Номер провадження: 11-кп/813/1933/21
Номер справи місцевого суду: 493/1260/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 06.07.2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коритне Балтського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою технічною освітою, одруженого, пенсіонера, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000348 від 19.08.2019 року

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Вироком Балтського районного суду Одеської області від 06.07.2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.
Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватий у тому, що він 18.08.2019 року біля 10:00 години ОСОБА_7 , знаходився поблизу ставу № 1 в межах с. Коритне Балтського району Одеської області, де на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, відбулася сварка між ним та присутньою там ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_7 наблизився впритул до ОСОБА_9 , умисно шарпав останню за шию та тулуб. Потім схопив обома руками за плечі ОСОБА_9 та став умисно їх здавлювати, тим самим спричинив потерпілій легкі тілесні ушкодження у вигляді садна і синців на внутрішній поверхні верхньої третини лівого та правого плеча.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковано судом за ч.1 ст.125 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого не погоджується з вироком суду першої інстанції, вважає його незаконним з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неповноти судового розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на наступне:
- вирок суду відображає в собі свідчення свідків, які несуть в собі суперечності, оскільки покази, які надавали ці свідки під час судового розгляду відрізняються від показів, висвітлених в оскаржуваному вироку (покази свідка ОСОБА_10 ); покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не узгоджуються з показами самої потерпілої ОСОБА_9 , а її покази, зазначені у вироку не співпадають із показами, які вона надала в суді першої інстанції;
- судом першої інстанції необґрунтовано було залишено без задоволення клопотання сторони захисту про визнання недопустимими доказами протоколів слідчого експерименту, який проводився із потерпілою та свідком ОСОБА_11 ;
- стороною обвинувачення вина ОСОБА_7 жодним чином не доведена, обвинувачення ґрунтується на припущеннях.
На підставі цього, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок Балтського районного суду Одеської області від 06.07.2021 року скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні виправдати у зв`язку із недоведеністю його вини.

Потерпіла ОСОБА_9 у судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася судом шляхом направлення за її адресою судової повістки рекомендованим поштовим відправленням, як то передбачено ст.135 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Враховуючи вищезазначене, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які вважали за можливе розглянути справу за відсутності потерпілої, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку розглядати справу за відсутності потерпілої ОСОБА_9 .
Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: доповідь судді-доповідача; доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, який частково підтримав вимоги апеляційної скарги, просив вироку змінити та звільнити обвинуваченого від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається зі змісту вироку суду першої інстанції, він відповідає приписам ст.370 КПК України.

Так, встановивши вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, суд першої інстанції встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе не визнав та пояснив, що 18.08.2019 року він разом з товаришами прийшов на став № 1 в с. Коритне Балтського району Одеської області ловити рибу. Близько 10-ї години прийшла на став ОСОБА_9 , яка орендує ставок, і стала ламати вудочки всім хто ловив рибу на ставу, а їх було приблизно 20 чоловік. Він сидів на стільці, ОСОБА_9 підійшла до нього і зігнулася до вудочки, він їй пригрозив і вона відійшла від вудочки, і, обійшовши стілець на якому він сидів з правої сторони, ОСОБА_9 зігнулася та стала заглядати в його сумку. Він піднявся з стільця, а ОСОБА_9 вчепилася йому в плечі і стала штовхати його до води. Намагаючись утриматись на ногах, він підняв руки і від цього його руху вона впала. Через 30 секунд вона піднялася і пішла від нього геть. В той день тільки у нього виник конфлікт з ОСОБА_9 .

Не зважаючи на повне не визнання вини ОСОБА_7 , суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що вина обвинуваченого в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, отриманих в порядку ст. 84-86, 91-93 КПК України, а саме:

- показами допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що 18.08.2019 року перебувала на базарі в м. Балта Одеської області реалізовувала рибу з ставу №1, що знаходиться в с. Коритне Балтського району Одеської області, який вона орендує. Зателефонували знайомі та повідомили, що на ставку дуже багато людей ловить рибу. Вона попросила ОСОБА_11 та ОСОБА_10 проїхати з нею на став. Заїхавши до районного відділку поліції в м. Балта Одеської області та подавши заяву на неправомірні дії осіб, які виловлювали в орендованому нею ставу рибу, вона приїхала до с. Коритне Балтського району Одеської області. Під`їхавши до ставу, побачила близько 30 осіб, які виловлюють рибу, та патрульний поліцейський автомобіль. Працівники поліції складали протоколи. Вона стала обходити ставок та просити рибаків припинити вилов риби, за нею слідом ішов ОСОБА_11 . Дійшовши до ОСОБА_7 , який сидів на стільці, вона стала дивитися в його сумку, яка лежала поруч з стільцем на предмет наявності в ній риби, але там був корм для риби, який вона стала викидати в воду. В цей час з стільця піднявся ОСОБА_7 в вхопив її за футболку і кинув на землю. Вона піднялася і стала від нього відходити, але він знову ухопив її, порвав футболку та зірвав золотий хрестик на золотому ланцюжкові. Вона пішла додому переодягнулася та повернулася до ставу. На греблі працівники поліції складали протоколи, вона їх повідомила про інцидент який виник між нею та ОСОБА_7

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який показав, що є сином обвинуваченого ОСОБА_7 18.08.2019 року він разом з батьком прийшов до ставу №1 в с. Коритне Балтського району Одеської області ловити рибу. Самого інциденту, який виник між його батьком та ОСОБА_9 він не бачив, але бачив як ОСОБА_9 йшла попід ставок, за нею йшов ОСОБА_11 , а потім бачив як ОСОБА_9 бігла до свого дому з ставу та розказувала, що його батько зірвав з неї золотого ланцюжка. З дому вона повернулася до ставу вже переодягнена. Підійшовши до батька побачив, що у нього на пальцях лівої руки була кров. Батько пояснив, що ОСОБА_9 хотіла забрати у нього вудочку і нагнулася до неї, але він став підніматися ОСОБА_9 підсковзнулася і упала.

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що 18.08.2019 року близько 9 години ранку він, а разом з ним ще 25 чоловіків приїхали на рибалку в с. Коритне Балтського району Одеської області. Рибачили на одну вудочку. Метрів за 25-30 від нього сидів ОСОБА_7 , теж ловив рибу. До нього прибігла ОСОБА_9 , вхопила вудочку і потягла до себе, а ОСОБА_7 також вхопив вудочку і потягнув до себе від чого ОСОБА_9 упала. Вона упала, потім побігла додому з криком, що її побили, і вона їде до міста знімати побої. Згодом до ОСОБА_7 підійшов ОСОБА_10 та намагався згладити конфлікт. З ОСОБА_14 попід ставок разом ходив ОСОБА_11

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який пояснив суду, що 18.08.2019 року ОСОБА_9 попросила його поїхати з нею на ставок в с. Коритне Балтського району Одеської області, який вона орендує, в якості спеціаліста з питань вилову рибаками-любителями риби в орендованих водоймищах. Приїхавши на місце вони побачили патрульний автомобіль поліції та рибаків, які ловили рибу з ставка. ОСОБА_9 стала обходити ставок, він ішов від неї на відстані приблизно 6 метрів. ОСОБА_9 підійшла до ОСОБА_7 , який сидячи в кріслі ловив рибу. ОСОБА_9 підійшла до нього з правої сторони, а він в цей час замахнувся на неї палицею чи щось таке, що схоже на костиль. ОСОБА_9 відійшла і обійшла крісло з іншого боку і стала дивитися, що у ОСОБА_7 було в торбині. ОСОБА_7 піднявся і вхопив її за плечі, став висловлюватися в її адресою нецензурною лайкою і кинув на землю, вона стала плакати. Піднявшись ОСОБА_9 стала відходити від нього, але він знову накинувся на неї вдруге. Зчинився крик на ставу і до них підбігло десь 6 чоловіків і розборонили їх. У ОСОБА_9 була розірвана футболка на грудях виступило почервоніння як наслідок бійки з ОСОБА_7 . До вудочки ОСОБА_7 . ОСОБА_9 не доторкалася.

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що в 2019 році в с. Коритне Балтського району Одеської області хтось навмисно підбурював людей ловити рибу на орендованому ОСОБА_9 ставу. Масове рибальство на ставу набуло систематичного характеру, ОСОБА_9 раз п`ять телефонувала до відділку поліції та просила допомогти навести лад на ставу, але марно. Вилов риби на ставу носив провокаційний характер. 18.08.2019 року ОСОБА_9 попросила його поїхати разом з нею на ставок. По приїзду на місце, на початку греблі він побачив патрульний автомобіль поліції та став з працівниками поліції спілкуватися. ОСОБА_9 пішла попід беріг виганяти рибалок з місця і так дійшла до ОСОБА_7 , між ними виникла сварка, ОСОБА_9 кричала, кричав і ОСОБА_7 щоб вона не чіпала його вудочку. ОСОБА_7 сидів на стільчику, а потім встав та став хватати її за грудки і вона упала. Потім між ними знову виникла сварка і бійка яку розбороняли, в тому числі, і працівники поліції. Після бійки ОСОБА_9 підійшла до працівників поліції, на її тілі були червоні плями вона втратила ланцюжок. Сварка між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 спочатку була словесною, а потім переросла в бійку в декілька етапів.

- показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які показали, що були присутні при проведені слідчого експерименту за участі ОСОБА_9 в с. Коритне Балтського району Одеської області 04.06.2020 року, в ході якого остання розповіла за яких обставин між нею та ОСОБА_7 виникла сварка на ставу в ході якої вона отримала тілесні ушкодження та втратила золотого ланцюжка.

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , який показав, що між громадою села Коритне Балтського району Одеської області та ОСОБА_9 виникло протистояння з приводу вилову риби в ставу. В один з днів ОСОБА_9 прийшла на став та стала ламати вудочки людям які ловили рибу на ставку. Поламавши вудочки з однієї сторони ставу, вона перейшла греблю та пішла на інший беріг, за нею слідом ішов ОСОБА_11 . За деякий час ОСОБА_9 покинула став та пішла додому, переодягнувшись повернулася до ставу, де знаходилися працівники поліції, та повідомила що її побили.

Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції були досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення, якими підтверджується вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000348 від 19.08.2019 року (а.с. 80);

- заявою ОСОБА_9 до Балтського ВП ГУНП в Одеській області від 18.08.2019 року про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за нанесення їй тілесних ушкоджень (а.с. 81);

- висновком експерта №65 від 20.08.2019 року, згідно якого у ОСОБА_9 були виявлені садно тулуба та синці верхніх кінцівок. Такі ушкодження, як садно тулуба та синців правого і лівого плеча могли бути спричинені від дії тупого предмету (тупих предметів), якими могли бути нігтьові пластини та пальці рук людини, а ушкодження у вигляді синця правого передпліччя при падінні потерпілої на земляний грунт та ударі об якийсь тупий предмет, розташований на його поверхні (а.с. 83);

- висновком експерта №3 від 19.02.2020 року, згідно якого у ОСОБА_9 було виявлено садно на грудях, по синцю на внутрішніх поверхнях верхньої третини правого передпліччя. Садно та синці мають скороминучі наслідки, тривалістю не більше як шість днів, тому згідно П. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 року), відноситься, кожне, до легких тілесних ушкоджень (а.с.84);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.07.2020 року за участі потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_11 та судово-медичного експерта ОСОБА_18 разом з диском із записом проведення слідчого експерименту, в ході якого свідок ОСОБА_11 на потерпілій ОСОБА_9 показав як останній було спричинено тілесні ушкодження (а.с. 86-89);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.07.2020 року за участі потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_11 та судово-медичного експерта ОСОБА_18 разом з диском із записом проведення слідчого експерименту, в ході якого потерпіла ОСОБА_9 на свідку (статисту) ОСОБА_11 показала як їй було спричинено тілесні ушкодження (а.с. 90-94);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.06.2020 року за участі потерпілої ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_9 розказала яким чином, де та коли їй ОСОБА_7 наніс тілесні ушкодження (а.с. 109-111)..

Також суд першої інстанції обґрунтовано критично поставився до показів свідка ОСОБА_13 , який показав, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 стали тягнути вудочку кожний до себе, від чого ОСОБА_9 упала та отримала тілесні ушкодження, оскільки вони протирічать не тільки показам свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , а і показам самого ОСОБА_7 , який стверджував, що ОСОБА_9 вчепилася йому в плечі, а він тільки підняв руки від чого остання упала на землю і таким чином отримала тілесні ушкодження.

Даючи оцінку показам ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , судом вірно встановлено, що вказані покази є достатньо ґрунтовними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою та не протирічать письмовим доказам по справі.

Оцінюючи досліджені судом докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що всі досліджені докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження, у своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному проступку знайшла своє підтвердження.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, який з`ясувавши обставини кримінального провадження та давши належну оцінку зібраним та дослідженим доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що у вироку суду викривлені покази свідків та потерпілої, оскільки це спростовується журналом судового засідання, з якого вбачається, що покази свідків та потерпілої викладено у вироку без викривлення.

Також апеляційний суд відхиляє посилання захисника на те, що покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не узгоджуються з показами самої потерпілої ОСОБА_9 , оскільки зазначене спростовується викладеними показами зазначених осіб, які є послідовними та такими, що узгоджуються між собою.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції необґрунтовано було залишено без задоволення клопотання сторони захисту про визнання недопустимими доказами протоколів слідчого експерименту, який проводився із потерпілою та свідком ОСОБА_11 з підстав проведення слідчого експерименту у присутності та за безпосередньої участі свідка та потерпілої, які спільно давали свідчення, апеляційний суд дійшов таких висновків.
У цьому провадженні зазначену слідчу (розшукову) дію було проведено 29.07.2020 року за участі потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_11 та судово-медичного експерта ОСОБА_18 з метою перевірки й уточнення відомостей про подію, що сталася в присутності свідка. Свідку та потерпілій було роз`яснено їх права та обов`язки, їх попереджено про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК за відмову від дачі показань та за дачу завідомо неправдивих показань.

У слідчому експерименті брав участь судово-медичний експерт ОСОБА_18 і два понятих, яким, відповідно до вимог статей 11, 13, 15 та 223 КПК України, було роз`яснено їхні права та обов`язки. Фіксування процесуальної дії здійснювалося за допомогою камери, про що зазначено у протоколі слідчого експерименту, до протоколу долучені диски з відеозаписом. Протокол слідчого експерименту підписали учасники процесуальної дії та поняті, зазначивши про відсутність зауважень і доповнень.

Апеляційний суд вважає, що матеріали кримінального провадження містять достатні підстави для висновку про те, що протокол слідчого експерименту відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема статей 104, 105 КПК України, а саму слідчу дію проведено за правилами та в порядку, передбаченими ст.240 цього Кодексу, з дотриманням встановленої кримінальним процесуальним законом процедури проведення слідчого експерименту за участю свідка та потерпілої, що передбачено ст.240 КПК України, з дотриманням процесуальних гарантій, що виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від свідка та потерпілої у ході слідчого експерименту.

Доказ, отриманий у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, відповідно до ст. 86 КПК України є допустимим. У той же час у матеріалах провадження відсутні підстави, визначені ст.87 цього Кодексу, для визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недопустимими доказами протоколів слідчого експерименту, який проводився із потерпілою та свідком.
Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції обґрунтовує доведеність винуватості ОСОБА_7 сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні.
Таким чином, версія обвинуваченого щодо обставин подій та невинуватості його у скоєнні інкримінованого йому кримінального проступку спростовується сукупністю обставин справи, встановлених під час судового розгляду на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які виключають будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований кримінальний проступок був вчинений і обвинувачений є винним у його вчиненні, стороною обвинувачення, на переконання апеляційного суду, поза розумним сумнівом доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діянь.

При обранні виду та міри кримінального покарання обвинуваченому суд першої інстанції враховав ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має позитивну характеристику, має місце реєстрації та постійне місце проживання, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та обґрунтовано вважав за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними та необґрунтованими, адже вони спростовуються дослідженими судом доказами, аналіз яких наведений вище.
За результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що аналіз доказів кримінального провадження свідчить про відсутність передбачених законом підстав для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що на момент розгляду справи апеляційним судом закінчились передбачені ст.49 КК України строки притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, оскільки діяння, яке він скоїв 18.08.2019 року, відноситься до кримінальних проступків та відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.284, ч 3 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.
Поряд з цим, якщо обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. В цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч.5 ст.74, ст.49 КК України може звільнити від нього засудженого.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що звільнення від покарання на наведеній підставі застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст. 49 КК України. Зокрема у випадку, якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою обставиною та вимагає закриття справи у зв`язку з відсутністю в діях особи складу злочину або виправдання. Тоді суд за наявності підстав визнає особу винною у вчиненні злочину, виносить обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись зазначеною нормою матеріального права та ч.5 ст.74 вказаного Кодексу.
Апеляційний суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_7 заперечував свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному проступку й наполягав на ухваленні виправдувального вироку, апеляційний суд переглянув справу в повному обсязі, дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначеного йому покарання, разом з тим на підставі статей 49, 74 КК України вважає за можливе звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, вирок суду першої інстанції залишенню без змін, адже на час ухвалення вироку строк притягнення до відповідальності обвинуваченого ОСОБА_7 не сплинув, та обвинуваченого необхідно звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Відповідно до припису п.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Балтського районного суду Одеської області від 06.07.2021 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000348 від 19.08.2019 року залишити без змін.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від покарання за вироком Балтського районного суду Одеської області від 06.07.2021 року на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України, ч.4 ст.74 КК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3