Справа № 352/226/21
Провадження № 1-кп/352/170/21
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

21 вересня 2021 р. м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000444 від 23.11.2020 по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, одруженої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючої, раніше не судимої відповідно до вимог ст.89 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Вербка Монастириського району Тернопільської області, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , жителя АДРЕСА_3 , одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, раніше судимого 31.08.2020 р. Монастириським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, до штрафу у розмірі 850 грн., громадянина України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_4 , жителя АДРЕСА_5 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, судимого Вижницьким районним судом Чернівецької області за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.1 ст.289 КК України, щодо якого 26.06.2020 р. скеровано до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області обвинувальний акт за ч.1 ст.263 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_6 , громадянина України, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, з базовою середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.162 КК України,
ВСТАНОВИВ:
05.02.2021 року до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000444 від 23.11.2020, щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.162 КК України,

Ухвалою від 10.02.2021 призначено підготовче судове засідання.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту посилаючись на те, що останній обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, тому існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 не заперечувала щодо клопотання прокурора про застосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час в період з 23:00 год до 06:00 год наступного дня.

Обвинувачений ОСОБА_9 просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, оскільки неофіційно працює у денний період доби.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; оцінити дані, що характеризують особи обвинувачених та визначені у п. 1- п. 11 ч. 1 вказаної статті.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.162 КК України.

Під обґрунтованою підозрою на стадії судового розгляду суд розуміє існування фактів та інформації, які здатні переконати неупередженого спостерігача в тому, що певна особа (група осіб) могла вчинити злочин, у такому випадку наявні докази об`єктивно пов`язують цю особу (групу осіб) із певним злочином. При цьому, критерій обґрунтованості підозри зовсім не вимагає того, щоб ці докази були достатніми для того, щоб визнати особу винуватою та забезпечити її засудження, але мають бути достатніми (вагомими) для того, щоб виправдати подальше існування заходів забезпечення судового розгляду. Такий стандарт доказування є найнижчим і не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою злочину.

Як вбачається з розділах І, ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування №0000444, обґрунтованість підозри ОСОБА_9 на стадії судового розгляду у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень ґрунтується на: протоколі заяві потерпілої ОСОБА_11 від 21.11.2020; протоколі заяві потерпілої ОСОБА_11 від 23.11.2020; протоколі заяві ОСОБА_12 від 23.11.2020; протоколі огляду місця події приміщення квартири АДРЕСА_7 від 24.11.2020; протоколі допиту потерпілої ОСОБА_11 від 23.11.2020; догоспітальному клінічному протоколі № 635 від 22.11.2020 КНП «Тисменицька міська лікарня»; протоколі допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_13 від 24.11.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 23.11.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_15 від 23.11.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_16 від 23.11.2020; протоколоі допиту свідка ОСОБА_12 від 24.11.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_17 від 23.11.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_18 від 23.11.2020; протоколах обшуків від 04.12.2020; речовими доказами у відповідності до постанови про визнання речовим доказом від 30.12.2020.

Перелік вище зазначених матеріалів, а також виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, зазначений в обвинувальному акті, на даний момент, у своїй сукупності є вагомим та здатен переконати неупередженого спостерігача у тому, що обвинувачений ОСОБА_9 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.296, ч.1 ст.162 КК України. При цьому, суд не вдається у тонкощі кримінально-правової кваліфікації та вирішення питання доведеності його вини, оскільки дослідження зібраних стороною доказів, здійснюватиметься під час судового розгляду - у судовому засіданні, а їх оцінка - в нарадчій кімнаті.

Щодо обґрунтованості ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , то слід зазначити таке.

Суд вважає обґрунтований прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як зважаючи на строк покарання за злочин, передбачений ч.4 ст.296 КК України, який передбачає відповідальність до 7 років позбавлення волі даний ризик, не зважаючи на відсутність у сторони обвинувачення будь-яких фактичних доказів на його підтвердження, є цілком реальним.

Суд вважає, що стороною обвинувачення обґрунтовано ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_9 обвинувачуються в тому числі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, зважаючи на характер дій у вчиненні яких обвинувачується вищевказана особа, та те, що свідки не допитані в ході судового розгляду кримінального провадження, а обвинуваченому відомо анкетні дані свідків, а відтак зазначений ризик стає досить реальним.

Крім того, суд вважає обґрунтованими прокурором ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки він є особою, щодо якого слухається судом кримінальне провадження про обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та він є засудженим Вижницьким районним судом 14.01.2020, джерела доходів обвинуваченого не відомі, що обґрунтовує наявність ризику повторного вчинення злочину.

Положеннями ст.181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Прокурором доведено необхідність покладення на обвинуваченого обов`язку утриматися від спілкування з свідками, який суд вважає пропорційним, помірним, та таким, що не становить надмірний тягар для обвинуваченого.

Одночасно, вислухавши обвинуваченого та його захисника, за наведених обставин, суд дійшов висновку, що запобігання будь-яких ризиків можливе і при застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний період доби з 22:00 до 06:30 год, з покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України терміном на 2 місяці, оскільки такий запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання ОСОБА_9 покладених процесуальних обов`язків.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам.

Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують.

Із зазначених підстав клопотання прокурора підлягає до часткового задоволення.

Керуючись статтями 177, 178, 315 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22:00 год до 06:30 год ранку наступного дня за адресою: АДРЕСА_5 , до 21 листопада 2021 року та зобов`язати останього прибувати за кожною вимогою до суду в межах строку дії цього заходу забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до положень ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язок утримуватись від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні.

Домашній арешт щодо обвинуваченого ОСОБА_9 здійснювати за місцем його постійного проживання, а саме: АДРЕСА_5 .

В задоволенні клопотання прокурора в іншій частині відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_9 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати через прокурора для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.
Ухвала суду, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1