ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 592/3316/21 Номер провадження 11-кп/814/1114/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 345 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000531 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 липня 2021 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Суми, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, не працюючий, не одружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , судимий, в силу ст. 89 КК України не судимий,
засуджений за ч.2 ст. 345 КК України на 2 роки обмеження волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_8 залишено тримання під вартою. Строк покарання визначено обчислювати з дня прибуття і постановки ОСОБА_8 на облік у виправному центрі. У строк покарання зараховано час попереднього ув`язнення з дня затримання 07.03.2021 по день прибуття до місця відбування покарання, з розрахунку що один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі.
Вирішено питання щодо запобіжного заходу.
Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків за таких обставин.
07.03.2021 приблизно о 05.00 год екіпаж поліції сектору протидії домашньому насильству Поліна-43, в складі якого перебував ОСОБА_9 , отримав виклик щодо домашнього насильства за адресою: АДРЕСА_1 . та прибув за вказаною адресою. Під час спілкування з екіпажем поліції ОСОБА_8 , який поводив себе агресивно та висловлював неповагу до працівників поліції, діючи з прямим умислом, у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків, завдав удар правою рукою, стиснутою в кулак, в ліву скроню працівнику поліції ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі захисник просить змінити вирок суду та пом`якшити ОСОБА_8 покарання до 1 року обмеження волі.

Свої вимоги обгрунтувала тим, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який вчинив нетяжкий злочин, жалкує про вчинене, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується посередньо.

Також зазначає, що злочином майнову шкоду не завдано, цивільний позов не заявлявся, обвинувачений примирився з потерпілим та ОСОБА_9 не має будь-яких претензій до нього.

При цьому вважає, що відсутня обтяжуюча обставина рецидив злочинів.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити вирок без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, за обставин, викладених у вироку, та кваліфікація його дій за ч.2 ст.345 КК України є правильними, ніким із учасників провадження не оспорюється і на підставі ч.3 ст.349 КПК України докази стосовно фактичних обставин справи щодо цих злочинів місцевим судом не досліджувались.
Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вимоги закону, передбачені ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення відповідно до ст.12 КК України; особу обвинуваченого, наявність обставини, яка пом`якшує покарання: щире каяття.

Інших обставин, які б давали підстави для пом`якшення покарання, учасниками провадження не зазначено та колегією суддів під час перегляду вироку суду не встановлено.

Разом з цим, доводи захисника про відсутність обставини, яка обтяжує покарання, рецидиву кримінальних правопорушень, є слушними з огляду на таке.

Згідно зі ст. 34 КК України рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.
З матеріалів провадження вбачається, що за попередніми вироками Зарічного районного суду м. Суми від 09.08.2019 та 25.09.2019 ОСОБА_8 засуджений відповідно за ч.1 ст. 185 та ч.1 ст. 296 КК України, що, згідно зі ст. 12 КК України є проступками. Покарання відбув 11.10.2019 та 11.09.2020.

На підставі п.21 ст. 89 КК України особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, визнаються такими, що не мають судимості, після відбуття покарання.

Тобто на момент вчинення кримінального правопорушення у даному провадженні 07.03.2021 ОСОБА_8 вважався особою, яка в силу ст. 89 КК України не судима.
За таких підстав, суд у вироку помилково зазначив про наявність обставини, яка обтяжує покарання рецидив кримінальних правопорушень.
Тому дана обставина підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції.
Незважаючи на виключення вказаної вище обставини, враховуючи відсутність інших обставин, які б пом`якшували покарання, крім встановленої судом, колегія суддів дійшла висновку, що призначене ОСОБА_8 покарання у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 345 КК України, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене вирок суду в частині призначення покарання є законним та обгрунтованим і підстави для зміни вироку в цій частині відсутні.

Враховуючи викладене апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 липня 2021 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про визнання обставиною, яка обтяжує покарання, рецидив кримінальних правопорушень.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4