Справа № 361/8231/21
Провадження № 1-кс/361/1556/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.21 року слідчий суддя Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари клопотання cтаршого слідчого слідчого відділу Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,
ВСТАНОВИВ:
У провадження слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання cтаршого слідчого слідчого відділу Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Броварської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №001711 від 10.09.2021 року.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий вказує на те, що слідчим відділом Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001711 від 10.09.2021 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.09.2021 приблизно о 03 годині 00 хвилин, невстановлена особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом обману заволоділа грошовими коштами потерпілої ОСОБА_5 , 1941 року народження, у сумі 4 600 доларів США.

Під час досудового розслідування встановлено, що до вчиненого кримінального правопорушення може бути причетний громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який користується мобільним телефоном за номером НОМЕР_1 .

11.09.2021 року, гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав працівникам поліції свій мобільний телефон марки Iphone XS Max, білого кольору, об`ємом пам`яті 64 Gb, із номером телефону НОМЕР_1 , та який в подальшому було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Сторони в судове засідання не з`явились. Про дату і час судового засідання були повідомлені належним чином. Слідчий подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Суд визнав за можливе розгляд клопотання проводити у відсутність слідчого, власника майна.
Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, приходить до наступного висновку, що клопотання є таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Крім цього, п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Однак матеріали клопотання не містять доказів, що вилучене майно містить будь-які відомості, що мають значення для кримінального провадження №001711 від 10.09.2021 року.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Дане клопотання вказаним вимогам не відповідає, оскільки не містить вказівку про підстави і конкретну мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу накладення арешту, а також відповідного обґрунтування необхідності арешту майна.

У клопотанні не зазначеного про наявність жодного ризику, що передбачений абзацом 2 частини 1 ст. 170 КПК України і вказував би на необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Окрім того, забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин,мобільних терміналів систем зв`язку,крім випадків,коли їх надання разом з інформацією ,що на них міститься,є необхідною умовою проведення експертного дослідження,або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення,а також якщо доступ до них обмежується їх власником ,володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У клопотанні відсутні посилання на обставини, які підтверджують, що незастосування заборони або обмеження користування, а також розпорядження майном призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Не приєднано таких доказів і до матеріалів клопотання.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Як убачається з наданих суду матеріалів, станом на день звернення слідчого до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, підозру у кримінальному провадженні № №001711 від 10.09.2021 року нікому не повідомлено.

За таких обставин, власник майна, про арешт якого клопоче сторона обвинувачення, у згаданому кримінальному провадженні брав участь у статусі третьої особи.

Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до суду звернувся cтарший слідчий СВ Броварського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор.

Із врахуванням вимог ч. 2 ст. 173 КПК України та встановлених слідчим суддею обставини, зокрема не доведеності необхідності у накладенні такого арешту на майно та неналежним суб`єктом звернення у задоволенні клопотання слідчий суддя відмовляє.

Керуючись вимогами ст.ст.170-173, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання cтаршого слідчого слідчого відділу Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №001711 від 10.09.2021 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1