ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2888/21 Справа № 172/543/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
потерпілої ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000571 за апеляційними скаргами прокурора Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Миколаївка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, в шлюбі не перебуває, офіційно не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2021 року визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 ( вісім ) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту його фактичного затримання з 13 травня 2020 року.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під ватрою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Доля речових доказів вирішено у відповідності вимог процесуального закону.
Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, а саме : умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб, що спричинили смерть потерпілого.
За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, 13.10.2018 року приблизно з 10:00 годині до будинку АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_11 та її сина ОСОБА_7 , прибули для проведення сумісного дозвілля та вживання спиртних напоїв ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_14 матеріали були виділені в окреме провадження, в подальшому обвинувальний акт розглянутий судом, 07.05.2020 року ухвалений обвинувальний вирок, який набрав законної сили 04.09.2020 року на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду.
Продовжуючи розпивати спиртні напої у вказаному вище домоволодінні, у ОСОБА_7 в ході дорікань ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , щодо побиття останнього ОСОБА_12 в минулому, раптово виник умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 . Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_15 підійшов до сидячого на стільці ОСОБА_12 та своєю долонею правої руки завдав два удари в область голови ззаду. Після чого, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, повертаючись з вулиці в будинок, ОСОБА_7 умисно завдав один удар кулаком правої руки в область тулубу потерпілого ОСОБА_12 , внаслідок якого останній відчуваючи фізичний біль від удару присів.
В ході подальшого перебування на території вищевказаного домоволодіння, знаходячись у дворі, ОСОБА_15 під час продовження раніше виниклої сварки, слідуючи своєму попередньому наміру, діючи умисно, кулаком правої руки наніс ОСОБА_12 один удар в область тулубу справа, внаслідок чого останній відійшов в бік, де в цей час знаходився ОСОБА_13 . В цей момент у ОСОБА_13 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з мотивів помсти за раніше спричиненні йому тілесні ушкодження ОСОБА_12 , виник протиправний умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому сумісно з ОСОБА_7 . Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, умисно, ліктем правої руки наніс один удар по нижній частині щелепи ОСОБА_12 , від якого останній впав на землю.
Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , достовірно усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, підійшов до потерпілого ОСОБА_12 та наніс останньому не менше 5 ударів в область тулубу та не менше 2 ударів в область обличчя ногами взутими в взуття. Після чого, ОСОБА_13 , продовжуючи свої протиправні дії, слідуючи своєму попередньому наміру, діючи умисно, лівою ногою взутою у взуття, став на область шиї потерпілого ОСОБА_12 , після чого став утримувати її в такому положенні, доки потерпілий не втратив свідомість. В цей час в дії ОСОБА_13 втрутилась - ОСОБА_11 , яка відштовхнувши його від ОСОБА_12 завадила останньому та дала можливість ОСОБА_12 покинути вищевказане домоволодіння.
Цього ж дня 13.10.2018 року приблизно о 14.00 годині потерпілий ОСОБА_12 повернувся у двір території домоволодіння, АДРЕСА_2 , де ОСОБА_7 продовжуючи свої протиправні дії, направлені на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_13 , - завдав удару ОСОБА_12 від якого, той впав на ребро порогу обличчям вниз. В цей час ОСОБА_13 , продовжуючи свій протиправний намір направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та свідомо бажаючи їх настання, - наніс цеглиною, яку відшукав на території вищевказаного домоволодіння не менше двох ударів в область тулубу потерпілого по нижній правій та лівій частині.
Після чого, ОСОБА_15 підняв ОСОБА_12 та всі повернулись в будинок, де присіли за стіл з метою продовження вживання спиртних напоїв. В процесі подальшого розпивання спиртного, того ж дня, тобто 13.10.18 року приблизно о 14.30 годин вище вказана сварка подовжувалась, де до неї приєднались ОСОБА_14 , та ОСОБА_11 , які також стали дорікали ОСОБА_12 за свої образи. Внаслідок вказаного, ОСОБА_15 слідуючи своєму попередньому наміру, а також з мотивів помсти за образи матері ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх діянь та бажаючи їх настання, діючи умисно, стоячи обличчям до обличчя завдав ОСОБА_12 кулаком своєї руки удар в обличчя, від якого останній впав на підлогу сусідньої кімнати. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_7 зайшовши до сусідньої кімнати, своєю ногою взутою в взуття наніс більше 3-х ударів по обличчю та ребрам ОСОБА_12 , після чого стрибнув ногами на грудну клітку потерпілого, який в цей час лежав на підлозі. Далі, усвідомлюючи, що ОСОБА_12 не робить спроб чинити опір їх діям, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_13 , проявляючи перевагу над потерпілим і грубу силу, слідуючи своєму попередньому наміру, стали одночасно, безперервно бити ногами потерпілого, внаслідок чого, нанесли не менше трьох ударів ногою в область тулубу потерпілого.
В цей час у кімнату вищевказаного домоволодіння зайшла ОСОБА_14 , у якої на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин до потерпілого ОСОБА_12 виник намір на приєднання до протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , тобто на спільне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 . Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_14 , усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх діянь та бажаючи їх настання, діючи умисно, підійшла до ОСОБА_12 та нанесла йому два удари ногою взутою в взуття по правій частині голови та один удар ногою по тулубу. Продовжуючи свої протиправні дії, слідуючи своєму попередньому наміру ОСОБА_14 , тримаючи дерев`яну палицю, яку відшукала на території вищевказаного домоволодіння, умисно нанесла не менше трьох ударів в область спини потерпілого ОСОБА_12 , вході чого палиця зламалася. Після чого, знявши з останнього спортивні штани, у неї виник намір на ампутування (відрізання) статевого органу потерпілому ОСОБА_12 , внаслідок чого з метою доведення протиправного наміру, направленого на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому - до кінця, ОСОБА_14 вийшла в іншу кімнату за ножем. Після чого, усвідомлюючи, що її дії мають суспільно-небезпечний характер, передбачаючи при цьому суспільно-небезпечні наслідки бажаючи їх настання, ОСОБА_14 умисно здійснила надріз, взятим зі столу кухонним ножем, в паховій зоні зліва потерпілому ОСОБА_12 . Побачивши протиправні дії ОСОБА_14 , ОСОБА_11 відтягла останню від ОСОБА_16 , завадивши її подальшим діям.
Після цього, ОСОБА_11 викликала швидку допомогу, якою було госпіталізовано ОСОБА_12 до КЗ «Васильківської ЦРЛ`ДОР». По дорозі, в кареті швидкої допомоги ОСОБА_12 помер від отриманих тілесних ушкоджень.
Смерть ОСОБА_12 настала від сумісної тупої травми тіла, котра супроводжувалась : закрито черепно-мозковою травмою, крововиливами під м`які мозкові оболонки у товщі лобно-тьмяно-скронево-потиличній ділянці ліворуч та праворуч, численними крапковими крововиливами у товщі речовини головного мозку, скупчення світло-рожевої рідини з домішками крові у шлуночках мозку, інфільтруючий суцільний темно-синюшно-червоного кольору крововилив у товщі м`яких покровів голови, крововилив м`яких тканин шиї, переломами лівого та правого рогу щитовидного хряща у проекції середньої третини, численними переломами ребер грудної клітини ліворуч та праворуч по різним анатомічним лініям з пошкодженням пристінкової плеври, розривом верхньої долі правої легені, скупчення крові в правій плевральній порожнині 1500 мл., в лівій 300 мл., розривом лівої нирки у проекції її воріт з пошкодженням ниркової вени, розривом вісцеральної поверхні правої долі печінки у проекції VII-сегменту, скупчення темно-червоної рідкої крові у черевній порожнині до 850 мл., та ускладнилася гострою внутрішньою крововтратою, тобто від тілесних ушкоджень, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду першої інстанції скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник обвинуваченого зазначає, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, істотним порушенням кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду викладених у вироку, фактичним обставинам справи.
