Справа № 461/6877/21
Провадження № 1-кс/461/4637/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.08.2021 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю захисника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 10 жовтня 2019 року, справа №465/4553/19.
В обгрунтування заявленого клопотання вказує на те, що 23.08.2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір-купівлі продажу квартири по АДРЕСА_2 . Заявник зазначає, що продавець заперечує існування будь-яких претензій щодо продажу квартири, з позовами про визнання договору купівлі-продажу недійсним не звертався, довіреність на розпорядження майном від ОСОБА_5 досі дійсна і доручителем не скасована, а тому вважає, що арешт на квартиру накладено необгрунтовано, підстави для продовження арешту відсутні і таикй підлягає скасуванню. У зв`язку з цим просить клопотання задоволити.
Представник заявника ОСОБА_4 захисник ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому.
Слідчий в судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмові заперечення, в яких росить відмовити у задоволенні клопотання.
Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що таке не підлягає до задоволення з наступних підстав.
В ході досудового розслідування кримінального провадження ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 10.10.2019 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, і згідно ч.1 ст.131 КПК України застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 10.10.2019 року під час накладення арешту на вищезазначену квартиру була встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, враховуючи правову підставу для арешту майна.
Як вбачачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 був власником квартири за адресою АДРЕСА_2 .
23.08.2019 р. між ОСОБА_7 (на підставі довіреності) від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підписано договір купівлі-продажу квартири, який був посвідчений ОСОБА_8 державним нотаріусом П`ятої державної нотаріальної контори.
19 вересня 2019 року ОСОБА_5 було скеровано на постійне місце проживання в КЗ ЛОР «Великомостівський геріатричний пансіонат».
05 листопада 2019 року проведено допит в якості свідка ОСОБА_9 (директора КЗ ЛОР «Великомостівський геріатричний пансіонат»), який повідомив, що 19 вересня 2019 року у вказаний заклад поступив ОСОБА_5 в супроводі особи на ім`я ОСОБА_10 та надано органу досудового розслідування засвідчені копії документів, які були надані при прийнятті ОСОБА_5 на постійне місце проживання у вказаний заклад.
05 листопада 2019 року проведено допит в якості свідка ОСОБА_11 (соціального працівника КЗ ЛОР «Великомостівський геріатричний пансіонат»), яка повідомила, що 19 вересня 2019 року у вказаний заклад поступив ОСОБА_5 в супроводі особи на ім`я ОСОБА_10 , яка за весь час перебування ОСОБА_5 у вказаному закладі відвідувала його 2 рази.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 звертався 04 грудня 2019 року із заявою до Франківського ВП ГУНП у Львівській області (в якому первинно здійснювалось досудове розслідування) із заявою про те, що у його власності перебуває квартира АДРЕСА_1 , яку він не продавав і жодного наміру продавати не мав.
В межах цього кримінального провадження 05 грудня 2019 року здійснено допит потерпілого ОСОБА_5 .
З допиту потерпілого ОСОБА_5 встановлено, що останній вважає себе потерпілим, наполягає на тому, що жодних дозволів на продаж квартири він не давав, а ті документи, які він підписував, та які йому надавала ОСОБА_7 , не були його власним волевиявленням, а лише введенням в оману.
Таким чином, оцінюючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя з такими погодитись не може, оскільки, як вбачається із досліджених в судовому засіданні обставин, досудове розслідування кримінального провадження, в рамках якого арешт майна накладався, на даний час триває, у кримінальному провадженні проводяться слідчі (розшукові) дії з метою встановлення додаткових обставин, фактів та осіб, які також можуть бути причетні до вчинення даного кримінального правопорушення. Обставини, викладені заявником у клопотанні, не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання та повністю спростовуються матеріалами справи.
З огляду на вищенаведене та те, що особою, яка подала клопотання, не доведено, що в подальшому застосування арешту на вищезазначені речі відпала потреба або арешт на майно накладено необґрунтовано, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, слідчий суддя,-
у х в а л и в :
у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1