ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №000048 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 24 грудня 2021 року відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кормань, Сокирянського району, Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не одруженого, працюючого в МКП «Історико-культурний заповідник «Кладовиша по вул.Зеленій», маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.п.2, 5 ч.2 ст.115; ч.2 ст.194 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 24 грудня 2021 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.п.2, 5 ч.2 ст.115; ч.2 ст.194 КК України та призначено покарання за ч.2 ст.15, п.5 ч.2 ст.115 КК України у виді 11-ти років позбавлення волі; за ч.2 ст.194 КК України у виді 4-х років позбавлення волі.

Провадження №11-кп/822/72/22 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_11
Категорія ч.2 ст.15, п.5 ч.2 ст.115 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді 11-ти років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу, міру запобіжного заходу ОСОБА_10 залишено попередню - тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_10 визначено обчислювати з моменту затримання, а саме, з 08.01.2020 року.

Вирішено питання щодо речових доказів та щодо витрат за проведення судових експертиз.

Згідно з вироком районного суду, ОСОБА_10 , в період часу з 21 години 00 хвилин по 22 годину 00 хвилин 07.01.2020 року, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_2 , спільно із своєю співмешканкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітньою донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітньою донькою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розпочав словесний конфлікт із ОСОБА_7 на побутовому рівні. В ході даного словесного конфлікту, потерпіла ОСОБА_7 почала виштовхувати ОСОБА_10 , в ході чого, останній замахнувся, щоб спричинити їй удар в обличчі, на що раптово зреагувала неповнолітня потерпіла ОСОБА_8 , та зупинила його дії, а також намагалась припинити конфліктну ситуацію, яка виникла між її батьком та матір`ю. В ході цього, між неповнолітньою ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виникла конфліктна ситуація та штовханина, в ході якої ОСОБА_10 погрожував позбавити життя неповнолітню ОСОБА_8 . На їхню конфлікту ситуацію, яка супроводжувалась криками, прибіг ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який являється сином ОСОБА_7 , та спільно з ними проживає. Побачивши конфліктну ситуацію та чуючи погрози і нецензурну лайку, почав здійснювати заходи для того, щоб припинити конфлікт та штовханину між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , а саме руками розтягнути їх у різні сторони, що і відбулось, після чого ОСОБА_10 покинув приміщення будинку.

Надалі, у ОСОБА_10 виник умисел на умисне вбивство своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , і він реалізуючи свій злочинний умисел, з господарського приміщення (сараю), яке знаходиться на території земельної ділянки поблизу житлового будинку, взяв пластикову пляшку з вмістом горючої рідини, повернувся до приміщення житлового будинку, та, знаходячись на кухні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, умисно, з метою позбавлення життя неповнолітньої ОСОБА_8 , почав розливати вище вказану речовину на поверхні стін будинку, підлогу, на шпаргат печі, в якій було відкрите полум`я та інші побутові речі. При цьому, здійснюючи свої умисні дії та усвідомлюючи, що в приміщенні будинку, окрім неповнолітньої ОСОБА_8 , також знаходяться ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та малолітня ОСОБА_12 , застосував спосіб позбавлення життя неповнолітньої ОСОБА_8 , який небезпечний і для інших присутніх осіб, схопив неповнолітню ОСОБА_8 за її ліву руку, та маючи перевагу у фізичній силі, вільною рукою, в якій була пластикова пляшка із горючою рідиною, почав розливати її на обличчя неповнолітньої ОСОБА_8 . В цей момент спалахнуло полум`я з печі (шпаргату), яке переросло в пожежу побутових предметів, які раніше ОСОБА_10 облив горючою рідиною, та полум`я перекинулось на потерпілу ОСОБА_8 , а саме на її обличчя. Знаходячись в приміщенні житлової кімнати ближче до кухні, ОСОБА_9 намагався вийти з будинку з ОСОБА_8 , однак ОСОБА_10 штовхнув їх разом до житлової кімнати та вони впали на ліжко, а сам вибіг на вулицю. ОСОБА_9 намагався погасити полум`я на обличчі та одязі ОСОБА_8 і з цією метою він виштовхав її на вулицю та на землі, поблизу будинку, продовжив гасити полум`я на ній за допомогою снігу, який лежав на землі. У будинку полум`я поширювалось, та ОСОБА_7 схопивши малолітню ОСОБА_12 на руки, яка знаходилась на ліжку в житловій кімнаті, разом з нею вибігла на вулицю, з метою зберегти своє та її життя.