Так, захисник зазначає, що органами досудового розслідування належним чином не було з`ясовано розбіжностей у часі скоєння злочину, які не було вирішено під час судового розгляду, оскільки в обвинувальному акті вказаний час скоєння злочину, в момент нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому (близько 14.30 годин). В цей час обвинувачений знаходився в іншому місці, що підтверджується показами свідка ОСОБА_17 , а суд належним чином не перевіривши цих розбіжностей у вироку просто зазначив те, що обвинувачений знаходився у іншому місці, не підтверджуючи того, що він міг вчинити тілесні ушкодження в інший час.
Крім того, у вироку суд посилається на покази лише одного свідка ОСОБА_14 , яка є зацікавленою у справі особою, оскільки являється співучасником даного злочину. Суд не взяв до уваги те, що покази свідка ОСОБА_14 спростовуються показами інших свідків, а судом не було з`ясовано причини розбіжностей у їх поясненнях, навпаки суд упереджено та однобічно надав не правильну оцінку показам свідків.
Разом з тим, у вироку суд звертає увагу на висновок експерта, в якому йдеться про те, що численні переломи ребер могли утворитися від стрибка з дивану, проте у висновку експерта не вказано, у який спосіб вони утворилися, а те що вони могли утворитися від стрибка з дивану, є лише припущенням, на яке суд не має права посилатися у судовому рішенні. Після вивчення значного обсягу письмових матеріалів кримінального провадження, обвинуваченим було заявлено клопотання на виклик та допит судово-медичного експерта у суді з метою з`ясування механізму спричинених потерпілому тілесних ушкоджень в свою чергу таких тілесних ушкоджень, як численні переломи ребер. Однак, суд відмовив в зазначеному усному клопотанні обвинуваченого тим самим порушивши права сторони на захист.
Захисник вказує, що у вироку суд зазначає, що свідки час від часу відлучалися та могли просто не бачити тих подій, на які вказує ОСОБА_14 , хоча з поясненнь свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 вбачається, що вони знаходилися в будинку та були свідками тих подій які там відбувалися, та пояснили, що крім ОСОБА_14 , потерпілого в будинку ніхто не бив. Дані пояснення повністю спростовують покази ОСОБА_14 .
Крім того, в протоколі пояснень відсутня інформація яку надав обвинувачений, а саме 2 удари рукою, які обвинувачений завдав потерпілому, а також обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що судом не були опитані свідки захисту.
Також захисник зазначає, що дослідивши значний обсяг письмових матеріалів кримінального провадження, а все це відбулося в один день, в день оголошення обвинувального вироку, цього ж дня коли суддя відмовила в клопотанні обвинуваченого на виклик та допит судово-медичного експерта у суді, суддею було запропоновано сторонам кримінального провадження перейти до судових дебатів, на що захисником було заявлено клопотання щодо надання незначного часу для підготовки, з метою належного виступу у судових дебатах в інтересах підзахисного, враховуючи те, що в один день вивчено великий обсяг письмових матеріалів кримінального провадження і отримано багато інформації щодо вчиненого кримінального правопорушення. При цьому, суддя не вагаючись відмовила в заявленому клопотанні, перейшла до судових дебатів, надала останнє слово обвинуваченому та в подальшому вийшла до нарадчої кімнати для винесення обвинувального вироку.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у вигляді 9 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд першої інстанції не повною мірою врахував, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння та спосіб вчинення злочину.
