ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/5467/21 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/990/22 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: Умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 його захисника ОСОБА_8 , без участі представника ВК№100 належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 16.11.2021 року, -

ВТСАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні подання в.о. начальника ДУ «Темнівська виправна колонія №100» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого Прохватила ОСОБА_9 .
Приймаючи рішення про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції встановив, що дані про особу засудженого та його поведінку за період відбування покарання свідчать лише про те, що ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаною вище ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу переглянути та застосувати до нього ст. 81 КК України.
В апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції не врахував він є військовослужбовцем та приймав участь у бойових діях на сході України, що він навчався в ПТУ Установи РВК 56 та дистанційно в інституті комунікацій м. Київ за фахом журналістики, його прагнення до соціального позитивного ставлення і розвитку у суспільстві, має сім`ю, батьків похилого віку, неповнолітню дитину, працює в промисловій зоні, потерпілий відмовився від цивільного позову, наявність двох заохочень.
Вказує, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі допустив грубе порушення та зазначив частину 2 ст.115 КК України замість частини 1 ст.115 КК України. Зазначає, що перелічені судом судимості були погашені.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Засуджений та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною і обґрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого та його захисника, позицію прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження та особову справу засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
ОСОБА_7 засуджений вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.01.2016 року за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі. Строк покарання обчислювати з 04.07.2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28.04.2016 року вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.01.2016 року залишено без змін, відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 04.07.2015 року по 28.04.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 06.06.2017 року вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.01.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 28.04.2016 року залишено без змін.

Початок строку відбування покарання 04 липня 2015 року.

Кінець строку відбування покарання 10 вересня 2023 року.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, засуджений ОСОБА_10 в місцях позбавлення волі знаходиться з 07.07.2015 року. За період утримання в установі виконання покарань №6 м.Артемівськ характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав, до праці не залучався.
З 05 травня 2017 року утримувався у ДУ «Київський слідчий ізолятор», за час відбування покарання характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав, до праці не залучався.
З 14 січня 2018 року відбував покарання у ДУ «Роменська виправна колонія (№56), за час відбування покарання характеризувався позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочувався один раз.
З 27 січня 2019 року відбував покарання в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6), за час відбування покарання характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.
З 24 травня 2019 року відбував покарання у ДУ «Роменська виправна колонія (№56), за час відбування покарання характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.
З 16 серпня 2019 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».
Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_11 та погодженої із заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи начальником відділу соціально-виховної та психологічної роботи підполковником внутрішньої служби ОСОБА_12 від 29 червня 2021 року, ОСОБА_7 з 16 серпня 2019 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія №100», характеризується позитивно, заохочувався один раз, стягнень не має. По прибуттю до установи був працевлаштований до промислової зони, до праці ставився позитивно, поставлені задачі виконував своєчасно. На даний час до промислової зони ОСОБА_7 не працевлаштований, залучається до робіт з благоустрою установи, до праці ставиться позитивно, розуміє їх необхідність; не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці; виконує роботи з самообслуговування, має достатній рівень навичок. Засуджений у взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, на критику на свою адресу реагує адекватно; дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи; сумлінно ставиться до виконання передбачених законом вимог персоналу установи; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується; відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації якої ставиться позитивно; приймає участь у роботі самодіяльних організацій; підтримує соціально-корисні зв`язки з дружиною та батьками шляхом листування та телефонних розмов, стосунки доброзичливі.
Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого, виданої інженером з організації та нормування праці планово-економічного відділу ОСОБА_13 , та довідки про заробітну плату ОСОБА_7 , виданої бухгалтером установи ОСОБА_14 , засуджений в період з вересня 2019 року по листопад 2020 року був працевлаштований до Цехів №1 та №2, де займався переробкою вторсировини, виготовленням розкладачок, крісел, стільців, матраців, шезлонгів, санок та складових велосипеда. За виконання вказаної роботи йому нараховувалась заробітна плата. В період з грудня 2020 року по червень 2021 року засуджений не працював.
Згідно довідки, виданої бухгалтером ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_14 від 12.07.2021, довідки, виданої начальником ДУ «Роменської виправної колонії (№56) ОСОБА_15 від 20.06.2019, а також змісту вироку, яким засуджено ОСОБА_7 , вбачається, що з засудженого на користь потерпілого стягнуто моральну шкоду у розмірі 200000 гривень, однак на виконання до бухгалтерії установи виконавчий лист не надходить, з особового рахунку засудженого утримань не було.
Департаментом з питань помилування Адміністрації Президента України 17.07.2018 вих. №21-0133/18 клопотання ОСОБА_7 про помилування залишено без задоволення.
Згідно Витягу з протоколу №12 від 20.06.2019 року засідання комісії державної установи «Роменської виправна колонія №56» по розгляду матеріалів засуджених щодо переведення із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки в колонію середнього рівня безпеки на підставі ст.101 КВК України, вирішено подати матеріали до міжрегіональної комісії щодо зміни умов тримання шляхом переведення засудженого ОСОБА_7 до виправної колонії середнього рівня безпеки.
Згідно Витягу з протоколу №41 від 07 жовтня 2020 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, засудженому ОСОБА_7 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_7 на підставі ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено, як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Також з матеріалів особової справи вбачається що, 06 вересня 2017 року засуджений відмовився від режиму утримання та прийму їжі, у зв`язку з чим з ОСОБА_7 був переміщений в окрему камеру дисциплінарного ізолятора, приміщення камерного типу (окрему камеру) на загальних підставах.
Відповідно до рішення дисциплінарної комісії установи про накладення стягнення від 15 вересня 2018 року за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон, а саме: 11.09.2018 року засуджений не вийшов на сніданок, чим порушив ст.107 КВК України, з ОСОБА_7 проведено бесіду.
Крім того, в матеріалах справи наявна характеристика на засудженого від 23 квітня 2018 року, зі змісту якої вбачається, що засуджений характеризується з посереднього боку, стягнень та заохочень не мав, на основному виробництві установи не працевлаштований, у зв`язку з власним небажанням працювати, не бажав приймати участь у роботах з благоустрою, не бажав приймати участь у проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходах серед засуджених, не приймав участі в програмах диференційного виховного впливу та в самодіяльних організаціях. Після чого, відповідно до характеристики від 20.06.2019 року ОСОБА_7 не працевлаштований, але приймав участь по благоустрою установи, за виконання обов`язків, покладених КВК України та ПВР установи, виконання правил трудового розпорядку та дотримання вимог пожежної безпеки був заохочений 18.01.2019 року.
Відповідно до характеристик від 07.10.2020 року та 31.11.2020 року засуджений характеризується з посереднього боку, стягнень не мав, має одне заохочення за виконання обов`язків, покладених КВК України та ПВР установи, виконання правил трудового розпорядку та дотримання вимог пожежної безпеки; спочатку був працевлаштований на виробництві ДУ «Темнівська виправна колонія (№100), однак в характеристиці від 31.11.2020 року зазначено, що засуджений вже не працює з власних міркувань; намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, але не завжди має охайний зовнішній вигляд; не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо; допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці; участі в організації виховних заходів, які проводиться в установі, не приймає; приймає участь у реалізації програми диференційного виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться без зацікавлення.
У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Неможна залишити поза уваги те, що засуджений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, а саме :

