ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/826/22 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/449/22 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
підозрюваного - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 02 лютого 2022 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Новобоварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 00088 від 19.01.2022 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307КК України, які підтверджував наданими до клопотання доказами. Просив врахувати те, що підозрюваний вчинив тяжке кримінальне правопорушення і може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, що застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 02 лютого 2022 року частково задоволено клопотання слідчого.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 місяці, заборонивши підозрюваному залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 20-00 до 07-00 наступної доби з покладенням на нього обовязків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання в період часу з 20-00 до 07-00 наступної доби без дозволу слідчого, прокурора або суду; не спілкуватись зі свідками.

Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, не має постійного джерела доходу, а тому зможе продовжити вчиняти кримінальні правопорушення. Крім того, поза увагою слідчого судді залишилася суспільна небезпечність інкримінованого ОСОБА_8 злочину, а також те, що він займався збутом наркотичних засобів та психотропних речовин саме за місцем свого мешкання і застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти ризику вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень пов`язаних з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин.
Таким чином, на думку сторони обвинувачення, більш м`який запобіжний захід окрім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення ОСОБА_8 та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість та законність судового рішення, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судвого провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000088 від 19.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
31.01.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Вирішуючи клопотання по суті слідчий суддя виходив з того, що з урахуванням ризиків, доведених слідчим та прокурором та їх ступеня, однак недоведеністю застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, вважав можливим застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді, виходячи з наступного.
Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, психотропних речовин з метою збуту, у великих розмірах.
Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Відповідно до вимог ч.1 п.п.4,5 ст.277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_8 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307КК України, вказано зміст підозри та правову кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній із зазначенням статі (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому дій, передбачених ч.2 ст.307КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: протоколі обшуку; висновку експертизи дослідження матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркозасобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» № СЕ-19/121-21/19913-НЗПРАП від 17.09.2021р., якою підтверджено, що речовина, яку незаконно збуває ОСОБА_8 , є наркотичним засобом метадон, психотропною речовиною амфетамін та наркотичним засобом трамадол; протоколах допитів свідків.(а.с.1-69)

Враховуючи такий обсяг відомостей судового провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_8 , до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_8 , а саме того, що він незаконно придбав та зберігав з метою збуту, наркотичний засіб метадон загальною масою 0,414613 грам, психотропну речовину амфетамін загальною масою 1,3685 грам та наркотичний засіб трамадол загальною масою 12,0677 грам у великих розмірах, згідно таблиці № 1.2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, які знаходяться у незаконному обігу» затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, обіг якого обмежено згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, оскільки психотропна речовина амфетамін та особливо небезпечна психотропна речовина PVP, віднесені до списку № 2 таблиці № ІІ, який затверджений вищевказаною постановою.
За таких обставин колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема здоров`я населення, який до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні. Крім того, високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а і для суспільства в цілому, оскільки злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, це злочини, що посягають на здоров`я населення у зв`язку з поширення наркоманії та зростанням злочинності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що наявний ризик вчинення ОСОБА_8 нових кримінальних правопорушень, оскільки у нього відсутнє офіційне джерело доходу та колегія суддів зазначає, що не виключена можливість того, що, саме відсутність джерела доходу стало підставою для вчинення ОСОБА_8 умисного тяжкого злочину, за яке йому оголошено підозру.

Колегія суддів бере до уваги особу підозрюваного а саме те, що він має зареєстроване місце проживання, проте зазначені обставини не зменшують існування ризиків, оскільки вказані обставини існували і на час вчинення протиправних дій, згідно підозри, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють дії підозрюваного, що пов`язані з вище наведеними ризиками при обранні ним певної моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час не здатен запобігти ризикам, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України..
Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є обґрунтованим та містить доведені підстави того, що відносно підозрюваного не може бути обрано інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.
Разом з цим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Колегія суддів враховує матеріальний стан підозрюваного, який на час апеляційного розгляду офіційно працює, має постійне місце реєстрації, та не вбачає виключного випадку для призначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі, ніж передбачено п.2 ч.5 ст.182 КПК України, тому приходить переконання про необхідність встановлення розміру застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Таким чином, з урахуванням положень п.2 ч.3 ст.407 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Керуючись ст.ст. 179, 376, 404, п.2 ч.3 ст.407, ст.ст. 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 02 лютого 2022 року скасувати та постановити нову.
Клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Новобоварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_6 задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у «Харківський слідчий ізолятор» до 28 березня 2021 року включно з застосуванням альтернативного запобіжного заходу - застави.
Визначити суму застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 124 050 грн, яка підлягає сплаті протягом 5 днів до 19 лютого 2022 року на відповідний розрахунковий рахунок Харківського апеляційного суду (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 42261368; Банк отримувача ДКСУ м.Київ; Код банку отримувача (МФО) 820172; Рахунок отримувача UA0085314 ).
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені пунктами 1,3,4,8 частини 5 статті 194 КПК України, а саме:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленої періодичністю;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В разі невнесення застави до 19 лютого 2022 року включно, підозрюваний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає поміщенню до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Відповідно до вимог ст.182 КПК України роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: