Справа № 522/4197/15-к
Провадження по справі №1-кп/522/16/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 106 м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006897 від 30.07.2014 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження №0006897 від 30.07.2014 року стосовно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 29 липня 2014 року приблизно о 13 годині 40 хвилин ОСОБА_3 , рухаючись по вул. Торгова у м. Одесі, маючи намір на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 на ґрунті неприязних відносин, наздогнав ОСОБА_5 на розі вулиць Торгова та Щепкіна в м. Одесі та ногою наніс удар ОСОБА_5 по лівій нозі, а кулаком по голові, від чого ОСОБА_5 упала на землю. Далі, ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність схватив ОСОБА_5 за комір та наніс декілька ударів кулаком по голові ОСОБА_5 , чим заподіяв ОСОБА_5 , тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку з вертігенозним і цефалгічним синдромами; закритої травми лівого гомілковостопного суглоба у вигляді часткового відриву малогомілкової-таранної зв`язки від таранної кістки з фрагментом кортикального шару кістки 2,7 мм, що ускладнилася розвитком тендовагініту сухожилля розгиначів 2-5 пальців, тендиніту латеральної групи сухожиль лівої стопи з помірним порушенням функції ходьби, статики.
Тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівого гомілковостопного суглоба у вигляді часткового відриву малогомілкової-таранної зв`язки від таранної кістки з фрагментом кортикального шару кістки 2,7 мм, що ускладнилася розвитком тендовагініту сухожилля розгиначів 2-5 пальців, тендиніту латеральної групи сухожиль лівої стопи з помірним порушенням функції ходьби, статики не були небезпечними для життя, викликали довгостроковий розлад здоров`я строком більше трьох неділь (більше 21 дня), і по цьому критерію, згідно п. п. 2.2.2 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку з вертігенозним і цефалгічним синдромами викликали розлад здоров`я строком більше 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день), і по цьому критерію, згідно п. п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Згідно обвинувального акту дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисні пошкодження, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Обвинуваченим ОСОБА_3 заявлено клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006897 від 30.07.2014 року стосовно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження стосовно нього, на підставі ст. 49 КК України. Обвинувачений зазначив, що наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав йому зрозумілі та на закритті кримінального провадження він наполягає.
Захисник обвинуваченого, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Обвинувачений ОСОБА_3 просив розглянути його клопотання без участі його захисника, крім того, зазначив, що останній не виходить з ним на зв`язок. Від залучення іншого захисника, в тому числі і безоплатного за призначенням суду, - відмовився.
Враховуючи позицію обвинуваченого, та те, що участь захисника у даному кримінальному провадженні не є обов`язковою, суд вважає можливим розгляд заявленого обвинуваченим вищевказаного клопотання за відсутності захисника.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого.
Представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , підтримала клопотання обвинуваченого, стосовно цивільного позову ОСОБА_5 поданого в її інтересах представником адвокатом ОСОБА_6 , до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, захисник зазначила, що потерпіла сторона від нього відмовляється.
Заслухавши думку учасників судового провадження, розглянувши клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04 червня 2020 року (справа №127/26665/16-к; провадження № 51-1066км20), положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Тобто, встановивши обставини, що дають підстави для закриття провадження, суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.
Наведені норми закону вказують на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Суд, установивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд провадження судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284288 КПК України).
Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналогічне положення містить ст. 285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Зокрема, частиною 1 статті 49 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) відноситься до злочинів середньої тяжкості, та з урахуванням останньої редакції ст. 12 КК України (№ 2617-VIII від 22.11.2018), наразі є нетяжким злочином.
Як встановлено судом ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що мало місце 29 липня 2014 року.
Таким чином, з урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що строки давності розгляду даного кримінального провадження за вказаною вище статтею КК України станом на дату подання клопотання обвинуваченим закінчились.
Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.
Разом з тим, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів того, що передбачені частинами 2, 3 ст. 49 КК України строки давності у даному кримінальному провадженні переривалися чи були зупинені.
На час розгляду клопотання судом не встановлено та сторонами провадження не надано інформації про ухилення обвинуваченого від слідства, вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а так само і відомостей про переривання чи зупинення строків, згідно ч. 2 ст. 49 КК України.
Згідно наданої прокурором вимоги щодо наявності чи відсутності судимостей, станом на 12.10.2021 року ОСОБА_3 , до кримінальної відповідальності не притягувався.
Крім цього, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє підстави та наслідки закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, безумовної можливості продовження судового розгляду провадження з його вирішенням по суті, і останній не заперечував проти закриття провадження з відповідних підстав.
У відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.
Суд приходить до висновку про те, що обвинувачений, розуміючи зміст процесуальних дій, що відбувались під час судового засідання, маючи безумовне та гарантоване законодавством право на судовий розгляд провадження та перевірку судом обґрунтованості обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, таким правом не скористався та не заперечував проти закриття провадження за нереабілітуючих підстав.
Додатково, слід зазначити, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності, є обов`язковим.
Передбачений ст. 49 КК України інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ним своєї винуватості у вчиненні злочину.
Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України, жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.
Виходячи із цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме таку позицію висловив Верховний суд у своїй постанові від 26.03.2020 року (судова справа №730/67/16).
Враховуючи наведене, виходячи із загальних засад кримінального провадження, зокрема, верховенства права, рівності перед законом і судом, перевіривши законність заявленого клопотання, згоду обвинуваченого ОСОБА_3 на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі вимог ст. 49 КК України, роз`яснивши учасникам провадження наслідки такого звільнення, кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується останній, на момент вчинення кримінального правопорушення був злочином середньої тяжкості, (з урахуванням останньої редакції ст. 12 КК України (№ 2617-VIII від 22.11.2018), наразі є нетяжким злочином, та з моменту його вчинення минуло більше п`яти років; перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався; суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання обвинуваченого та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України і, відповідно, закриття кримінального провадження стосовно нього за ч. 1 ст. 122 КК України.
Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 на загальну суму 100 922 гривні 65 копійок.
Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
Водночас кримінальний процесуальний закон не передбачає вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні під час закриття провадження.
Разом з тим, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, то потерпіла особа не позбавлена можливості звернутися до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди. Разом з тим, представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні зазначила, що потерпіла сторона відмовляється від цивільного позову.
Беручи до уваги, що обвинувальний вирок не ухвалюється та не постановляється ухвала про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру стосовно ОСОБА_3 , суд приходить до переконання, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 , поданого в її інтересах представником адвокатом ОСОБА_6 , слід залишити без розгляду.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Питання щодо речових доказів вирішується відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 5, 49, 122 КК України, ст. 61, 62, 128, 284, 285, 286, 288, 369, 372, 376 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006897 від 30.07.2014 року, на підставі ст. 49 КК України, задовольнити.
Обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006897 від 30.07.2014 року стосовно ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, закрити на підставі п. 1.ч. 2 ст. 284 КПК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 , поданого в її інтересах представником адвокатом ОСОБА_6 , до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення залишити без розгляду.
Речові докази, отримані в ході проведення процесуальних дій зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1