Справа № 136/1731/20
Провадження №11-кп/801/1173/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0000067 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13.03.2020, за апеляційними скаргами заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 16 липня 2021 року по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , освіта середня - спеціальна, непрацюючого, раніше судимого 17.02.2021 Липовецьким районним судом Вінницької області за ст.126-1 КК України до 2 (двох) місяців арешту (покарання відбуто).
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.129 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 16 липня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.129 КК України та призначено йому покарання у виді арешту строком 2 (два) місяці.
Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку суду, 13.03.2020, близько 12:50 год. ОСОБА_7 , знаходячись у власному будинку, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклого умислу на погрозу вбивством, під час словесної суперечки зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_8 , розуміючи протиправність своїх дій та можливі суспільно небезпечні наслідки, взяв зі столу на кухні кухонний ніж та почав наближатись до ОСОБА_8 , розмахуючи ножем перед її обличчям, при цьому погрожував їй словесно фізичною розправою, тим самим підтверджуючи готовність до вчинення насильницьких дій.
Після чого ОСОБА_8 , злякавшись за своє життя, вибігла з будинку на подвір`я, а ОСОБА_7 побіг за нею слідом, висловлюючись в її адресу погрозою вбивством.
Однак в цей час надворі перебували ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які являються братами потерпілої ОСОБА_8 , та разом із останньою припинили протиправні дії ОСОБА_7 , відібрали у нього ніж та викликали поліцію.
З урахуванням вказаної обстановки ОСОБА_8 реально сприйняла погрозу вбивством та побоювалась за своє життя.
Таким чином ОСОБА_7 скоїв кримінальний проступок, передбаченого ч.1 ст.129 КК України - погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала.
В апеляційній скарзі заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку Іллінецького районного суду Вінницької області від 16 липня 2021 року в частині призначеного покарання та визначення початку строку його відбування через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч.1 ст.129 КК України та призначити йому покарання у виді 2 місяців арешту.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання покарань за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 17.02.2021 з покаранням, призначеним за цим вироком, остаточне покарання ОСОБА_7 призначити у виді 4 місяців арешту.
В строк покарання зарахувати повністю відбуте покарання за попереднім вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 17.02.2021.
Початок строку відбування ОСОБА_7 покарання рахувати з дня затримання його на виконання вироку.
В решті вирок суду залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив правила призначення покарання, які визначені в ч.4 ст.70 КК України, та не визначив остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за сукупністю злочинів з урахуванням попереднього вироку, таким чином суд першої інстанції не застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме ч.4 ст. 70 КК України, крім цього суд першої інстанції не вказав у резолютивній частині вироку початок строку відбування покарання обвинуваченого.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 до початку апеляційного розгляду відмовився від своєї апеляційної скарги, тому провадження в цій частині підлягає закриттю відповідно до ст.403 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги заступника керівника Вінницької обласної прокуратури з підстав, викладених в ній та просив задовольнити її в повному об`ємі.
Потерпіла ОСОБА_8 заперечила проти задоволення апеляційної скарги, натомість просила закрити провадження, оскільки обвинувачений на момент вчинення кримінального проступку був в стані сп`яніння та не в повній мірі розумів значення своїх дій.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, при цьому просив не позбавляти його волі.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга заступника керівника Вінницької обласної прокуратури підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційних скаргах не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.
Стосовно доводів апеляційної скарги заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за правилами передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами передбаченими в статті 72 КК України.
Разом з тим, вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність Іллінецьким районним судом Вінницької області при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_7 не дотримано.
Зокрема, як вбачається з вироку суду, ОСОБА_7 раніше судимий 17.02.2021. Липовецьким районним судом Вінницької області за ст.126-1 КК України до 2 місяців арешту, яке він повністю відбув. Кримінальне правопорушення, яке інкриміноване йому за оскаржуваним вироком, він вчинив 13.03.2020, тобто до ухвалення відносно нього попереднього вироку від 17.02.2021.
Таким чином, суд першої інстанції мав призначити покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст.129 КК України, а потім на підставі ч.4 ст.70 КК України визначити покарання з урахуванням попереднього вироку Липовецького районного суду Вінницької області від 17.02.2021 та зарахувати повністю відбуте покарання за цим вироком.
Проте, суд першої інстанції порушив правила призначення покарання, які визначені в ч.4 ст.70 КК України, та не визначив остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів з урахуванням попереднього вироку від 17.02.2021, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Крім цього, відповідно до положень п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначається відомості про початок строку відбування покарання.
Згідно ч.1 ст.534 КПК України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначенні у самому судовому рішенні.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, запобіжний захід, як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду відносно ОСОБА_7 не обирався, тому строк відбування покарання за даним вироком повинен обраховуватись з моменту приведення вироку до виконання, а саме затримання уповноваженою особою засудженого на виконання даного рішення.
Разом з цим, суд першої інстанції в порушення вищевказаних положень не відобразив у резолютивній частині вироку від 16.07.2021 відносно ОСОБА_7 про початок строку відбування покарання.
Крім цього, згідно положень п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається у разі визнання особи винуватою, окрім іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на стадії досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 19.03.2020 застосовано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на майно.
Проте, суд першої інстанції не відобразив у резолютивній частині даного вироку рішення про заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, згідно ухвали слідчого судді від 19.03.2020, що є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону.
Таким чином, зазначені порушення перешкодили суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, а тому вони є підставою для скасування вироку та постановлення нового вироку судом апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст.403, 404, 405, 407, 409, 412, 413, 420 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_10 у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги.
Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 16 липня 2021 року у кримінальному провадженні №0000067 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13.03.2020 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.129 КК України скасувати в частині призначеного покарання та визначення початку строку відбування покарання через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.129 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання покарань за цим вироком та вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 17.02.2021. остаточне покарання ОСОБА_7 призначити у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.
В строк покарання зарахувати ОСОБА_7 повністю відбуте покарання за попереднім вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 17.02.2021.
Початок строку відбування ОСОБА_7 покарання рахувати з дня затримання його на виконання вироку.
У резолютивній частині вироку вказати, що арешт на майно накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 19.03.2020 скасувати.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до суду Касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.
Судді: