Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1692/21
Провадження № 1-кп/553/203/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091 від 29.03.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :
На розгляді Ленінського районного суду м.Полтави знаходиться згадане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

В межах даного кримінального провадження до обвинуваченого застосовано запобіжни й захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 06.09.2021, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжений на строк до 04.11.2021.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому, яке вмотивовано наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які продовжують існувати, та неможливістю застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Копія письмового клопотання про продовження строку запобіжного заходу із детальним обґрунтуванням наявності вказаних ризиків була вручена обвинуваченому та його захиснику.

Будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, потерпілі в судове засідання не прибули.

Обвинувачений, заперечуючи проти клопотання прокурора, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту та пояснив, що може проживати за місцем реєстрації у Центрі адаптації в м.Полтаві. Прохаючи застосувати більш м`який запобіжний захід обвинувачений зазначив, що тиску на свідків та потерпілих не здійснював та просив врахувати стан його здоров`я та наявність тяжких захворювань.

Захисник обвинуваченого, зазначаючи про недоведеність стороною обвинувачення продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту, як такий, що забезпечить виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків. При цьому захисник наголосив, що обвинувачений фактично повністю визнає свою вину, лише не погоджується із кваліфікацією дій, докази судом досліджені, тому ризики вказані прокурором відсутні. Також при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу захисник просив врахувати незадовільний стан здоров`я обвинуваченого та наявність у нього серйозних хронічних захворювань.

Вирішуючи заявлене клопотання, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, суд вказує, що у відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Водночас, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців (ч.3 ст.331 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення тощо.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При вирішенні питання щодо можливості продовження або зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор. Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено той факт, що ризики визначені ст.177 КПК України, не зменшились і продовжують існувати, та те, що інший, більш м`який запобіжний захід, є недостатнім для запобігання встановленим ризикам та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

При цьому, у відповідності до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, судом, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів враховано тяжкість покарання, особу обвинуваченої, її вік та стан здоров`я, відсутність у неї утриманців, законного джерела доходу та характер інкримінованого їй злочину, пов`язаного із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник, заперечуючи проти клопотання прокурора, просили застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід, що не пов`язаний із позбавленням волі. При цьому, з посиланням на довідку медичної частини, зазначили про стан здоров`я обвинуваченого.

Як убачається з довідки Полтавської міської медичної частини (№23) філії ЦОЗ ДКВС України в Полтавській області від 19.10.2021, яка приєднана до матеріалів справи, ОСОБА_4 перебуває під динамічним наглядом в Полтавській міській медичній частині, має хронічні вірусні захворювання та отримує ВААРТ терапію.

За таких обставин, зважаючи на відомості, що характеризують особу обвинуваченого, враховуючи, що у кримінальному провадженні має бути проведений значний обсяг процесуальних дій, у тому числі допит свідка, суд вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе дієво запобігти заявленим ризикам, які наразі не зменшились і продовжують існувати з високою ймовірністю, що у свою чергу виключає можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Суд враховує наведені стороною захисту аргументи щодо наявності у обвинуваченого захворювань, проте наголошує на відсутності належних доказів неможливості обвинуваченого на даний час тимчасово утримуватись в умовах ПУВП за станом здоров`я. При цьому суд зазначає, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту полягає в забороні обвинуваченому залишати конкретно визначене житло, об`єктивних відомостей про яке суду надано не було.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Питання про застосування застави вирішено судом в порядку ч.3 ст.183 КПК України. З урахування тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, та відомостей, що його характеризують, суд визначає заставу, достатню для забезпечення ОСОБА_4 належної процесуальної поведінки в межах п.2 ч.5 ст.182 КПК України, із покладенням на обвинуваченого передбачених законом обов`язків.

Заслухавши думку учасників судового провадження та перевіривши наявні матеріали, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали та продовжують існувати, і альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, а тому наявна необхідність у продовженні такої міри запобіжного заходу із визначенням його строку у межах 60 днів з визначення застави.
На підставі викладеного та керуючись ст. 331 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.
Продовжити застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів, до 18 грудня 2021року включно.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі 90800 грн, яка може бути внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області обвинуваченим або заставодавцем.
В разі внесення застави у розмірі, визначеному ухвалою суду, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно звільнити обвинуваченого з-під варти та повідомити про це прокурора та суд.
В разі внесення застави покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; прибувати до суду за першим викликом; утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.
Роз`яснити особі, якою буде внесено заставу, що в разі невиконання обвинуваченим перелічених вище обов`язків, заставу буде звернуто в дохід держави.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1