1) 17.02.1997 року Московським районним судом м.Харків за ч.3 ст.140 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.45 КК України звільнений від відбування покарання умовно з випробувальним терміном 3 роки;

2) 05.08.1998 року Московським районним судом м.Харків за ч.2 ст.140, ч.3 ст. 140, ст. 17, ч.2 ст. 140, ч.1 ст. 142, ч.2 ст. 206, ст..ст. 42, 43 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 18.07.2002 року звільнений умовно-достроково на 2 роки 4 місяці 9 днів за постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 17.07.2000 року на підставі ст.53 КК України;

3) 18.05.2001 року Московським районним судом м.Харків за ч.1 ст.222 , ст.43 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 17.09.2004 року умовно-достроково на 4 місяці 21 день за постановою Харківського районного суду Харківської області від 09.09.2004 року на підставі ст.81 КК України;

4) 09.08.2005 року Московським районним судом м.Харків за ч.2 ст.190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 30.11.2006 року за відбуванням строку покарання;

5) 19.11.2007 року Вовчанським районним судом Харківської області за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 07.12.2012 року умовно-достроково на 7 місяців 28 днів за постановою Харківського районного суду Харківської області від 29.11.2011 року на підставі ст.81 КК України,

6) 28.01.2016 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_7 вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.01.2016 року засуджено за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років , тобто до кримінальної відповідальності притягається вже в сьомий раз, що на думку колегії суддів свідчить про стійке небажання ставати на шлях перевиховування та виправлення.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з тим, що застосування до засудженого заохочення у вигляді двох заохочень ( у 2019 та 2020 роках) та відбуття ОСОБА_7 3/4 строку не є безумовною підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання з огляду на те, що наявні матеріали не містять відомостей про сумлінне ставлення до праці та сумлінну поведінку.

Як вбачається з вироку Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2016 року з ОСОБА_7 стягнуто моральну шкоду на користь потерпілого у розмірі 200000 гривень, що в свою чергу свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги в цій частині щодо відмови потерпілого від цивільного позову.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно оцінив дані про особу ОСОБА_7 та врахував його стійку злочину, антисоціальну спрямованість, небажання ставати на шлях виправлення і перевиховання та необхідність утримання останнього в умовах ізоляції від суспільства.

Колегія суду критично оцінює доводи апеляційної скарги, з огляду на те, що засуджений за весь період відбування покарання та своїм ставленням до праці не довів свого виправлення у більш короткий термін.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо скасування ухвали від 12.11.2021 року є безпідставними.

Викладені в оскаржуваній ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними, оскільки вони ґрунтуються на аналізі даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не лише за час, що безпосередньо передував розгляду питання про застосування умовно-дострокового звільнення.

Тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що клопотання ДУ «Темнівська виправна колонія №100» є передчасним.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 16.11.2021 року про відмову в задоволенні подання в.о. начальника ДУ "Темнівська виправна колонія (№100)", поданого щодо засудженого Прохватила ОСОБА_9 про його умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4