Також, належним чином не було враховано судом першої інстанції таких даних, як те, що ОСОБА_7 не працює, постійного джерела доходу не має, покинув місце злочину та переховувався від органів досудового розслідування та був оголошений в розшук, характеризується посередньо. Окрім цього, судом першої інстанції при вирішенні справи та ухваленні вироку не прийнято до уваги характер, кількість, силу з якою ОСОБА_7 наносив потерпілому удари та те, що левова частина з них пришилася по життєво важливим частинам тіла - голову та ребра потерпілого. Згідно показів свідків, наданих безпосередньо в судових засіданнях, встановлено, що ОСОБА_7 наносив тілесні ушкодження потерпілому в голову та по тулубу ногами та руками, стрибав ногами на грудну клітину потерпілого, який в цей час лежав на підлозі. Суд також не врахував заподіяну шкоду здоров`ю потерпілому діями обвинувачених у вигляді: закрито черепно-мозкової травми, крововиливами під м`які мозкові оболонки у товщі лобно-тім`яно-скронево-потиличній ділянці ліворуч та праворуч, численними крапковими крововиливами у товщі речовини головного мозку, скупченням світло-рожевої рідини з домішками крові у шлуночках мозку, інфільтруючий суцільний темно-синюшно-червоного кольору крововилив у товщі м`яких покровів голови, крововилив м`яких тканин шиї, переломами лівого та правого рогу щитовидного хряща у проекції середньої третини, численними переломами ребер грудної клітини ліворуч та праворуч по різним анатомічним лініям з пошкодженням пристінкової плеври, розривом верхньої долі правої легені скупчення крові в правій плевральній порожнині 1500 мл, в лівій 300 мл, розривом лівої нирки у проекції її воріт з пошкодженням ниркової вени, розривом вісцеральної поверхні правої долі печінки у проекції VII-сегменту, скупчення темно-червоної рідкої крові у черевній порожнині до 850 мл., від яких настала смерть потерпілого.
Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не прийняв до уваги також наступне: підвищену небезпеку вчиненого злочину, об`єктом якого є не тільки здоров`я, а й життя особи, поведінку обвинуваченого, який допомоги потерпілому після побиття не тільки не надав, а й покинув місце вчинення злочину та переховувався від органів досудового розслідування, суспільний резонанс скоєного злочину та його наслідки.

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні обвинувачений та захисник підтримали вимоги апеляційної скарги захисника обвинуваченого, просили її задовольнити в повному обсязі, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.
Потерпіла заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, підтримала апеляційну скаргу прокурора.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
Доводи захисника про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено фактичні обставини кримінального провадження на підставі досліджених та належно оцінених судом першої інстанції доказів.
Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження, та підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
З показань обвинуваченого, які він надав в суді першої інстанції, випливає, що обвинувачений ОСОБА_7 вину визнає частково, а саме зазначає, що він не спричиняв потерпілому тілесних ушкоджень, від яких настала його смерть.
Однак, такі доводи обвинуваченого ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження під час перевірки матеріалів кримінального провадження, та спростовуються іншими доказами, дослідженими судом з дотриманням вимог закону та детально проаналізованих у вироку, що підтверджують його винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу змісту показань свідків, даними протоколів проведення слідчих експериментів, висновків експертів, а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.
