенсіонерки, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

встановив:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Досудовим розслідуванням та судовим слідством встановлено, що 09.08.2020 року близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_4 повернулась до дому за адресою АДРЕСА_1 з поля, де випасала корів місцевих мешканців. У будинку на неї чекав її співмешканець ОСОБА_7 , 1958 року народження, який перебував у стані алкогольного сп`янінні. В цей же день близько о 22 години 00 хвилин, між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, в ході якого останній вимагав у ОСОБА_4 гроші на придбання алкогольних напоїв, на що ОСОБА_4 відповіла відмовою, але ОСОБА_7 наполягав на своїй вимозі, що розізлило ОСОБА_4 , яка ухопила зі столу кухонний ніж та, розуміючи протиправність своїх дій, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , нанесла один удар лезом вказаного ножа в область живота останнього, в результаті чого спричинила тілесні ушкодження у вигляді: рани по білій лінії живота в епігастральній ділянці з рановим каналом, пошкодження стінки жовчного міхура, а також капсули печінки з внутрішньочеревною кровотечею. У результаті отриманих тілесних ушкоджень смерть потерпілого ОСОБА_7 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 07 годині 45 хвилин внаслідок одного сліпого проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням жовчного міхура та капсули печінки (клінічно), що супроводжувалося внутрішньочеревною кровотечею (клінічно). Тілесне ушкодження у вигляді рани по білій лінії живота в епігастральній ділянці з рановим каналом (клінічно) могло утворитися від однократної дії якогось колото-різаного предмету з подальшим пошкодженням жовчного міхура та капсули печінки з розвитком внутрішньочеревної кровотечі, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті.

Позиція обвинуваченої ОСОБА_4 .
Обвинувачена ОСОБА_4 , будучи допитаною у судовому засіданні, свою вину у пред`явленому їй обвинуваченні спочатку визнала частково і дала наступні покази. Так, обвинувачена ОСОБА_4 повідомила суд, що ввечері 09.08.2020 року повернулася додому з поля, де вона випасала корів. Вдома її чекав співмешканець ОСОБА_7 . Останній перебував у стані алкогольного сп`яніння. Між ними виникла сварка, оскільки ОСОБА_7 вимагав у ОСОБА_4 гроші на горілку. Обвинувачена схопила зі столу ніж і вдарила ним ОСОБА_7 . Після чого, останній пішов з дому. Згодом приїхала поліція та швидка допомога. Обвинувачена зазначила, що потерпілий дістав її. Саме це сприяло вчиненню нею злочину. Згодом, в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 щиро каялася у скоєному та шкодувала про те, що сталося. Просила суд суворо її не карати та врахувати її ставлення до скоєного.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин та мотиви суду.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеною вину обвинуваченої ОСОБА_4 в інкримінованому їй діянні. Це підтверджується наданими у судовому засіданні показаннями обвинуваченого та допитаних у судовому засіданні свідків, а також сукупністю доказів, які суд визнає належними та допустимими, а саме:

- Протоколом огляду місця події від 10.08.2020 року, в ході якого було оглянуто жилі приміщення будинку АДРЕСА_1 , де були виявлені плями речовини бурого кольору в кімнаті №3, кухонний ніж, плями речовини бурого кольору на кліївці, яка розділяє кімнату №3 (а.с.91-103);
- Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.09.2020 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 за участю ОСОБА_4 , в ході якого остання показала, де і яким чином нанесла удар ножем своєму співмешканцю ОСОБА_7 та відеозаписом експерименту, долученого до даного протоколу (а.с.52-60);
- Протоколом огляду трупа ОСОБА_7 від 10.08.2020 року в операційній кімнаті хірургічного відділення КНП Миколаївської ЦРБ за адресою: вул.Поштова,118, м.Миколаїв (а.с.84-90);
- Висновком судово-медичного експерта №2275 від 15.08.2020 року, яким підтверджено, що смерть ОСОБА_7 настала внаслідок одного сліпого проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням жовчного міхура та капсули печінки (клінічно), що супроводжувалося внутрішньочеревною кровотечею (клінічно). При судово-медичному дослідженні трупу ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: рани по білій лінії живота в епігастральній ділянці з рановим каналом (клінічно); пошкодження стінки жовчного міхура, а також капсули печінки з внутрішньочеревною кровотечею; ран на боковій поверхні живота справа та по передній поверхні живота; синців у ділянці верхніх кінцівок з крапковими ранками. Всі вищевказані тілесні ушкодження є прижиттєвими, на що вказує наявність крововиливів в місцях пошкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці верхніх кінцівок з крапковими ранками, рани по передній поверхні живота, а також ран на боковій поверхні живота справа є медичними маніпуляціями та судово-медичній оцінці не підлягають. Тілесне ушкодження у вигляді рани по білій лінії живота в епігастральній ділянці з рановим каналом (клінічно) могло утворитися від однократної дії якогось колото-різаного предмету з подальшим пошкодженням жовчного міхура та капсули печінки з розвитком внутрішньочеревної кровотечі, мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень та мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті. Дата та час смерті вказані у карті стаціонарного хворого №1121/265, а саме 10.08.2020 року о 07:45 не суперечать судово-медичним даним (а.с.113-118);
- Висновком експерта №371 від 16.09.2020 року, яким встановлено, що наданий на експертизу предмет, який зовні схожий на ніж, до холодної зброї не належить, а є ножем господарсько-побутового призначення (а.с.127-129).

Крім того, вина ОСОБА_8 . Підтверджується показами свідків, наданими під час судового розгляду.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що ОСОБА_4 є її бабусею. 09.08.2020 року свідок повернулася з відпочинку з моря. Ввечері вона, її бабуся ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відмічали її приїзд та разом пили вино. Все було добре; ніхто не сварився. Свідок пішла спати. Прокинулася від шуму та побачила, що в будинку поліцейські. Від них дізналася, що бабуся вдарила ОСОБА_7 ножем і його забрала швидка допомога. В кімнаті, на підлозі, свідок бачила сліди крові.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні дав такі покази. Так, останній повідомив, що пізно увечері 09.08.2020 року до нього прийшов сусід ОСОБА_7 та попросив його допомоги. Сказав, що ОСОБА_4 вдарила його ножем. Сорочка ОСОБА_7 була в крові; на вигляд він почувався погано. Свідок викликав швидку допомогу та поліцію. Приїхавши, швидка забрала ОСОБА_7 до лікарні і вранці наступного дня він дізнався, що ОСОБА_7 помер.
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні повідомила, що її було запрошено у якості понятої. ОСОБА_4 розповідала та показувала поліцейським, як і де нанесла удар ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні дав покази аналогічні показам свідка ОСОБА_11 , повідомивши, що його було запрошено у якості понятого під час слідчого експерименту, під час якого ОСОБА_4 розповідала та показувала поліцейським, яким чином і де саме нанесла удар ОСОБА_7 .