В наслідок активних дій ОСОБА_10 , неповнолітня ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, а саме опіки ІІ-ої А-Б ступеня в ділянці обличчя, шиї та обох кистей, загальною площею 8% від поверхні тіла, згідно висновку експерта №129 мд від 13.02.2020 року вказані тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі що призвели до тривалого розладу здоров`я, а у ОСОБА_9 , відповідно до висновку експерта 29 екс від 29.01.2020 року виявлено наступні тілесні ушкодження: опікові ділянки: в ділянці кута рота зліва, навколо ніздрі, по тильній поверхні лівої кисті в проекції 1-2-3-ї пясткових кісток, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Після чого, ОСОБА_10 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення умисного вбивства неповнолітньої ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що застосував спосіб убивства, який небезпечний і для життя ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та малолітньої ОСОБА_12 , не надаючи нікому з них допомоги, з місця події втік.

Окрім цього, встановлено, що у ОСОБА_10 виник умисел, спрямований на пошкодження чужого майна, а саме житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який знаходиться на земельній ділянці власником якої, відповідно до державного акту, являється ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також майна, яке знаходилось у приміщенні житлового будинку та належало ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , неповнолітній ОСОБА_8 та малолітній ОСОБА_12 , шляхом підпалу. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_10 зайшов до сарайного приміщення, яке знаходиться на території земельної ділянки поблизу житлового будинку, взяв пластикову пляшку з вмістом горючої рідини, повернувся до приміщення житлового будинку, та, знаходячись на кухні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, умисно, з метою знищення чужого майно, почав розливати вище вказану рідину на поверхні стін будинку, підлогу, на шпаргат печі, в якій було відкрите полум`я та інші побутові речі, та від його активних дій, а саме розлитої горючої рідини на шпаргат (металеву плиту) на відкрите полум`я в середині топки цегляної печі в приміщенні кухні, виникла пожежа, яка поширилась на стіни будинку та побутові предмети, внаслідок чого виникло загоряння житлового будинку, що призвело до його пошкодження, а також до знищення речей побуту, які знаходились у житловому будинку.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_6 , діючий в інтересах останнього подали апеляційні скарги, в яких просять оскаржуваний вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити.

В обґрунтування своїх вимог апелянти вказують, що вирок районного суду в більшій мірі ґрунтується на припущеннях. На думку апелянтів, вина обвинуваченого у інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушеннях не доведена, а також не спростовано його показання. Вказують, що спричинена потерпілим шкода настала внаслідок нещасного випадку, а не внаслідок неправомірних дій ОСОБА_10 . Зазначають, що надані обвинуваченим показання, частково відміні від дійсних. Вважають, що суд 1 інстанції безпідставно не урахував показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , що на думку сторони захисту, істотно вплинуло на його висновки. Крім того посилаються на те, що в обвинуваченні не повністю викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме, не зазначено розмір шкоди і кому саме вона заподіяна. Також зазначають, що оскільки земельна ділянка та житловий будинок є спільним майном ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , а тому в діях обвинуваченого відсутній склад злочину, передбачений ч.2 ст.194 КК України. До того ж вважають, що в ході отримання первинних доказів по справі було істотно порушено кримінально процесуальний закон, а тому всі письмові докази по справі, на яких ґрунтується обвинувачення, є такими що не відповідають критерію допустимості доказів.

Також вважають, що судом при призначенні покарання ОСОБА_10 безпідставно не було враховано як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого вчинення злочинів внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин. Також зазначають, що судом при призначенні покарання обвинуваченому не було враховано висновок експерта №75 від 14.01.2020р., відповідно до якого у обвинуваченого в крові був відсутній етиловий спирт.

На думку апелянтів по справі наявні докази невинуватості обвинуваченого в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, однак районний суд не дав їм належної оцінки.

На апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_6 надійшло заперечення від прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_17 , який просить залишити подані апеляційні скарги без задоволення, як безпідставні, а вирок районного суду без змін.
Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційних скарг, думку захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - ОСОБА_6 , який підтримав подані апеляційні скарги, посилаючись на обставини зазначені в них та просив вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити, думку прокурора та потерпілих, які просили подані апеляційні скарги як необґрунтовані залишити без задоволення, а вирок районного суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 24 грудня 2021 року відповідає вказаним вимогам.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.п.2, 5 ч.2 ст.115; ч.2 ст.194 КК України, при зазначених у вироку обставинах, за які його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, наданими стороною обвинувачення, які судом всебічно, повно досліджені і правильно оцінені та на думку колегії суддів, стороною захисту не спростован

Показаннями потерпілих - ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , які були надані у суді першої інстанції та перевірені апеляційним судом повністю підтверджується винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.п.2, 5 ч.2 ст.115; ч.2 ст.194 КК України.

Дані показання узгоджуються між собою та показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , яким суд дав належну правову оцінку, з якими і погоджується і суд апеляційної інстанції.

Крім того, доказами винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 є письмові докази по справі, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні суду 1 інстанції та перевірені в апеляційній інстанції, зокрема:
- протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 07.01.2020 року, відповідно до якого заявник ОСОБА_7 повідомила про відомості щодо обставин правопорушення, а саме, те, що приблизно о 22:00 год. громадянин ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов додому за адресою: товариство «Супутник», ділянка№ НОМЕР_1 в м. Чернівці, вилив на кухні в середині будинку бензин, чим спричинив пожежу, в ході якої ОСОБА_18 отримано опіки різних частин тіла, в тому числі обличчя (т.1 а.с.44) ;

- протокол огляду місця події від 07.01.2020 року о 23:32 год. з фототаблицею за адресою: м. Чернівці, вул. Заставнянська №84, ТОВ «Супутник» , об`єктом якого являється будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Вищевказаним оглядом місця події зафіксовано стан будинку, який залишився після здійсненого підпалу, а саме, відомості про непридатність для проживання в ньому в загальному, а також ту обставину, що за незначний проміжок часу, утворене полум`я, швидкоплинно поширювалось про всьому будинку, так як основою загорання стало пожежонебезпечне місце - піч (т.1 а.с. 45-54);

- висновок комплексної судово-дактилоскопічної експертизи та судової експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів №0155-к від 25.02.2020 року, згідно якого на представленій на дослідження пластиковій пляшці з написом «Артезіанська», що вилучено під час проведення ОМП від 07.01.2020. за адресою: АДРЕСА_2 - слідів рук не виявлено (т.1 а.с.61-65). Вищевказана пляшка була вилучена з господарської будівлі, що знаходилась поруч з будинком, де проживав ОСОБА_10 ;

- висновок комплексної судово-дактилоскопічної експертизи та судової експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів №52-Х від 24.01.2020, згідно якого, у представленій на дослідження пластиковій пляшці з написом «Артезіанська», яка вилучена під час проведення ОМП від 07.01.2020 року по АДРЕСА_2 - рідина є бензином з домішкою вуглеводнів, характерних для нафтової оливи (т.1 а.с.68-72);

- акт про пожежу від 07.01.2020 року та додаток до акту, підтверджують те, що місцем виникнення пожежі є кімната житлова, орієнтовно збитки, завдані пожежею становлять 100000 грн., а також, що ході пожежі травмовано ОСОБА_8 , 2003 р.н.; ОСОБА_9 1997 р.н., ОСОБА_10 ( т.1 а.с. 76) та прямі збитки від пожежі становлять 100 000 грн., побічні збитки 174 000 грн., причина пожежі - підпал (т.1 а.с. 80);

- судова пожежно-технічна експертиза №14-п від 19.03.2020 року з фото таблицею (т.1 а.с.97-119), відповідно до якої осередок пожежі у житловому будинку, що розміщений на ділянці АДРЕСА_2 , знаходився в приміщенні кухні в місці розташування цегляної печі зі шпагатом. Джерелом запалювання даної пожежі являється полум`я відкритого вогню. Причиною виникнення даної пожежі являється виникнення горіння внаслідок потрапляння горючої рідини через шпаргат (металеву плиту) на відкрите полум`я в середині топки цегляної печі в приміщенні кухні (т.1 а.с. 97-119);

- судова експертиза нафтопродуктів та пально-мастильних матеріалів №51-Х (а.с. 152-160) відповідно до якої, на вилученому з місця пожежі, тобто з підлоги, на пожежному смітті виявлено сліди суміші змінених світлих нафтопродуктів та нафтової оливи;

- слідчий експериментом від 09.01.2020 року та від 18.03.2020 року, який проводився за участю ОСОБА_7 , де остання на місці показувала та зазначала про обставини скоєного ОСОБА_10 правопорушення з відображення відповідної інформації на диску, який був предметом огляду в судовому засіданні (т.1 а.с.175-177; а.с.184-190).

- висновок експерта №29 екс від 29.01.2020 року, відповідно до якого у гр. ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження, які виникли в результаті дії високої температури і відносяться до легких тілесних ушкоджень (т.1 а.с.201-202);

- слідчий експеримент від 24.03.2021 року, який проводився за участю ОСОБА_8 , де остання на місці показувала та зазначала про обставини скоєння відносно неї кримінального правопорушення ОСОБА_10 з відображення відповідної інформації на диску, який був предметом огляду в судовому засіданні першої інстанції (т.2 а.с.19-25).

- лист №193 від 31.01.2020р. обласного комунального некомерційного підприємства «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» відповідно до якого хвора ОСОБА_8 , 2003 р.н., мешканка АДРЕСА_2 , поступила на стаціонарне лікування в реанімаційне відділення 07.01.2020. з діагнозом: опік полум`ям ІІб-а ст. обличчя, шиї, обох кистей 8% п.т. ІТВ 21, Опіковий шок-І-ІІ ст. 10.01.2020 р. (т.2 а.с.27);

- висновок судово-медичного експерта №129 м.д. від 13.02.2020 (т.2 а.с. 32-35), відповідно до якого у громадянки ОСОБА_8 виявлено наступні тілесні ушкодження: ІІ-ї АБ ступеня в ділянці обличчя, шиї, обох кистей, загальною площею 8% від поверхні тіла, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я;

- висновок судово-медичного експерта №254 від 30.03.2020 щодо потерпілої ОСОБА_8 , відповідно до якого у потерпілої в результаті кримінального правопорушення наявно одержання опіків ІІ-ї А-Б ступеня в ділянці обличчя, шиї та обох кистей, загальною площею 8% від поверхні тіла, які виникли в результаті високої температури полум`я, по строку та обставинам відповідають вказаному у постанові та за обставин, на які вказує ОСОБА_8 під час слідчого експерименту від 24.02.2020 року і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я (т.2 а.с. 39-44);

- висновок додаткової судово-імунологічної експертизи №10-І від 30.03.2020 року (т.2 а.с. 89-96), згідно якого встановлено, що при серологічному дослідженні виявлених слідів крові на кофтах №1, 2 було виявлено антиген А ізосерологічної системи АВ0, які можуть походити від особи з групою крові А(ІІ) ізосерологічної системи АВ0, в тому числі від потерпілої ОСОБА_8 ;

- висновок комплексної судово-імунологічної експертизи та судової експертизи нафтопродуктів та пально-мастильних матеріалів (т.2 а.с. 99-104) на кофті сірого кольору виявлено сліди змінених світлих нафтопродуктів з домішкою вуглеводнів, характерною для нафтової оливи;

- протокол огляду місця події від 07.03.2020 року, в ході якого здійснювався огляд речей, що були вилучені під час огляду місця події від 09.01.2020 року, а саме: пляшка з назвою «Караван» ємністю 1,5 л. з рідиною, одяг потерпілої ОСОБА_22 , одяг ОСОБА_23 , пожежне сміття, змиви рук ОСОБА_23 (а.с. 133-135)

- висновок судово-імунологічної експертизи та судової експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів (т.3 а.с.18-23) на штанах, які вилучені під час затримання у підозрюваного ОСОБА_10 виявлено сліди змінених світлих нафтопродуктів з домішкою вуглеводнів, характерних для нафтової оливи.

- висновок №104 від 08.01.2020 щодо огляду на стан сп`яніння ОСОБА_10 встановлено стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю (т.3 а.с. 99).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає безпідставними апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника про те, що викладені у вироку обставини, не відповідають фактичним обставинам справи та що районним судом в ході судового розгляду справи не було здобуто достатніх доказів вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Відтак, районний суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази у їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, вірно дійшов висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.2 ст.15, п.п.2, 5 ч.2 ст.115; ч.2 ст.194 КК України.

