Справа № 554/6819/20
Провадження № 1-кп/554/77/2021
Дата документу 17.12.2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження №0001128 від 08.05.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нові Санжари, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2007 та 2018 року народження, працівника АТ «Укргазвидобування», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

07 травня 2020 року близько 20 год. 15 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Mitsubishi Pajero Sport», д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вулиці Героїв Сталінграду, поблизу будинку №11, по напрямку від вулиці 23 Вересня, до вулиці Великотирнівська у м. Полтава, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину вулиці Героїв Сталінграду по нерегульованому пішохідному переході з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport», д.н.з. НОМЕР_1 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: черепно-

мозкова-травма, забій головного мозку середнього ступеню тяжкості з

формуванням вогнища забою лівої лобної долі, травматичний субарахноідальний

крововилив, перелом правої потиличної кістки з переходом на основу черепу та забійні рани голови, які згідно судово-медичної експертизи №639 від 23.06.2020, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи №432 від 03.07.2020 є порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме: п. 18.1. водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України ОСОБА_4 з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Водій ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти даній дорожньо - транспортній пригоді шляхом виконання п. 18.1 Правил дорожнього руху України.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати, не позбавляти права керування транспортним засобом, що є його основним джерелом доходу, зазначивши, що усвідомив неправильність своїх дій.

Захисник ОСОБА_5 просив суд врахувати щире каяття обвинуваченого, повне відшкодування збитків потерпілому, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, а тому просив призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України та без позбавлення права керування транспортними засоби, оскільки це позбавить обвинуваченого та його сім`ю єдиного джерела доходу.

Потерпілий ОСОБА_6 підтвердив повне відшкодування обвинуваченим матеріальної та моральної шкоди, а тому просив суд цивільний позов залишити без розгляду, а ОСОБА_4 суворо не карати та не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України вважає повністю доведеною, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди потерпілому.

Обставин, які обтяжують його покарання, суд не знаходить.

Так, суд враховує характер та ступінь тяжкості злочину, який відноситься до тяжких, за яким матеріальна шкода є значною, однак повністю відшкодована.

Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні двох дітей 2007 року народження та 2018 року народження, раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки, працевлаштований, позитивно характеризужться за місцем роботи, згідно досудової доповіді має низький рівень ризиків вчинення повторного кримінального порушення та небезпеки для суспільства, а тому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням відповідно до положень статті 75 КК України з покладенням на нього обов`язків відповідно до статті 76 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 і ст.287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Враховуючи обставини справи, зважаючи на особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення злочину, той факт, що діяльність обвинуваченого, пов`язана з керуванням транспортним засобом і для нього та його сім`ї є єдиним джерелом доходу, суд вважає можливим не застосовувати до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що повністю узгоджується із позицією обвинуваченого та потерпілого.

Вирішення цивільного позову

Відповідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Частиною 5 статті 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Оскільки матеріальна та моральна шкода обвинуваченим відшкодована, потерпілий ОСОБА_6 до нього претензій будь-якого характеру не має та просив залишити поданий ним цивільний позов, то позов ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди - суд залишає без розгляду, у зв`язку із заявою останнього, на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Мотиви інших рішень

Судові витрати в сумі 3922 грн. 80 коп. на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Згідно ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Керуючись статтями 370, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3922 грн. 80 коп. судових витрат на залучення експертів.

Цивільний позов ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди залишити без розгляду.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 25 травня 2020 року на автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 - скасувати.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

СуддяОСОБА_1