Так, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку покази свідка ОСОБА_11 , яка є матір`ю обвинуваченого, та яка пояснила, що у неї вдома вона, ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_18 випивали, потім прийшов ОСОБА_13 . Під час розпивання вина, виникла конфліктна ситуація, почалася розмова про те, що колись ОСОБА_12 вдарив ОСОБА_13 кувалдою, потім ОСОБА_13 запропонував ОСОБА_12 вийти на вулицю. Вони вийшли, разом з ними вийшов і її син ОСОБА_7 . Скільки часу вони були відсутні, вона не пам`ятає, але це було менше години. В той момент вона не чула ні криків, нічого. Потім вона вийшла на вулицю та побачила, що ОСОБА_12 лежить весь в крові біля погрібу, у нього голова, обличчя, руки були в крові, з носа текла кров. ОСОБА_13 та ОСОБА_7 вона сказала : «Що ви накоїли?», на що вони нічого їй не відповіли, а просто стояли. Чи була у них на руках та одязі кров, вона не знає, оскільки на них в той момент не приглядалася. ОСОБА_12 був без тями, а коли вона почала його мити отямився, після цього ОСОБА_11 завела його до будинку. В подальшому ОСОБА_14 зайшла в кімнату, в якій був ОСОБА_12 , з ножем в руках, зняла з нього штани та порізала його. Свідок бачила, як ОСОБА_14 взяла палицю та вдарила нею ОСОБА_12 , палиця розлетілась. Більше вона нічого не бачила. Свідок не бачила як її син ОСОБА_7 наносив удари потерпілому ОСОБА_12 , вона бачила у дворі як удари цеглиною наносив ОСОБА_13 , а ОСОБА_7 стояв і дивився. В будинку, коли ОСОБА_12 сидів на дивані в кімнаті вона нічого не бачила.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що під час вживання спиртних напоїв в хаті ОСОБА_11 почався конфлікт між ОСОБА_19 та ОСОБА_20 з приводу грошей, та того що ОСОБА_12 ображав ОСОБА_21 , після чого ОСОБА_22 двічі ударив в обличчя в хаті ОСОБА_23 , потім вони вийшли на двір. Свідок з будинку не виходила і не бачила, що відбувалось на вулиці. Після повернення до будинку ОСОБА_12 сидів в кімнаті на дивані. ОСОБА_24 та ОСОБА_22 продовжували його бити ногами, в тому числі по голові. Оксани Перерви в кімнаті не було. Свідок бачила як ОСОБА_22 наносив удари потерпілому по голові, по ребрам, в живіт, вони були взуті. Коли потерпілий впав на підлогу, то ОСОБА_22 пригнув з дивана на груди лежачого потерпілого. ОСОБА_22 перестав бити потерпілого, коли почала плакати його дівчина, він почав її заспокоювати. Ці події відбувались десь в 11:30-12:00 год. Потерпілий багато разів просив припинити, кричав « хватить». Приблизно о 14 год. ОСОБА_22 пішов з будинку.
З показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що він прийшов до ОСОБА_25 Перерви, там були ОСОБА_26 , її син ОСОБА_27 , ОСОБА_12 та ОСОБА_28 , з якими він спільно вживав спиртні напої, свідок перебував у стані сильного сп`яніння. Виник конфлікт між ОСОБА_29 та ОСОБА_20 , в результаті якого ОСОБА_22 наніс два удари потерпілому по голові або в обличчя, удари були не сильні. Вони вийшли у двір і свідок також підключився до цього конфлікту, почав наносити потерпілому удари. Перерва ОСОБА_30 наніс два удари долонею, а свідок бив і руками і ногами, потім наносив удари потерпілому цеглиною, яку підібрав у дворі. Свідок бив потерпілого на дворі. Це відбувалось приблизно півгодини. Потім зайшли в будинок і в будинку потерпілого бив ОСОБА_22 , але свідок не бачив, що відбувалось в кімнаті і як ОСОБА_22 наносив удари потерпілому. Потім в кімнату з потерпілим вбігла ОСОБА_31 , яка тримала палицю і він чув звуки ударів. Далі він погано пам`ятає події, оскільки був сильно п`яний. Здається ОСОБА_32 зайшла в кімнату і почала кричати, що потерпілий весь в крові. ОСОБА_27 Перерви в цей час в будинку вже не було, здається ОСОБА_22 пішов десь об 11-12 год.
Свідок ОСОБА_17 надала суду пояснення про те, що вранці, десь в 09:30 в будинок прийшли ОСОБА_25 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та ОСОБА_35 та почали вживати спиртні напої. Приблизно о 10 годині між ОСОБА_27 та ОСОБА_12 виник конфлікт, потім вони всі вийшли на вулицю, свідок вийшла з хати і хотіла втекти звідти, але ОСОБА_27 повернув її, сказав сидіти в хаті. Потім свідок знов вийшла на вулицю і побачила, як ОСОБА_35 б`є потерпілого, бив ногами, разів п`ять чи шість, що продовжувалось хвилин 20. Свідок зібрала речі і побігла з будинку. ОСОБА_27 пробував її догнати, але не догнав. В той день вони ще бачилися з ОСОБА_27 , бо вона об 11 годині пішла до його сестри, а він прийшов туди близько 14 години. При ній ОСОБА_22 не бив ОСОБА_36 , тільки розмовляв з ним. Коли ОСОБА_27 прийшов о 14 годині, то слідів бійки на ньому не було.
