Ухвала
іменем України
5 жовтня 2021року

м. Київ

справа №524/1212/20
провадження №51-4500ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 жовтня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 3 серпня 2021 року,
встановив:
За вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 жовтня 2020 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Комунарська та жительки м. Кременчука, визнано винуватою та засуджено за ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Полтавський апеляційний суд ухвалою від 03 серпня 2021 року зазначений вирок залишив без змін.
Як установив суд першої інстанції, ОСОБА_4 18 жовтня 2019 року близько 12:00, зайшовши до салону маршрутного таксі № 10 м. Кременчука, а саме автомобіля марки «Mersedes» моделі «Sprinter» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , на зупинці громадського транспорту «Лашки» по вул. І. Сікорського на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочала сварку з водієм, під час якої почала наносити йому удари ногами в область бедра правої ноги та удари кулаками в обличчя, після чого, схопивши та утримуючи лівою рукою за п`ятий палець правої руки ОСОБА_6 здійснила обертальний рух рукою навколо осі, заподіявши останньому тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

У касаційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувані вирок та ухвалу в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що викладені у них фактичні обставини не відповідають матеріалам кримінального провадження, оскільки висновки цих судів про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину не ґрунтуються на досліджених у суді доказах. Захисник вважаає, що в основу обвинувального вироку судом покладено недопустимі докази, а саме протоколи проведення слідчих експериментів від 15 січня 2020 року з потерпілим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_7 , а також висновки експертів № 61 та 66 від 21 січня 2020 року. На думку захисника, при перегляді вироку суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином доводів наведених в апеляційній скарзі сторони захисту та не усунув порушень, які були допущені судом першої інстанції, а тому вважає, що ухвала апеляційного суду постановлена без додержання вимог статей 370 та 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Перевіривши доводи викладені в касаційній скарзі адвоката ОСОБА_5 та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При цьому суд касаційної інстанції не перевіряє судових рішеньна предмет неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків місцевого суду фактичним обставинам кримінального провадження, натомість при перегляді судових рішень виходить з фактичних обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Згідно із ч. 2 ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник, поміж іншого, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить дати зібраним у ній доказам іншу оцінку, ніж її дали суди нижчих інстанцій,тоді як перевірка цих обставин до повноважень касаційного суду законом не віднесена.

Висновки суду першої інстанції у вироку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в умисному нанесенні потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, зроблені на підставі фактично встановлених судом обставин, які ґрунтуються на доказах, з`ясованих у судовому засіданні під час їх дослідженнятаоцінених судом відповідно до ст. 94 КПК.
Так, у своєму рішенні суд першої інстанції вказав, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні потерпілому ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , яка пояснила суду, що бачила як ОСОБА_4 била водія руками по голові та, схопивши його палець, потягла за руку; протоколами: проведення слідчих експериментів від 15 січня з потерпілим та свідком ОСОБА_7 та від 16 січня 2020 року зі свідком ОСОБА_9 , які вказали при яких обставинах були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_6 ; пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 січня 2020 року, відповідно до яких свідок ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_6 впізнали ОСОБА_4 як особу, яка заподіяла останньому 18 жовтня 2019 року тілесних ушкоджень; висновками експертів № 580 від 1 листопада 2019 року, № 61 та 66 від 21 січня 2020 року, відповідно до яких покази потерпілого та свідка ОСОБА_7 , надані ними в ході проведення слідчих експериментів по механізму, локації та кількості нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_6 можуть відповідати даним судово-медичної експертизи щодо останнього.
Висловлена захисником у касаційній скарзі незгода з висновками суду, зробленими на підставі досліджених доказів, не є обґрунтуванням неправильного застосування ним закону України про кримінальну відповідальність.
Наведені захисником у касаційній скарзі доводи про недопустимість доказів, а саме протоколів проведення слідчих експериментів від 15 січня 2020 року з потерпілим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_7 , і як результат висновки експертів № 61 та 66 від 21 січня 2020 рокуз тих підстав, що вони давали неправдиві свідчення під час допиту в суді першої інстанції, є аналогічними тим, що були предметом перевірки цим судом, який в свою чергу з посиланням на положення статей 95, 67, 353 КПК обґрунтовано визнав їх безпідставними.
При перегляді рішення місцевого суду за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , доводи якої є аналогічними тим, що зазначені нею у касаційній скарзі, апеляційний суд їх ретельно перевірив та дав на них обґрунтовані відповіді, вказавши у своїй ухвалі конкретні мотиви і підстави з яких він ці доводи відхилив.
Так, у своїй ухвалі суд апеляційної інстанції послався на конкретні фактичні дані, що містяться у кримінальному провадженні та свідчать про правильність висновків суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи та кваліфікації дій засудженої ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122 КК.
Вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду є належно обгрунтованими та вмотивованими і за змістом відповідають вимогам статей 370, 374, 419 КПК.
Переконливих аргументів, які би ставили під сумнів законність оскаржуваних судових рішень та вмотивованість їх висновків з питань неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, захисник ОСОБА_5 у касаційній скарзі не навела, і таких даних зі змісту судових рішень не вбачається.
З огляду на викладене, касаційна скарга захисника та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення,а тому колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 жовтня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 3 серпня 2021 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3