ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2062/21 Справа № 203/5353/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження № 0000644 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2021 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ), раніше не судимого,
підозрювану за ч.4 ст.368-3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді від 17 грудня 2021 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 строком до 12 лютого 2022 року і визначено заставу в сумі 681 000 грн.

Приймаючи рішення слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до семи років, наявність ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК (можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, можливість здійснення впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином), а також обставини, визначені статтею 178 КПК (відсутність хронічних захворювань, які б перешкоджали триманню під вартою), тому дійшов висновку про те, що необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків є застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Окрім цього, керуючись абз. 5 ч.5 ст. 182 КПК України слідчий суддя визначив розмір застави.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.
Вимоги апеляційної скарги захисник обгрунтовує тим, що рішення слідчого судді незаконне, оскільки підозра стосовно ОСОБА_7 необґрунтована, так як не доведено вимагання неправомірної вигоди, останній не мав ніяких важелів впливу на ОСОБА_10 , ОСОБА_7 є заявником в кримінальних провадження стосовно ОСОБА_10 , а також в матеріалах долучених до клопотання відсутні дані, що ОСОБА_10 є власником АЗГС, тому виклад фактичних обставин в підозрі та клопотанні не відповідають дійсності. При цьому захисник вважає недоведеними встановленні слідчим суддею ризики, та вказує, що під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя не розглянув питання щодо можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів. В той же час захисник зазначає, що ОСОБА_7 раніше не судимий, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, матеріальна шкода не завдана.
В апеляційному суді захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , і підозрюваний ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, думку учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання слідчого та додані до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Так, клопотанням слідчого підтверджується, що ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0000644 від 16 листопада 2021, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 368-3 КК України. (а.с.8)
15 грудня 2021 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а на наступний день повідомлено про підозру, у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 368-3 КК України. (а.с.23-25, 30-33)
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для обрання запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", зазначено термін "обґрунтована підозра", який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28 жовтня 1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).
Слідчий суддя розглядаючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 368-3 КК України, яка підтверджується доданими до нього матеріалами, а саме: протоколом допиту ОСОБА_10 , який зазначив, що ОСОБА_7 повідомляв щодо необхідності передачі неправомірної вигоди(а.с.13-16); протоколом огляду, копіювання та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів -грошових купюр на загальну суму 70 000 грн.(а.с.19-20); протоколом затримання ОСОБА_7 відповідно до якого у останнього були вилучені зазначена сума грошових коштів(а.с.23-25); протоколом НСРД відеоконтролю ОСОБА_7 згідно якого останній у ОСОБА_10 повідомив щодо необхідності передачі йому грошових коштів за безперешкодне ведення підприємницької діяльності(а.с.79-95), та іншими долученими до клопотання слідчого матеріалами.
Апеляційний суд вважає, що додані до клопотання слідчого матеріали на даному етапі досудового розслідування можуть переконати обєктивного спостерігача, що особа про, яку йдеться могла вчинити злочин, тому підозра стосовно ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 368-3 КК України, є обґрунтованою, у звязку з чим доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри є безпідставними.
Апеляційний суд також вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_7 може: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; здійснити вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення, враховуючи тяжкість покарання в якому підозрюється останній, а також що відповідно до протоколу НСРД ОСОБА_7 підтвердив його вплив та статус, який він має з 2013 року.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Слідчий суддя врахував вимоги ст. 178 КПК України, під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оцінивши обставини про які йдеться у вказаній статті, а також дані про особу підозрюваного та вказав, що підозра стосовно ОСОБА_7 і наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не дають підстави для призначення більш м`якого запобіжного заходу останнього, про який просив захисники в під час судового розгляду. Тому доводи захисника про характеризуючі дані його підзахисного не дають підстав для застосування до ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: ухилення від слідства та суду, вплив на свідків та інших осіб, повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 строком до 12 лютого 2022 року і визначено заставу в сумі 681 000 грн. - залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4