Із матеріалів провадження істотних суперечностей, які б впливали на правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження у показаннях свідків не вбачається. Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав сумніватися в достовірності показань свідків вони є логічними, послідовними, узгоджуються між собою.
Колегія суддів критично оцінює посилання захисника обвинуваченого на розбіжність щодо точного часу заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченим (близько 14.30 годин), який згідно показів свідка ОСОБА_17 в даний час знаходився в іншому місці, оскільки ці розбіжності не мають істотного характеру, не спростовують змісту і послідовності подій, що мали місце, і пояснюються суб`єктивністю сприйняття тривалості періодів часу свідками.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що той факт, що свідок ОСОБА_17 бачила обвинуваченого ОСОБА_7 в іншому місці після 14 години 13.10.2018 року не спростовують можливість того, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 були спричинені обвинуваченим ОСОБА_7 в період часу до 14 год. 30 хв, що підтверджується показами свідка ОСОБА_14 , яка вказала, що події відбувались десь в 11:30-12:00 год., свідка ОСОБА_13 , який зазначив, що ОСОБА_22 пішов з будинку десь об 11-12 год., а також свідка ОСОБА_17 , яка вказала, що приблизно о 10 годині між обвинуваченим та потерпілим виник конфлікт, потім вона побачила, як ОСОБА_37 бив потерпілого, що продовжувалось хвилин 20, а в його сестри вона побачила обвинуваченого близько 14 години.
Посилання захисника на те, що свідок ОСОБА_14 є зацікавленою у справі особою, оскільки є співучасником даного злочину, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки щодо даного свідка не вбачається, що вона мала підстави оговорювати обвинуваченого, сторона захисту на такі обставини не посилається і не обґрунтовує їх наявність. ЇЇ показання є послідовними, узгоджуються між собою та з іншими доказами, а окремі наявні розбіжності не є істотними. Дані доводи апеляційної скарги також спростовуються протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 , в якому остання показала саме механізм спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілому, який підтверджується висновком експерта № 109 від 27.11.2018 року, згідно з яким локалізація та характер тілесних ушкоджень потерпілого не суперечить механізму їх утворення, на який вказує підозрювана ОСОБА_14 під час слідчого експерименту за її участю 05.11.2018 року.
Посилання захисника на те, що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_13 знаходилися в будинку та були свідками тих подій, які там відбувалися та пояснили, що крім ОСОБА_14 , потерпілого в будинку ніхто не бив, не заслуговують на увагу, оскільки допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 зазначив, що в будинку потерпілого бив ОСОБА_22 , що також підтверджується висновком судово-медичного експерта №109 від 27.11.2018 року, згідно з яким від сумісних дій обвинуваченого з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 утворилася сумісна тупа травма тіла, в тому числі і від дій обвинуваченого ОСОБА_7 , який пригнув на тіло лежачого на підлозі потерпілого ОСОБА_12 , внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді численних переломів ребер по різним анатомічним лініям з пошкодженням пристінкової плеври та верхньої долі правої легені. При цьому, сумісні дії обвинуваченого з іншими учасниками кримінального правопорушення, які сумісно та окремо майже безперервно спричиняли тілесні ушкодження потерпілому, забезпечували можливість та сприяли кожному окремо продовжувати безперешкодно спричиняти тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.
