ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/487/22 Справа № 212/2499/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

потерпілої ОСОБА_9 в режимі відеоконференції),

представника потерпілої ОСОБА_10 в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000044 за апеляційною скаргою прокурора Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народився у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, має середньо-спеціальну освіту, не працює, не одружений, на утриманні має малолітню доньку, інвалідності не має, не судимий, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 з випробувальним строком вирішено обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 24 березня 2021 року по 19 квітня 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_7 - залишено без розгляду.
Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Так, ОСОБА_7 , близько 10:00 години, 02.03.2021 року, прибув на територію подвір`я будинку АДРЕСА_3 , де побачив колишню дружину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Побачивши у ОСОБА_9 належний їй мобільний телефон марки «HUAWEI P 40 lite» 128 Gb pink, у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна

Близько 10:20 години 02.03.2021 року ОСОБА_7 , знаходячись на території подвір`я будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, переслідуючи корисливі наміри, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зайшов до приміщення під`їзду № 2, де на міжсходовому майданчику між першим та другим поверхами настиг ОСОБА_9 , яку повалив на підлогу та правою рукою стиснув шию потерпілої. Після чого наніс потерпілій чисельних ударів лівою рукою в ділянки голови справа. Своїми умисними діями ОСОБА_7 подолав можливий опір з боку ОСОБА_9 , а також спричинив потерпілій фізичного болю та завдав тілесні ушкодження у вигляді:

- синців завушної області та щоки праворуч, шиї;

- крововиливів у слизову оболонку правої щоки та гортані, які, відповідно до висновку експерта № 338 від 15.03.2021 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів.

Після чого, діючи на досягнення злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна і звернення його на свою користь та діючи на досягнення єдиного злочинного результату, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер та є очевидними для оточуючих, підвівся на ноги та вихопив із кишені потерпілої мобільний телефон марки «HUAWEI P 40 lite» 128 Gb pink, належний ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_7 відкрито викрав належний ОСОБА_9 мобільний телефон марки «HUAWEI P 40 lite» 128 Gb pink, вартістю 6649,05 грн. Після чого, ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд.

В результаті умисних злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження та майнової шкоди, відповідно до висновку експерта № 2147 від 18.03.2021 року, на суму 6649,05 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що судом при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України безпідставно застосовано ст. 75 КК України, так як те, що обвинувачений після дослідження судом всіх незаперечних доказів, під час судових дебатів визнав свою провину, не вказує на те, що він щиро покаявся у вчиненому, зробив певні висновки, а лише свідчить про намагання обвинуваченого уникнути необхідного і достатнього для нього покарання та намагання отримати більш м`яке покарання. Дані обставини дають підстави вважати про відсутність пом`якшуючої обставини - щире каяття.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити в повному обсязі.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Потерпіла та її представник також заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його діянь за ч. 2 ст. 186 КК України, у апеляційній скарзі прокурором не оскаржується, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, тому вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушення.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, колегія суддів, вважає необґрунтованими, і такими, що не підлягають задоволенню.
Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є умисним, закінченим, корисливим, тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття, обставиною, що обтяжує його покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом визнано вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя.
Суд апеляційної інстанції погоджується з встановленими судом обставинами, які впливають на вид і розмір покарання, й вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання із звільненням від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його конкретним обставинам та наслідкам, особі обвинуваченого, та саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню нових кримінальних правопорушень.
Отже, на переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом і розміром слід вважати справедливим, та підстави для скасування вироку в частині призначеного покарання через м"якість, про що йдеться в апеляційній скарзі прокурора у суду відсутні.
Посилання прокурора про відсутність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме: щирого каяття, не заслуговують на увагу, оскільки щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 полягає не тільки у зазначенні цієї обставини під час судового провадження, але й у зміні відношення до потерпілої, оскільки в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 зазначила, що обвинувачений змінив своє ставлення до дитини та потерпілої, відсутні конфлікти та суперечки між ними, будь-яких претензій матеріального чи морального характеру потерпіла до обвинуваченого не має, відмовилась від цивільного позову, пробачила останнього.
Під час апеляційного розгляду потерпіла підтримала свою позицію в суді першої інстанції і також просила не позбавляти обвинуваченого волі, оскільки вони примирились з обвинуваченим, проживають однією сім`єю, обвинувачений вибачився перед нею, повністю відшкодував шкоду, а також повністю змінив свою поведінку.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора в частині призначення обвинуваченому більш суворого покарання з реальним відбуванням з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, оскільки покарання ОСОБА_7 призначено з дотриманням вимог кримінального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4