Такі висновки районного суду повністю узгоджуються із роз`ясненнями, які містяться в ухвалі Верховного Суду від 27 березня 2019 року (справа №1-8/2012; провадження №51-1581км18), де встановлено, що словосполучення «те саме діяння», вжите в диспозиції ч. 2 ст. 194 Кримінального кодексу України, вказує на те, що до діяння в цій статті слід відносити тільки знищення (пошкодження) майна, а шкода у великих розмірах є наслідком, який виступає криміноутворюючою ознакою лише для ч.1 ст.194 КК України, і не є необхідною для кваліфікації за ч. 2 цієї статті. При кваліфікації випадків умисного знищення чи пошкодження майна шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом (ч. 2 ст.194 КК України) розмір спричиненої майнової шкоди не має правового значення.

Такий висновок зробила колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

Юридичний аналіз ч. 1 ст. 194 КК України свідчить про те, що законодавець указав на дві ознаки об`єктивної сторони складу злочину: суспільно небезпечне діяння («знищення або пошкодження чужого майна») та суспільно небезпечні наслідки («шкода у великих розмірах»). За конструкцією об`єктивної сторони склад злочину, передбачений ч.1 ст.194 КК України, є матеріальним, оскільки передбачає наслідки як обов`язковий елемент його об`єктивної сторони (причинний зв`язок між діяннями та наслідками).

Водночас ч. 2 ст. 194 КК України передбачає відповідальність за «те саме діяння, вчинене шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом, або заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, або спричинило загибель людей чи інші тяжкі наслідки». Кваліфікований склад, передбачений ч. 2 ст. 194 КК України, містить кілька альтернативних (окремих) кваліфікуючих ознак: 1) вчинення шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом, або 2) заподіяння майнової шкоди в особливо великих розмірах, або 3) спричинення загибелі людей чи інших тяжких наслідків. При цьому обґрунтовано кожній із них надано цілком самостійне значення.

Тобто, вживаючи слова «те саме діяння», законодавець має на увазі лише «суспільно небезпечне діяння» як ознаку об`єктивної сторони складу аналізованого злочину.

При диференціації кримінальної відповідальності за умисне знищення або пошкодження чужого майна у випадку вчинення відповідного злочину шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом обов`язковою характеристикою є не наслідки, а «загальнонебезпечний спосіб знищення або пошкодження». Спосіб знищення пріоритетний, оскільки основним аргументом на його користь є більш вагома соціальна значущість (суспільна небезпека) способу знищення або пошкодження чужого майна порівняно з «шкодою у великих розмірах».

Позиція ВС стосовно того, що «заподіяння шкоди у великих розмірах» не входить до змісту формулювання «те саме діяння», співвідноситься із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 5 грудня 2018 року (справа № 301/2178/13-к, провадження № 13-57кс18).

А тому, колегія суддів погоджується із висновком районного суду про те, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 194 КК України, як умисне пошкодженні чужого майна, за кваліфікуючими ознаками: шляхом підпалу, що спричинило тяжкі наслідки, у зв`язку з чим заперечення обвинуваченого та його захисника в цій частині судом до уваги не приймаються.

Що стосується позиції сторони захисту про невизнання своєї вини обвинуваченим у вчинених інкримінованих йому злочинів, то колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що така позиція сторони захисту є обраним способом захисту, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені злочини передбачені ч.2 ст.15, п.5 ч.2 ст.115; ч.2 ст.194 КК України, оскільки вина обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю, а надані обвинуваченим в судовому засіданні суду 1 інстанції покази спростовуються вище викладеними показами потерпілих та свідків по справі.

Щодо апеляційних доводів обвинуваченого в тій частині, що він не мав умислу на заподіяння смерті своїй доньці, то колегія суддів вважає, що умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом коли винний, хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо припускає її настання. Разом з тим, при вищенаведених та встановлених судом обставинах, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачений вчинив закінчений замах на умисне вбивство неповнолітньої доньки ОСОБА_22 саме з непрямим умислом.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, також не дають підстав для зміни чи скасування вироку районного суду.
Вид та міра покарання ОСОБА_10 районним судом обрана згідно загальних принципів призначення покарання, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Порушень районним судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 24 грудня 2021 року щодо ОСОБА_10 за ч.2 ст.15, п.п.2, 5 ч.2 ст.115; ч.2 ст.194 КК України без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою,- в той самий порядок і строк з дня отримання копії судового рішення.

Головуючий: Судді:

____________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3