Справа № 442/9242/21
Провадження № 1-кс/442/1880/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2021 року

Слідчий-суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_3 , прокурора Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання старшого слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_3 про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава, Львівської області, українця, громадянина України, розлученого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, не депутата, не адвоката, невійськовозобов`язаного,
за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 - ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
Слідчий СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_3 , звернувся до суду в межах кримінального провадження №0000897 від 26.11.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч. 3 ст. 185 КК України, з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ,підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч. 3 ст. 185 КК України.

В обґрунтування свого клопотання посилається на те, що 26.02.2021, близько 20.00 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом застосування фізичної сили, без ознак взлому, відчинив двері гаражного приміщення, що знаходиться на першому поверсі, належного ОСОБА_7 будинку АДРЕСА_2 , після чого проник в середину в будинок, звідки намагався таємно викрасти майно останньої, а саме грошові кошти у сумі 500 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України станом на 26.11.2021 становить 13 510 гривень, які знаходились у кишені шуби у шафі, в кімнаті де спала потерпіла, а також грошові кошти у сумі 4000 гривень, які знаходились у цій же кімнаті в жіночій сумці, яка стояла на журнальному столику та зв`язку із трьох ключів до врізного замка дверей марки «Rodos», які не становлять для потерпілої майнової шкоди, однак з причин що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був зупинений на місці події свідком ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч. 3 ст. 185 КК України.

Обставинами, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є докази, зібрані у ході досудового розслідування, а саме: заява ОСОБА_7 від 26.11.2021 про вчинення злочину, протокол огляду місця події від 26.11.2021, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.11.2021, протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 27.11.2021, протоколами допиту та додаткового допиту потерпілої ОСОБА_7 від 27.11.2021, протоколом пред`явлення речей для впізнання від 27.11.2021, повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 27.11.2021 та іншими матеріали кримінального провадження.

При оцінці обставин, передбачених ст.178 КПК України, досудове розслідування прийшло до висновків, що:

- наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку;

- підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, не працює у повсякденному житті, не має засобів для існування, не має міцних соціальних зв`язків, тому після вчинення кримінального правопорушення, перебуваючи на волі, усвідомлюючи міру покарання буде мати можливість залишити своє місце проживання, з метою уникнути відповідальності та переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- у разі визнання винним, ОСОБА_6 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років;

- вік і стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 дозволяють застосування до нього запобіжний захід, пов`язаний із позбавленням волі;

- ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із проникненням у житло потерпілого, що становить більшу суспільну небезпеку;

- ОСОБА_6 вживає наркотичні засоби, які впливають на його поведінку.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, не має міцних соціальних зв`язків, веде антигромадський спосіб життя, він під страхом покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тим самим ухилятись від кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.3 ст. 185 КК України, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 усвідомлюючи міру покарання, передбачену ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідка та потерпілу, з метою уникнення кримінальної відповідальності, шляхом умовлянь, підкупу, застосовуючи насильство, чи погрожуючи його застосуванням або іншим чином з метою надання останніми показів, які його виправдовуватимуть, оскільки фактичну йому відоме їх місце проживання і він, перебуваючи на волі, матиме можливість у будь-який час до них прийти, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на свідків та потерпілого, у цьому кримінальному провадженні, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вказані потреби досудового розслідування виправдовують застосування до ОСОБА_6 єдиного правильного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як ступінь втручання у права та свободи особи.

Окрім того, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 необхідне для виконання завдання кримінального провадження, яким, відповідно до ст.2 КПК України є захист осіб, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Також, враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини (рішення Європейського суду Ноймейстер проти Австрії від 27.06.1968 р.), яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, найбільш необхідним і достатнім запобіжним заходом при вказаних у клопотанні обставинах є тримання під вартою, який у повній мірі зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому виникла необхідність звернутися до суду із даним клопотаннням.

В судовому засіданні слідчий СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_3 підтримав подане ним клопотання та навів мотиви, аналогічні заявленим в клопотанні, просить його задовольнити.