Крім того, відповідно до висновку експерта № 109 від 27.11.2018 року, локалізація та характер тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх утворення, на який вказує підозрюваний ОСОБА_13 в ході проведення слідчого експерименту за його участю 05.11.2018 року, локалізація та характер тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх утворення, на який вказує підозрюваний ОСОБА_13 в ході проведення слідчого експерименту за його участю 05.11.2018 року, а саме: ударом рукою, зведеною в кулак в лівій бік грудної клітини ОСОБА_12 ; ударом ліктем правої руки в область обличчя ( синці на верхній губі по центру з переходом на слизову оболонку, та на підборідді по центру); двох ударів завданою правою ногою по лівій нижній частині лежачому на правому боці потерпілому ( численні садна на задній поверхні грудної клітини та попереку; удару завданою лівою ногою по правій нижній частині животу, лежачому на правому боці потерпілому ( розрив задньої поверхні правої частки печінки; ударом завданою лівою ногою в обличчя ( численні синці та садна обличчя, уламковий перелом кісток носу); від двох ударів, завданою правою ногою по нижній частині зліва та двох ударів по нижній частині справа живота, лежачому на спині потерпілому; від наступу лівою ногою на горло ОСОБА_12 , стоячи по відношенню до останнього спереду, який лежав на правому боці ( крововилив м`яких тканин шиї, перелом лівого та правого рогу щитовидного хряща у проекції середньої третини); від ударів завданою цеглою по нижній правій та нижній лівій частині спини по одному разу в кожну із зазначених сторін, лежачому на животі потерпілому ( численні садна на задній поверхні грудної клітини); від падіння назад, внаслідок удару завданим кулаком по тілі (забійна рана на волосистій частині голови у потиличній ділянці, численні садна задньої поверхні грудної клітини); від удару завданою правою ногою по лівому боці в нижній частині тулубу, лежачому на правому боці потерпілому( численні садна тулубу, крововилив у товщі навколонирковини, розрив лівої нирки з пошкодження ниркової вени).
Локалізація та характер тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх утворення, на який вказує підозрювана ОСОБА_14 під час слідчого експерименту за її участю 05.11.2018 року, а саме : від удару завданою рукою по обличчю ОСОБА_12 , стоячи обличчям до останнього ( перелом кісток носу, масивні крововиливи на верхній і нижній повіках обох очей з переходом на спинку носа); від стрибка з дивану на грудну клітку лежачому на спині ОСОБА_12 , завданих ОСОБА_7 ( численні переломи ребер по різним анатомічним лініям з пошкодженням пристінкової плеври та верхньої долі правої легені); від трьох ударів завданою дерев`яною палицею в район лівої лопатки, лежачому на животі ОСОБА_12 ( численні садна на задній поверхні грудної клітини та тулубу); від надрізу між лівою ногою та паховою зоною завданим ножем лежачому на спині ОСОБА_12 (колота-різана рана лівої пахової ділянки котра утворює раньовий канал з направленням його з низу до гори та дещо з ліва на право з переду назад пошкоджуючи на своєму шляху шкіру, жирові клітковину не сліпо закінчується у товщі жирової клітковини без пошкодження глибоких вен та судин довжиною 4,8см.).
Наведеним висновком встановлено, що смерть потерпілого наступила від сумісної тупої травми тіла, яка могла утворитися тільки від сумісних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку, оскільки включає різні анатомічні ділянки тіла потерпілого голова, спина, груди, живіт та інше. Механізм спричинення тілесних ушкоджень не суперечить показам свідків ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_14 , які були ними надані суду під час судового розгляду.
Крім того, експертом була надана відповідь про те, що численні переломи ребер по різним анатомічним лініям з пошкодженням пристінкової плеври та верхньої долі правої легені могли утворитись від стрибка з дивану на грудну клітку лежачому на спині ОСОБА_12 , завданих ОСОБА_7 . Отже, характер та локалізація тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_12 у вигляді численних переломів ребер по різним анатомічним лініям з пошкодженням пристінкової плеври та верхньої долі правої легені відповідають поясненням свідка ОСОБА_14 під час судового розгляду про те, що вона бачила, як обвинувачений ОСОБА_7 пригнув на тіло потерпілого ОСОБА_12 , котрий лежав на підлозі (відповідь на питання 11.2 висновку експерта №109 від 27.11.2018 року), що спростовує доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання обвинуваченого про виклик та допит судово-медичного експерта.