Отже, дослідивши матеріали кримінального провадження, допитавши обвинувачену, свідків, суд приходить до наступних висновків.
Так, дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує в межах пред`явленого їй обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК України належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень. Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК України) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.
За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (стаття 24 КК України). Кримінальна відповідальність за ч.2 ст.121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого (Рішення Верховного Суду по справі № 750/3256/17 (провадження № 51-1147 км 19).
Суд враховує правову позицію Верховного Суду України, яка викладена у п.22 постанови Пленуму від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», а саме, для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, необхідно ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту спрямованості умислу винного. Питання про умисел винного необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
При визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.
За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_4 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, які потягли за собою його смерть, є причинний зв`язок. Отже, наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень, свідчать про те, що ОСОБА_4 , завдаючи ОСОБА_7 удар лезом кухонного ножа в область живота об`єктивно усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого та бажала їх настання, не бажаючи спричинити смерть потерпілому.
До такого висновку суд приходить виходячи з наявності ушкодження у вигляді рани по білій лінії живота в епігастральній ділянці з рановим каналом (клінічно), з подальшим пошкодженням жовчного міхура та капсули печінки з розвитком внутрішньочеревної кровотечі, спосіб спричинення тілесних ушкоджень, що свідчить про умисний характер дій обвинуваченої, який був направлений саме на умисне спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.
Суд зазначає, що обвинувачена нанесла ножем один удар потерпілому з метою провчити останнього. Після заподіяння тілесних ушкоджень обвинувачена продовжила займатися своїми справами, а потерпілий пішов з дому. Послідуючих дій, з метою доведення можливого умислу на вбивство, обвинувачена не здійснювала, хоча враховуючи обставини справи мала об`єктивну можливість це зробити. Смерть потерпілого, відповідно до висновку експерта, настала не відразу, а зранку наступного дня у медичному закладі.
Отже, оцінивши всі зібрані докази відповідно до ст.94 КПК України з точки зору їх належності й допустимості, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку, здійснивши судовий розгляд у межах пред`явленого обвинувачення, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.
Згідно зі ст.85 КПК України належними також є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Стаття 94 КПК України визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
При цьому, чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.
Таким чином, дослідивши зібрані органом досудового слідства докази, допитавши обвинувачену, яка під час судового розгляду вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України визнала повністю, свідків, які підтвердили обставини, викладені в обвинувальному акті, аналізуючи характер, локалізацію завданих ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть останнього та спосіб, кількість завдання ударів потерпілому обвинуваченою, яка встановлені слідством та повідомлені обвинуваченою під час судового розгляду, суд прийшов до переконання про наявність причинного зв`язку між умисними протиправними діями обвинуваченої та наслідками, які настали для потерпілого у вигляді смерті та встановив винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Мотиви призначення покарання.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченій покарання суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, враховує постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Так, обставиною, яка відповідно до ст.66 КК пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_4 є щире каяття.
Щире каяття засвідчує критичну оцінку винним вчиненого ним злочину, співчуття до потерпілих, прагнення зменшити негативні наслідки його протиправної поведінки.
На думку суду, про щире каяття обвинуваченої свідчить той факт, що під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 надала визнавальні показання, розкаювалася у скоєному, а тому вважає за можливе при призначенні покарання не призначати їй максимальний термін, визначений санкцією ч.2 ст.121 КК України.
У той же час обставиною, яка відповідно до ч.1 ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є вчинення злочину щодо особи з якою винна перебувала у близьких відносинах.
Призначаючи покарання обвинуваченій, суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, відповідно до положень ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України є тяжким злочином, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає в тому, що вона визнає свою провину та жалкує про те, що сталося, дані обставин які характеризують її особу, а саме те, що вона є особою раніше не судимою, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, за місцем мешкання характеризується посередньо.
Отже, враховуючи особу обвинуваченої, характер скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень має бути покарання у виді реального позбавлення волі, що, на переконання суду, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.

Рішення щодо речових доказів та про відшкодування процесуальних витрат.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речовими доказами у даному кримінальному провадженні є фрагмент тканини зі слідами речовини бурого кольору, фрагмент целофану зі слідами речовини бурого кольору та кухонний ніж. Вказані речові докази передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області ( Відділення поліції №5 Миколаївського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області). Питання щодо речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат на проведення судової криміналістичної експертизи (висновок експерта №694 від 20.08.2020 року) у розмірі 653 грн 80 коп та витрат на проведення судової експертизи зброї (висновок експерта №371 від 16.09.2020 року) у розмірі 490 грн 35 коп. Вказані витрати є документально підтвердженими та підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 .

Рішення щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_4 .
У даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого сплинув 02.11.2020 року. До набрання вироком законної сили суд не вбачає підстав для обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Керуючись ст.100, ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України,

ухвалив:
ОСОБА_13 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.
Початок строку відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової криміналістичної експертизи (висновок експерта №694 від 20.08.2020 року) у розмірі 653 грн 80 коп та витрати за проведення судової експертизи зброї (висновок експерта №371 від 16.09.2020 року) у розмірі 490 грн 35 коп, а всього 1144 (одна тисяча сорок чотири) грн 15 коп.

Речові докази: фрагмент тканини зі слідами речовини бурого кольору, фрагмент целофану зі слідами речовини бурого кольору та кухонний ніж, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області ( Відділення поліції №5 Миколаївського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області) знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч. 2 ст.394 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

02.12.2021