Прокурор Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав дане клопотання, просить його задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 заперечив проти задоволення даного клопотання, просить звільнити його з під варти.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, вважає, що клопотання слідчого не відповідає меті та підставам застосування запобіжних заходів. Ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчим належно не обґрунтовані. Також стороною обвинувачення не обґрунтовано чому не можна застосувати більш м`який запобіжний захід. Підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання. Просить в задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши учасників розгляду клопотання, дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що 26.11.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000897 внесено відомості за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч. 3 ст. 185 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000897 внесено відомості за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 підозрюється у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки 26.02.2021, близько 20.00 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом застосування фізичної сили, без ознак взлому, відчинив двері гаражного приміщення, що знаходиться на першому поверсі, належного ОСОБА_7 будинку АДРЕСА_2 , після чого проник в середину в будинок, звідки намагався таємно викрасти майно останньої, а саме грошові кошти у сумі 500 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України станом на 26.11.2021 становить 13 510 гривень, які знаходились у кишені шуби у шафі, в кімнаті де спала потерпіла, а також грошові кошти у сумі 4000 гривень, які знаходились у цій же кімнаті в жіночій сумці, яка стояла на журнальному столику та зв`язку із трьох ключів до врізного замка дверей марки «Rodos», які не становлять для потерпілої майнової шкоди, однак з причин що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був зупинений на місці події свідком ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 214 КПК України повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий та прокурор.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відтак, слідчий суддя вбачає обґрунтованість підозри.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 - ч. 3 ст. 185 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 3 до 6 років.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У п. 21 рішення Європейського суду з прав людини „Подвезько проти України від 12.02.2015 зазначено, що суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи „за і „проти звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 04.10.2005 у справі „Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldоva), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Так, згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Загальне правило в практиці ЄСПЛ особа, обвинувачена в правопорушенні, завжди має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе „відповідних і достатніх підстав для тримання цієї особи під вартою. Тобто саме держава в особі слідчого чи прокурора, які звертаються з клопотанням до суду, має довести необхідність тримання під вартою конкретної особи. Натомість суд вирішує питання про те, чи є достатні підстави тримати особу під вартою на основі принципу змагальності, та повинен обов`язково виходити з презумпції на користь свободи.

Будь-яке позбавлення волі має узгоджуватися з метою захисту особи від свавілля (рішення в справі „Вітольд Литва проти Польщі). У практиці ЄСПЛ поняття „свавілля для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції має більш широке значення, ніж просто недотримання національного законодавства. ЄСПЛ зауважує, що позбавлення волі може бути законним з точки зору внутрішнього права, проте свавільним у розумінні Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення в справах „Креанге проти Румунії, „А. та інші проти Сполученого Королівства).

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України більш м`яким запобіжним заходом є домашній арешт, який згідно з ч.1 ст.181 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Крім цього, ч.5 ст.194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Враховуючи особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, те що він є розлучений, має постійне місце проживання, матеріальний стан, а також те, що стороною обвинувачення не доведено, що підозрюваний може ухилятися від виконання процесуальних обов`язків під час досудового розслідування, слідчий суддя приходить до переконання, що в даному випадку до підозрюваного ОСОБА_6 , з урахуванням вимог ст.181 КПК України, можливо застосувати менш суворий запобіжний захід домашній арешт, для запобігання ризиків, зазначених у ч.1 ст.177 КПК України, наведеному в клопотанні та з метою забезпечення виконання останньою покладених на нього процесуальних обов`язків. Вважаю, що саме такий запобіжний захід у повній мірі буде відповідати обставинам та обґрунтуванням поданого клопотання та буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя
постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Строк домашнього арешту рахувати з 29 листопада 2021 року.

Строк дії ухвали до 28.01.2022р.

Домашній арешт підозрюваному ОСОБА_6 здійснювати за адресою: АДРЕСА_1 ,

Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду з 20:00 год. до 07:00 год.

4) утриматись від спілкування зі свідками та експертами в даному кримінальному провадженні;

5) у разі спілкування з потерпілими у даному кримінальному провадженні, таке повинно стосуватися виключно умов, способу та розміру відшкодування заподіяної шкоди;

6) здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо підозрюваного (обвинуваченого) може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

У решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали доручити Дрогобицькому РВП ГУНП у Львівській області.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом пяти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1