Справа № 634/819/21
Провадження № 1-кп/634/179/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2021 рокусмт Сахновщина Харківської області

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Сахновщина Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Сахновщина Харківської області, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України,-

встановив:
У період часу з 2014 року по теперішній час, маючи умисел на зайняття земельної ділянки в охоронній зоні, діючи всупереч вимогам статей 112, 116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного Кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, а також статей 60, 61 Земельного Кодексу України, в порушення ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», у порушення ст.ст. 87, 88, 89 Водного кодексу України, відповідно до яких у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів, а також вказаними статями, передбачений правовий порядок користування землями водного фонду, самовільно зайняв земельну ділянку в водоохоронній зоні та прибережній захисній смузі водного об`єкту (ставку), яка розташована в межах с. Огіївка Красноградського району Харківської області.

Продовжуючи свій злочинний умисел, у період часу з 2014 року по теперішній час, за відсутності відповідного рішення про передачу земельної ділянки у власність або передання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо неї та державної реєстрації, в порушення ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 466, що передбачають загальний порядок видачі органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт, без отримання вказаного дозволу відповідного органу, ОСОБА_4 в прибережній захисній смузі на відстані 8,5 м. від дзеркала водойми на земельній ділянці, що знаходиться в межах с. Огіївка Красноградського району Харківської області побудував тимчасову металеву споруду не пов`язану з ґрунтовим фундаментом розміром 2,49 м. х 6,55 м., на відстані 10 м. від дзеркала водойми та побудував об`єкт будівництва пов`язаний з земельною ділянкою з фундаментом виготовлений з блоків ракушняку розміром 3,5 м. х 5,71 м., чим порушив вимоги статей 60, 61 Земельного кодексу України, ст.ст. 87, 88, 89 Водного кодексу України щодо обмеження у використанні земельних ділянок прибережних захисних смуг навколо водойм, та інших вимог вищевказаних Законів.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст.197-1 КК України, самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці, що відноситься до земель охоронної зони.

05 листопада 2021 року між прокурором Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_4 за зазначених в обвинувальному акті обставин, що ОСОБА_4 беззастережно визнає вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України. Також сторони узгодили покарання, яке буде застосовано до ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік із звільненням від відбування покарання із випробуванням з призначенням судом відповідного іспитового строку та покладення обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України визнав повністю, пояснив суду, що в 2014 році, точної дати та часу не пам`ятає, він в прибережній захисній смузі на відстані біля ставка с. Огіївка Красноградського району Харківської області побудував металеву споруду не пов`язану з ґрунтовим фундаментом та споруду з блоків ракушняку з фундаментом, для свої дітей, щоб мати змогу відпочивати на березі ставка. В скоєному покаявся, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену міру покарання, при тому вказав, що йому у повній мірі зрозуміло характер обвинувачення, він повністю розуміє права, надані законом та наслідки укладення і затвердження вказаної угоди.

Захисник ОСОБА_5 зазначив, що угода була укладена у його присутності, підзахисний у повній мірі зрозумів умови укладеної угоди, вид та міру узгодженого покарання та наслідки невиконання цієї угоди, і не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Шляхом опитування сторін, вивченням угоди та обвинувального акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке суд кваліфікує за ч. 4 ст. 197-1 КК України, як самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці, що відноситься до земель охоронної зони.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнала себе винним, а саме ч. 4 ст.197-1 КК України віднесено до нетяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, міра покарання, погоджена сторонами угоди за участю захисника, відповідає санкції ч. 4 ст.197-КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч. 4, 5 ст. 474 КПК України.

Також встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, інтересам суспільства, а матеріали кримінального провадження свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

При вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди між прокурором Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 про визнання винуватості.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370-374, 474, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 05 листопада 2021 року між прокурором Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: /підпис/

Копія вірна. Суддя: