465/4424/18
1-в/465/257/21
У Х В А Л А
судового засідання
09.12.2021 року суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання заступника начальника Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Франківського районного суду м.Львова від 29-30.11.2018 року відносно засудженої ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 -

в с т а н о в и в :

Вироком Франківського районного суду м.Львова від 29-30.11.2018 року ОСОБА_5 засуджено за частиною 1 статті 185 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 850 гривень.
Вирок набрав законної сили 03.01.2019 року.
Заступник начальника Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, зазначивши, що 15.01.2019 року органом пробації засудженій ОСОБА_5 скерувалось повідомлення з роз`ясненням порядку та строків про сплату штрафу, а також місця знаходження уповноваженого з питань пробації. Однак до підрозділу пробації не надходила інформації про сплату штрафу засудженою ОСОБА_5
05.02.2019 року орган пробації звернувся до суду із поданням про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт стосовно засудженої ОСОБА_5 .
Ухвалою суду від 28.01.2020 року орган пробаціїподання про заміну виплати несплаченої суми штрафу покаранням у вигляді громадських робіт відносно засудженої ОСОБА_6 залишено без задоволення.

25.05.2020 року орган пробації було направлено до суду подання щодо розгляду питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу стосовно засудженої ОСОБА_5 .
Ухвалою суду від 24.12.2020 року надати засудженій ОСОБА_5 розстрочку виплати несплаченого штрафу, призначеного вироком Франківського районного суду м.Львова від 29-30.11.2018 року за ч.1 ст.185 КК України в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят гривень) грн. на строк 5 місяців, з щомісячним платежем у розмірі 170 гривень, починаючи з січня 2021 року.

26.01.2021 року органом пробації засудженій ОСОБА_5 повторно скеровано повідомлення з роз`ясненням порядку та строків пред`явлення документа про сплату штрафу, а також місця знаходження уповноваженого з питань пробації.
Станом на 16.03.2021 року орган пробації не отримав від засудженої ОСОБА_5 документа про сплату штрафу.
Відтак, орган пробації скерував 16.03.2021 року до суду клопотання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 .
Ухвалою суду від 06.04.2021 року у задоволенні вищевказаного клопотання відмовлено, оскільки засудженій надавалось розстрочення штрафу та такий строк не закінчився.
Відповідно до ухвали суду від 24.12.2020 року, строк розстрочки виплати несплаченого штрафу ОСОБА_5 сплинув у травні 2021 року.
Разом з тим, з дня набрання чинності вироком, пройшло більше двох років. ОСОБА_5 не виконала рішення суду, штраф нею не сплачено. Громадські та виправні роботи до ОСОБА_5 не можуть бути застосовані, оскільки вона пенсійного віку.
Крім цього, орган пробації 15.03.2021 року стало відомо що Гілета не притягалась до кримінальної відповідальності за інші правопорушення.
В зв`язку з чим, клопоче про вирішення питання про звільнення засудженої ОСОБА_5 від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
Представник органу пробації в судове засідання не з`явилася, однак подала через канцелярію суду заяву про проведення судового засідання без її участі, подання підтримує та просить його задоволити.

Засуджена в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про час та місце розгляду клопотання.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання не заперечувала.

Заслухавши думку прокурора, суд приходить до висновку, що подання підлягає до виходячи з наступного.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано впродовж двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

За змістом ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах ї справи відсутні дані про ухилення засудженої від відбування покарання, зокрема притягнення її до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України, та про вчинення нею нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; не вчинення нею нового злочину.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що на даний час закінчився визначений у п.1 ч.1 ст.80 КК України дворічний строк давності виконання обвинувального вироку Франківського районного суду м.Львова від 29-30.11.2018 року, факт ухилення засудженої ОСОБА_5 від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для звільнення засудженої від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України.

З огляд на вищезазначене, суд вважає, що подання про звільнення засудженої ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 107, 372, 376, 537, 539 КПК України, ст.80 КК України

п о с т а н о в и в:
подання задоволити

Звільнити засуджену ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання, призначеного вироком Франківського районного суду м.Львова від 29-30.11.2018 року, у виді штрафу в розмірі 850 гривень, у зв`язку з закінченням строків давності його виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 15 грудня 2021 року об 15:00 годині.

Суддя ОСОБА_1