У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 335/10020/15-к

пр. 1-кп/336/37/2021

7 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі колегії суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під головуванням судді ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту по кримінальному провадженню по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 2, 3, 10 ч.2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 162 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у складі колегії суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під головуванням судді ОСОБА_3 перебуває вищевказане кримінальне провадження.

До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Прокурором ОСОБА_5 подано клопотання про продовження обвинуваченому на 60 днів строку домашнього арешту.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Вимогами ч.1 ст. 186 КПК України встановлено, що клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

У судовому засіданні прокурор підтримав власне клопотання за вказаними у ньому доводами.

Захисник та обвинувачений не заперечували по суті на клопотання прокурора, але просили застовувати нецілодобовий домашній арешт, а саме - у нічний час, надавши обвинуваченому змогу працювати та допомагати матеріально своїй матері.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання прокурора та перевіривши його доводи матеріалами кримінальної справи, суд, вирішуючи клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу, суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 2, 3, 10 ч.2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 162 КК України.

Під час судового розгляду суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом. Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Питання ж про продовження строку запобіжного заходу неодноразово вирішувалося на стадії судового розгляду. Тобто це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і їй на заміну висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду вирішальним є встановлення існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи та поданого прокурором клопотання, його позиція зводиться до того, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики наразі продовжують існувати та не змінилися.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про достатню ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Дійсно, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кількох кримінальних правопорушень, зокрема, особливо тяжких злочинів, за що йому загрожує найсуворіше покарання у виді довічного позбавлення волі.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів, може вдатися до відповідних дій, зокрема, переховуватися від суду.

Наведене дає суду достатні підстави вважати наявним щодо обвинуваченого ризика, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, який продовжує існувати і на теперішній час, бо він є триваючим та витікає з пред`явленого обвинувачення за вчинені злочини. Отже, названий ризик, на думку суду, буде існувати й надалі через вказані причини, бо тяжкість обвинувачення прокурором наразі не змінюється.

Покладення ж на обвинуваченого обов`язку носити електронний засіб контролю із забороною цілодобово залишати житло на переконання суду істотно зменшить ризик переховування від суду, та має запобігти ризикам вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене та те, що стороною захисту не надано переконливих даних, які б свідчили, що відпали підстави, які були вже враховані судом при первісному застосуванні до обвинуваченого цілодобового домашнього арешту, суд вважає за необхідне продовжити на 60 днів названому обвинуваченому визначений раніше запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 34, 55, 61, 62, 181, 197, 199, п.4 ч.3, ст. ст. 331, 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити клопотання прокурора.

Продовжити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, заборонивши йому цілодобо залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, визначивши строк дії цієї ухвали по 5 лютого 2022 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

1) прибувати в суд за першим викликом;

2) повідомляти суду про зміну свого місця проживання;

3) не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

4) утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками по даному кримінальному провадженню;

5) носити електронний засіб контролю.

Цю ухвалу передати для виконання ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за місцем проживання обвинуваченого.

Термін дії обов`язків, покладених судом на обвинуваченого визначити в межах дії запобіжного заходу, тобто до 5 лютого 2022 року.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Ухвала підлягає виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 7 грудня 2021 року о 14-00 годині.

Ця ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2