Справа № 298/1063/21
Номер провадження 1-кп/298/58/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000215 від 13 серпня 2021 року,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, пенсіонера, одруженого, несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду зазначене кримінальне провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 12 серпня 2021 року близько 15 години 40 хвилин, керуючи власним технічносправним транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «ЗАЗ» моделі «110307-40», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по автодорозі Н-13 сполученням «Львів-Самбір-Ужгород» зі сторони смт.Великий Березний в бік м.Львів, між населеними пунктами с. Забрідь - с. Сіль Ужгородського району Закарпатської області, де дорога являє собою ділянку шляху, пряму в плані, у денний час доби, та діючи всупереч вимогам п.п. 1.3.; 1.5.; 1.10 «узбіччя»; 2.3. «б»; 10.1; 12.1; 12.3. Правил дорожнього руху України, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним за умов видимості у напрямку руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , який в той час рухався по лівому узбіччі ближче до краю до проїзної частини дороги, назустріч рухаючогося транспортного засобу.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких помер на місці пригоди.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

У судовому засіданні ОСОБА_3 визнав себе винним по пред`явленому обвинуваченню за ч.2 ст.286 КК України в повному обсязі, погодився із обставинами, викладеними в обвинувальному акті, у скоєному щиро розкаявся та пояснив, що дійсно керував належним йому автомобілем «ЗАЗ», в автомобілі був один, пам"ятає, як проїхав переїзд в смт.В.Березний і відчув удар в авто, потім автомобіль перекинувся, він виліз через вікно, навколо були хащі, потім почув, як хтось кричить "тут людина помирає". Зазначив, що пішохід, якого він збив автомобілем помер на місці. Визнав, що, керуючи транспортним засобом, здійснив наїзд на пішохода, який рухався по узбіччі дороги. Ствердив, що має добрий стан здоров"я, в той день почувався добре, виспався. Зазначив, що сталося нещастя, фатальний збіг обставин, те, що відбулось не є умисним, шкодує, що вказана подія мала місце за його участю, хоч і не свідомо, людське життя є безцінним і дуже шкодує, що не зміг нічого зробити, співчуває сім"ї, розкаюється, повністю відшкодував шкоду потерпілій стороні.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , визначивши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме: порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого, і вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

На переконання суду, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 полягає в суб`єктивному ставленні останнього до вчиненого, зокрема, в тому, що він визнав факт вчинення кримінального правопорушення та негативні наслідки такого, визнав свою провину у вчиненому повністю, висловив щирий жаль з приводу цього, усвідомив протиправність своєї поведінки, щиро вибачився за скоєне.

Має місце активне сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченого ОСОБА_3 , що полягає у тому, що останнім органу досудового розслідування та суду повідомлено про відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, під час судового розгляду провадження дано послідовні визнавальні показання.

Також обвинувачений ОСОБА_3 добровільно відшкодував потерпілій стороні завдані збитки.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою похилого віку, пенсіонером, одружений, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що таке покарання обтяжують.

Враховуючи вищевикладені обставини, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд прийшов висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч.2 ст.286 у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції даної статті з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Суд приходить до висновку, що покарання у вигляді позбавлення волі буде відповідати меті, визначеній у ст.50 КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у вчиненому щиро розкаявся, надавав органу досудового розслідування та суду послідовні показання, якими викривав свої дії, з урахуванням позиції потерпілої, яку остання висловила у поданій суду заяві, в якій зазначила про відсутність у неї претензій до обвинуваченого, зазначивши, що збитки ним відшкодовані, щодо покарання, то просила його суворо не карати, а також позиції прокурора, яка вважала за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, суд відповідно до ч.1 ст.75 КК України приходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням та встановити обвинуваченому іспитовий строк.

При цьому, на обвинуваченого ОСОБА_3 слід покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

На переконання суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

У порядку ст.122, ч.2 ст.124 КПК України документально підтверджені витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Питання заходів забезпечення кримінального провадження суд вирішує у порядку ст.174 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, відносно останнього був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, строк дії якого на теперішній час закінчився.

З огляду на особу обвинуваченого ОСОБА_3 та його належну процесуальну поведінку, обставини вчинення ним кримінального правопорушення, визначену йому міру покарання, суд не знаходить підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, в тому числі учасники судового процесу не заявляли клопотання про обрання такого або продовження, та не надали суду доказів, що на час розгляду справи в суді існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 обраховувати з дня ухвалення вироку - з 8 лютого 2022 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 4462,08 грн. (чотири тисячі чотириста шістдесят дві гривні 08 копійок).
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 грудня 2021 рокуна тимчасово вилучений транспортний засіб «ЗАЗ 110307-40», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 - скасувати.

Речові докази:

-автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «110307-40», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - повернути ОСОБА_3 ;
-уламок лакофарбового покриття, який поміщено до спецпакету SUD 1129801; кепку, яка поміщена до спецпакету № INZ 2032503; уламок лакофарбового покриття разом з шпаклівкою, який упаковано до спецпакету № EXPT 0210231; кришку від мобільного телефону чорного кольору, яка поміщена до спецпакету № EXPT 0210234; тапочку сірого кольору, яка поміщена до спецпакету № EXPT 0210232; уламки передньої решітки, яка поміщена до спецпакету №7293308 - знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1