Також винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується й наявними в матеріалах провадження іншими письмовими доказами, яким судом була надана належна оцінка у вироку, а саме протоколом огляду місця події від 13.10.2018 року, в ході якого зафіксована обстановка вчинення злочину та вилучені речові докази.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 05.11.2018 року за місцем мешкання ОСОБА_11 за участю підозрюваної ОСОБА_14 , в ході якого ОСОБА_14 розказала та показала про обставини, які відбулися в даному будинку 13.10.2018 року ( т. 2 а.с.159-160).
Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 05.11.2018 року за місцем мешкання ОСОБА_11 за участю підозрюваного ОСОБА_13 та двох понятих, останній показав та розповів про обставини, які відбулися в приміщенні даного будинку 13.10.2018 року ( т. 2 а.с.163-165).
З висновку експерта № 1193 від 27.11.2018 року ( судово-медична експертиза джинсових штанів та пари взуття ОСОБА_11 , спортивних штанів та пари взуття ОСОБА_7 ), вбачається, що одержаний результат дослідження не виключає можливості походження більшої частини слідів крові на джинсових штанах ОСОБА_11 (об. №№1-10), ОСОБА_11 (об. №№11-20), парі взуття ОСОБА_7 (об.33,36,38-43) від потерпілого ОСОБА_12 .
Доводи ж сторони захисту про те, що деякі обставини справи всебічно не досліджені, є необґрунтованими, оскільки на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою досліджені обставини зазначеного у вироку злочину. Під час досудового слідства та при розгляді справи в суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, проведені необхідні експертизи, допитані всі особи, показання яких мають істотне значення для справи, тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що не допитані свідки сторони захисту є безпідставними.
Надаючи оцінку цим доказам у сукупності, колегія суддів вважає їх належними, допустимими і достовірними, й достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, та не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, на думку колегії суддів, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», та підстав для задоволення доводів захисника обвинуваченого, зазначених ним у апеляційній скарзі, не має.
Твердження захисника про те, що судом першої інстанції необґрунтовано було відмовлено в задоволенні клопотання захисника про надання часу для здійснення підготовки до судових дебатів, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ст. 322 КПК України судовий розгляд відбувається безперервно, крім часу, призначеного для відпочинку.
Положеннями ч. 3 ст. 363 КПК України визначено, що за відсутності клопотань або після вирішення клопотань, якщо вони були подані, суд постановляє ухвалу про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і переходить до судових дебатів.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції у судовому засіданні 09 серпня 2021 року після вирішення всіх клопотань, закінчив з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів. Отже, суд діяв відповідно до вимог статей 363, 364 КПК України, оскільки цими положеннями не передбачено надання часу для підготовки до проведення судових дебатів. Разом з тим, зважаючи на тривалий розгляд справи, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, судом першої інстанції було прийнято рішення про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейти до судових дебатів.
Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, колегія суддів, вважає необґрунтованими, і такими, що не заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував всі обставини по справі та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризуються посередньо, раніше не судимий, обставину, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого, а саме: вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Суд апеляційної інстанції погоджується з встановленими судом обставинами, які впливають на вид і розмір покарання, й вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його конкретним обставинам та наслідкам, особі обвинуваченого, та саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню нових кримінальних правопорушень.
Отже, на переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом і розміром слід вважати справедливим, та підстави для скасування вироку в частині призначеного покарання через м"якість, про що йдеться в апеляційній скарзі прокурора у суду відсутні.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора в частині призначення обвинуваченому більш суворого покарання з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, оскільки покарання ОСОБА_7 призначено з дотриманням вимог кримінального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги захисника обвинуваченого та прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги прокурора Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4