Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/3804/21
Провадження № 1-кп/279/573/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2021 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000176 від 27.05.2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростень, Житомирської області,
громадянина України, розлученого, не працюючого, зареєстрований та
проживаючий в
АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286, ч.2 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 27 травня 2021 року о 13 годині 36 хвилин, в порушення вимог пунктів 12.4) та 12.9б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, керував технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серій НОМЕР_2 належать ОСОБА_8 , рухався ним у населеному пункті проїзної частини вул.Грушевського м.Коростень Житомирської області, в напрямку м.Житомира зі швидкістю 88км/год., яка перевищувала дозволений рух із швидкістю - не більше 50 км/год. Продовжуючи рух неподалік буд.№120 вказаної вулиці та керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_6 , діючи із злочинною самовпевненістю, не дотримався вимог Закону України «Про Дорожній рух» та в порушення вимог пунктів 2.3.6), 11.2 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, у денну пору доби та в умовах достатньої видимості, рухався по дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги руху в кожному напрямку, в лівій смузі, при цьому був неуважний до дорожньої обстановки та її змін, маючи технічну можливість запобігти наїзду з моменту виявлення перешкоди для руху, яку об`єктивно спроможній був виявити з місця водія, в момент виникнення небезпеки для руху, своєчасно негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу не вжив. Таким чином, в порушення вимог пункту 2.3.д) ПДР України водій ОСОБА_6 створив загрозу безпеці дорожнього руху при керуванні ним транспортним засобом за вказаних умов. Незважаючи на створену загрозу безпеці дорожнього руху, водій ОСОБА_6 , свідомо ігноруючи загально прийняті правила поведінки на дорозі та зобов`язання виконувати вимоги ПДР України, у тому числі, ті, що носять характер заборони, перебуваючи в умовах створеної ним небезпечної обстановки, яка вимагала особливої уваги від нього як особи, яка керує транспортним засобом, діючи злочинно самовпевнено, продовжував порушувати вимоги пунктів 11.2, 12.4) та 12.9б) ПДР України. При цьому ж, в порушення вимог пункту 2.3.6) ПДР України, водій ОСОБА_6 проявив неуважність, не простежив за дорожньою обстановкою та її змінами, що призвело до наступного. Рухаючись у вказаний день та час транспортним засобом поблизу буд. №120 вул.Грушевського в м.Коростень Житомирської області у напрямку м.Житомира із перевищенням дозволеної швидкості у населеному пункті, водій ОСОБА_6 проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки і її змін, а саме: маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити велосипедиста ОСОБА_9 , який рухався велосипедом проїжджою частиною та змінив напрямок руху справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» та продовжив рух у попутному з автомобілем напрямку, здійснив наїзд на велосипед, який відбувся між передньою правою частиною автомобіля (передній бампер в правій частині, декоративна накладка передка) та між задньою частиною велосипеда (брудо-захисний щиток, заднє колесо, задній багажник). Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, які перебувають у причинному зв`язку з його смертю, яка настала того ж дня під час реанімаційних заходів швидкою, від закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломами кісток основи та склепіння черепа, крововиливів від м`які мозкові оболонки та в речовину головного мозку, забою головного мозку. Порушення водієм ОСОБА_6 при керуванні ним транспортним засобом вимог пунктів 2.3.6), 2.3.д), 11.2 12.4) та 12.9б) Правил дорожнього руху України, знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. Своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху як особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України. Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ОСОБА_6 , якому висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України не визнав. Одночасно обвинувачений ОСОБА_6 не заперечив та підтвердив інформацю про те, що в усіх випадках він був присутнім в указані в обвинувальному акті місцях дні та час. Також обвинувачений пояснив, що дійсно 27 травня 2021 року керував автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був частково завантажений металобрухтом. Під час руху автомобіля по вул.Грушевського в м.Коростені неподалік від приміщення кафе "Новинка" він їхав зі швидкістю, яка перевищувала дозволену швидкість транспортних засобів в населених пунктах. їхав ближче до центру проїзджої частини. Під`їжджаючи до кафе "Новинка", побачив як велосипедист, який їхав біля роздільної смуги дороги, почав повертати вправо. ОСОБА_6 почав екстренне гальмування, однак автомобіль здійснив наїзд правою частиною автомобіля на велосипедиста, останній впав з велосипеда і помер. Після цього він чекав на прибуття працівників поліції. Коли приїхали працівники поліції, то положення транспортних засобів ніхто не змінював. Через певний проміжок часу з м.Житомира приїхав слідчий, який в його присутності помічав крейдою сліди гальмування, розташування автомобіля, велосипеда та речей велосипедиста, ставив номерки біля слідів та речей, фотографував, вимірював рулеткою. Потім слідчий надав йому протокол огляду дорожньо-транспортної пригоди та план-схему, які він підписав. Також ОСОБА_6 працівники поліції освідували на стан алкогольного сп`яніння, яким було підтверджено, що він в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Також ОСОБА_6 зазначив, оплатив поховання потерпілого. Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що свідком події не була, про те, що відбулось їй стало відомо від працівників поліції. ОСОБА_6 відшкодував витрати на поховання брата, просив пробачення, старшій дитині брата дав грошові кошти в сумі 2000 грн. Також зазначила, що у брата був велосипед, інколи він вживав алкоголь, однак це було не часто. Щодо міри покарання просила призначити міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , не пов`язану з позбавленням волі, оскільки в нього є дитина, однак права керування транспортних засобв просила позбавити. Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 його власність, ОСОБА_6 є його родичем. В той день ОСОБА_6 попросив у нього автомобіль, щоби завезти металобрухт та залатити дитині аліменти. Через деякий час він повідомив, що сталася ДТП. Він також був присутнім на місці пригоди, в той день йшов дощ. На місце події приїжджали працівники поліції, відвозили ОСОБА_6 та його товариша на освідування для перевірки на стан сп`яніння. Приїхав слідчий з м.Житомира, проводив заміри на дорозі, фотографував, при цьому були присутні поняті - жінки. Пізніше він надавав обвинуваченому ОСОБА_6 на його прохання, 20 000 тис. гривень для надання фінансової допомоги потерпілій на проведення похорон. Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що в день ДТП перебував в автомобілі разом з обвинуваченим ОСОБА_6 , яким попросив його завантажити мусор та допомогти вивезти його. Дорога була мокра, коли повернув голову ОСОБА_6 став тормозити, потерпілий переїжджав дорогу, їхав в сторону зупинки на протилежну сторону, автомобіль збив потерпілого правою частиною, все сталося дуже швидко. Яка була швидкість автомобіля не пам`ятає. Він та ОСОБА_6 викликали швидку. Поліцію викликав він. Працівники поліції відвозили їх з обвинуваченим на освідування на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_11 був в тверезому стані, він свідок в той день пив пляшку слабоалкогольного напою - енергетика. Також свідок зазначив, що бачив як працівники поліції проводили якісь заміри після ДТП, малювали крейдою. Стороною захисту заявлено клопотання про недопустимість як доказів: відео з камер відеоспостереження кафе «Новинка», що знаходиться за адресою: вул.Грушевського, 120, м.Коростень; протокол огляду місця події від 27.05.2021, складений старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_12 у період часу з 15:40 год. по 18:00 год. 27.05.2021. Захисник стверджує про недопустимість як доказу дослідженого в судовому провадженні відеозапису з місця пригоди, оскільки відео, створено о 17:05 год. 27.05.2021. Відомості про кримінальне правопорушення відповідно до витягу з ЄРДР внесено о 17:06 год. 27.05.2021. У цей час ще тривав огляд місця події, який закінчився тільки о 18-00 год. 27.05.2021. Вважає, що слідчим отримано відео до внесення відомостей до ЄРДР, а потім для його «узаконення» зроблено вище вказаний запит та самостійно підготовлено відповідь від імені ОСОБА_13 . Згідно відомостей Державного земельного кадастру земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить Приватному підприємству "Форсаж-2008". Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань директором Приватного підприємства "Форсаж-2008" є ОСОБА_14 і вважає що слідчим сфабриковано процесуальні документи на підставі яких він отримав відео з камер відео спостереження кафе «Новинка», що знаходиться за адресою: вул. Грушевського, 120, м.Коростень. На переконання захисника, зазначене відео є недопустимим є доказом, отриманим внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Також, на думку захисника прокурором обласної прокуратури не визначалася підслідність даного кримінального провадження за СУ ГУНП в Житомирській області, а тому здійснення досудового розслідування слідчим ОСОБА_12 є незаконним. Оскільки в матеріалах справи відсутня постанова керівника Житомирської обласної прокуратури чи його першого заступника, заступників про доручення слідчому управлінню ГУНП в Житомирській області здійснювати подальше досудове розслідування у даному кримінальному провадженні. Захисник також стверджує про порушення вимог ст.104 та ст.223 КПК України, посилаючись на те, що слідчий у протоколі ОМП від 27.05.2021 не зазначив підставу проведення огляду місця події, слідчий ОСОБА_15 проводив відповідну слідчу дію у відсутності ОСОБА_6 , а по приїзду ОСОБА_6 надав йому відповідні матеріали для підпису. Зазначив, що під час огляду місця події слідчий здійснив внутрішній огляд транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_6 під час ДТП. На переконання захистника, огляд автомобіля має здійснюватися за правилами для обшуку. Цей внутрішній огляд проведено без згоди особи, яка ним володіє, чи власника транспортного засобу та за відсутності ухвали суду, оскільки орган досудового розслідування не звертався з відповідним клопотанням до слідчого судді. Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Найважливішими засадами кримінального провадження є, в тому числі верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, що закріплено в статті 7 КПК України. Згідно зі ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Як встановлено ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили. Дослідивши вказані докази, суд дійшов обґрунтованого висновку про їх належність, допустимість, достовірність та визнав їх такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Суд відхиляє як необґрунтовані доводи захисника про недопустимість як доказу відеозапису з місця пригоди. Відповідно до приписів частин 1,2 ст.93 КПК збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом як проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, так і витребування та отримання від органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Отже, сторона захисту безпідставно виходить із того, що наданий слідчому відеозапис було отримано поза процесуальним порядком. Наведеними кримінальними процесуальними нормами встановлено порядок отримання стороною обвинувачення в порядку ч.2 ст.93 КПК України, за запитом слідчого про надання відеозапису з камери зовнішнього відеоспостереження та надання такого відеозапису, згідно з запитом із зазначенням інформації про копіювання відео з жорсткого носія пам`яті марки Hikivision DS-7216 HQHI-F1/N. В огрунтування своїх тверджень про недопустимість як доказу відеозапису з місця пригоди, захисник мотивує тим, що слідчим сфабриковано процесуальні документи на підставі яких він отримав відео з камер відео спостереження кафе «Новинка», (вул.Грушевського, 120, м.Коростень) від особи, наданого згідно з її письмовою заявою. На думку захисника, на ім`я слідчого зроблено вище вказаний запит та самостійно підготовлено відповідь від імені Міщерякова, при цьому належність підпису особі ( ОСОБА_16 ), яка надала вказаний відеозапис захисником в судовосу засіданні у сторони захисту сумніву не викликає. На переконання суду, твердження захисника про те, що сфабриковано процесуальні документи на підставі яких слідчим отримано відео з камер спостереження є хибними, не підтверджені доказами у справі, об`єктивних даних про такі факти суду стороною захисту не надано. При цьому необхідно зважати на те, що згідно з ч.4 ст.132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування варто враховувати можливість отримати речі й документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, без застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Отримання тимчасового доступу до речей, документів і, за наявності підстав для того, розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, обумовлене, за приписами ст.163 КПК України, необхідністю доведення стороною кримінального провадження наявності достатніх підстав вважати, що без такого доступу та вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів. За відсутності таких обставин, тим більше за умови добровільного надання документів стороною чи учасником кримінального провадження, у володінні яких вони перебувають, не виникає підстав та умов до звернення з клопотанням до слідчого судді стосовно застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді тимчасового доступу до документів і речей. Відеозапис був відтворений у судовому засіданні, зміст відеозапису не викликав обґрунтованих сумнів у його недопустимості (копіювання інформації щодо події, яка відбулась 27.05.2021 о 13-36 год., відбулось на диск 27.05.2021 о 17-05 год.). Зі змісту протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.05.2021 року вбачається, що під час огляду місця ДТП слідчим було проведено огляд автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Посилання захисника на те, що огляд місця події був проведений із порушенням вимог процесуального закону без відеозапису та дозволу особи, у володінні якої перебував транспортний засіб, а отже протокол цієї слідчої дії є недопустимим доказом, не ґрунтується на законі. За частиною 3 ст.214 КПК України огляд місця події може проводитися до внесення відомостей до ЄРДР і вимагає негайного внесення відомостей до ЄРДР після його завершення. За наявності ознак, передбачених ст.233 КПК України стосовно огляду житла чи іншого володіння особи, необхідно дотримуватися як певних правил, передбачених статтями 233, 234, 237 КПК України, так і підстав, визначених зазначеними статтями, що за відсутності добровільної згоди володільця до внесення відомостей до ЄРДР неможливо. Проте, проведений 27.05.2021 року огляд місця ДТП істотно відрізняється від тих оглядів транспортного засобу, проведення яких вимагає дотримання підстав та правил, передбачених статтями 233, 234 та 237 КПК України. Огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію речових доказів, з`ясування характеру події та інших обставин, що підлягають доказуванню. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Підставою для проведення огляду місця події стало повідомлення про ДТП, з метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася, було здійснено огляд ділянки місцевості, де сталася ДТП, та пошкоджених транспортних засобів, що брали участь у ній. Отже, зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалася з метою перевірки отриманої інформації та не потребувала попереднього дозволу володільця транспортного засобу чи суду. Метою цього огляду була фіксація слідів кримінального правопорушення шляхом візуального обстеження обох транспортних засобів як предметів, що зберегли на собі його сліди. В результаті огляду місця події встановлено зовнішні пошкодження транспортних засобів. Крім того, транспортний засіб, порушення правил керування яким призвело до заподіяння фізичної шкоди потерпілим, є знаряддям вчинення злочину в сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, з`ясування технічного стану якого якомога швидше після ДТП, до переміщення його з місця події чи отримання доступу до органів керування якого бодай якою-небудь особою може призвести до неможливості вирішення завдань кримінального провадження. Огляд здійснений суто з метою з`ясування та фіксації технічного стану, в якому перебуває знаряддя вчинення злочину, пошкоджень та характерних ознак транспортного засобу після ДТП, слідової інформації про обставини події на ньому, стан його окремих вузлів, агрегатів та органів керування безпосередньо після ДТП, без вилучення будь-яких предметів та не з метою їх відшукання, не містить у собі ознак, що обумовлюють дотримання підстав до огляду, визначених статтями 233, 234, 237 КПК України За таких обставин у даному випадку огляду автомобіля не притаманні ознаки примусової слідчої дії, що порушує недоторканність іншого володіння особи (транспортного засобу), а тому він не потребував одержання ухвали слідчого судді стосовно його проведення. Отже, підстав вважати недопустимим доказом протокол огляду місця події від 27.05.2021 року, як про це зазначає захисник, суд не вбачає. Щодо твердження захисника про здійснення досудового розслідування слідчим ОСОБА_12 , яке є незаконним, суд зазначає наступне: здійснення досудового розслідування слідчим ОСОБА_12 проводилось у відповідності до положень ст.214, 218 КПК України та згідно до Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні (Наказ Міністерства внутрішніх справ України 07.07.2017 № 575. Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 липня 2017 р. за № 937/30805) розділу Х п.6; розділу ІІІ п.1 Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, і на переконання суду є законними. Згідно рапорту, повідомлення про ДТП, що сталася 27.05.2021 року в м.Коростені по вул.Грушевського, 120 надійшло до чергової частини ГУНП, відомості до ЄРДР за вказаною подією було внесено за №0000176 Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області. Оцінивши у сукупності наявні у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, в порядку ст.94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи із засад справедливості, виваженості та неупередженості, керуючись законом, суд прийшов до наступних висновків. Статтею 370 КПК України регламентовано, що судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. У ньому мають бути наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Тобто рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, незважаючи на невизнання своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України, що в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 КК України правильна, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_9 . При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини. Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту. Вина ОСОБА_6 повністю доводиться наступними доказами, обсяг яких був визначений за погодженням з учасниками судового провадження, а саме: зібраними доказами відповідно до вимог ст.ст. 352, 353 КПК України та дослідженими в судовому засіданні, показаннями потерпілої ОСОБА_4 , показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , протоколами слідчих дій та долученими до матеріалів кримінального провадження письмовими доказами, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення факту і обставин кримінального провадження, що відповідає вимогам ст.358 КПК України, а саме: - протоколом огляду мвсця ДТП від 27.05.2021, схематичним планом, фототаблицею до нього від 27.05.2021; - висновком експерта №153 від 23.06.2021; - протоколом огляду місця події від 27.05.2021, фототаблицею до нього; - висновком експерта №СЕ-19/106-21/55//-ІТ від 07.06.2021, ілюстративною таблицею до нього; - висновком експерта №СЕ-19/106-21/5591-ІТ від 11.06.2021, ілюстративною таблицею до нього; - висновком експерта №СЕ-19/106-21/5580-ІТ від 17.06.2021; - лікарським свідоцтвом "1603 від 31.05.2021; - висновком експерта №КСЕ19/106-21/6019; - протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу ВМ №711081; - довідкою Житомирського ЦГМ від 23.06.2021 №996-03-16/1-525. За таких обставин, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення за ч.2 ст.286 КК України. При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, та обставини, що обтяжують покарання. Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_6 на початку судового слідства вину не визнавав, заперечував зазначені в обвинувальному акті обставини, в судових дебатах та останньому слові свою позицію змінив та зазначив, що вину визнає, у вчиненому розкаюється, суд вважає, що обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та добровільне часткове відшкодування заподіяної злочином шкоди. Про щире каяття обвинуваченого свідчить його поведінка, оскільки він критично оцінює свої протиправні дії, засуджує свою поведінку, висловив жаль з приводу вчиненого. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст.67 КК України не встановлено. Відповідно до змісту ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Відповідно до вимог ст.65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Відповідно до ст.12 КК України вчинений злочин відноситься до категорії тяжких, суспільна небезка якого полягає у створенні небезпеки для життя людей та настання інших тяжких наслідків внаслідок порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту. ОСОБА_6 , як особа працездатного віку, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, вчинене кримінальне правопорушення відноситься до необережних злочинів, негативні характеризуючі дані стосовно обвинуваченого відсутні, частково відшкодував заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду. При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 статті 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 у справі «Огаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», особа, яка володіє чи керує автомобілем підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_6 в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі, з додатковим покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що на переконання суду буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та відповідає принципам «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, а також обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування основного покарання у виді позбавлення волі. В зв`язку з цим суд вважає доцільним застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді позбавленні волі з випробовуванням з одночасним покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст.ст.124, 126 КПК України. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено. Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, арешт на майно а саме: автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 , жителю: АДРЕСА_3 , накладеного ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 02.06.2021 року скасувати повністю. Арешт на майно а саме:велосипед дорожній накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 02.06.2021 року скасувати. Запобіжні заходи відносно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні не застосовувались. Питання про долю речових доказів вирішується за правилами ст.100 КПК України. Керуючись ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, - У Х В А Л И В: ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробувальним терміном на 2 (два) роки. На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 : - періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався. Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати: 1372 грн. 96 коп. - за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/106-21/5588-ІТ від 07.06.2021; 1372 грн. 96 коп. - за проведення транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/106-21/5591-ІТ від 11.06.2021; 686 грн. 48 коп. - за проведення експертизи механізму та обставин ДТП на визначення швидкості руху по гальмівному шляху автомобіля Т/3 №СЕ-19/106-21/5580-ІТ від 17.06.2021; 2615 грн. 20 коп. - за проведення комплексної фототехнічної експертизи та експертизи механізму і обставин дорожньо-транспортної пригоди №КСЕ-19/106-21/6019 від 22.06.2021. Арешт на майно а саме: автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 , жителю: АДРЕСА_3 , накладеного ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 02.06.2021 року скасувати повністю. Арешт на майно а саме:велосипед дорожній накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 02.06.2021 року скасувати. Речові докази у провадженні, а саме: - оптичний диск з відеозаписом механізму ДТП - зберігати при матеріалах кримінального провадження; -велосипед дорожній повернути потерпілій ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1
копія згідно з оригіналом