Справа № 200/1921/17
Провадження № 1-кс/932/3592/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Продукт Пак Сервіс», про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Продукт Пак Сервіс» з клопотанням про скасування арешту майна. Клопотання розподілено для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання представник власника майна адвокат ОСОБА_3 указує, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000877 від 18.11.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2017 року (справа № 200/17051/17, провадження 1-кс/200/10242/17) накладено арешт шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження майном, а саме будівлі та споруди, що розташовані за адресою: вул. Тополина, 6-б, у м. Дніпро, право власності на яке зареєстровано за ТОВ «Продукт Пак Сервіс». На думку представника власника майна, слідчий у клопотанні про арешт майна не довів, що існує будь-яка обґрунтована підозра про вчинення кримінального правопорушення саме ТОВ «Продукт Пак Сервіс». Відносно товариства відомості до ЄРДР не вносились, саме товариство було фактично потерпілою стороною. Слідчим не доведено ризики знищення чи пошкодження майна. Кримінальне провадження є наразі закритим, тому заявник вважає, що у застосуванні такого заходу кримінального провадження як арешт, відпала потреба, тому просить задовольнити клопотання та скасувати арешт, що накладений Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2017 року на майна ТОВ «Продукт Пак Сервіс».

В судовому засіданні представник власника майна клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник поліції в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив, однак його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Вислухавши пояснення представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як встановлено з матеріалів клопотання, органом досудового розслідування СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000877 від 18.11.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2017 року було накладено арешт шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження майном, а саме будівлі та споруди, що розташовані за адресою: вул. Тополина, 6-б, у м. Дніпро, право власності на яке зареєстровано за ТОВ «Продукт Пак Сервіс».

Слідчий суддя вважає, що арешт був накладений цілком обґрунтовано, оскільки існували правові підстави для його накладення та легітимна мета унеможливлення знищення, приховування, псування речових доказів, чи переоформлення нерухомого майна на третіх осіб. Станом на момент розгляду клопотання не встановлено переконливих обставин, які б свідчили про те, що потреба в цьому арешті відпала, а представник власника майна не надав доказів того, що підстава накладення арешту відпала та не пояснив причин тривалого не звернення із відповідним клопотанням до слідчого судді.

Згідно зі статтею 174 КПК України як підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в тому числі на тій підставі, що в подальшому застосуванні відповідного заходу відпала потреба.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, до повноважень слідчого судді віднесено вирішення питання про скасування арешту майна під час досудового розслідування. Проте слідчий суддя наділений повноваженнями вирішувати такі клопотання під час досудового розслідування, розпочатого шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, встановленому чинним КПК України.

Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження, в тому числі у припиненій кримінальній справі, даний Кодекс не передбачає. Водночас слідчий суддя, як і інші органи державної влади та їх посадові особи, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом другим частини першої статті 7, частиною першою статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства.

Слідчий суддя відзначає, що арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту частини третьої статті 174 КПК України у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Із закриттям кримінального провадження втрачається легітимна мета арешту майна як втручання у конвенційне право особи на мирне володіння ним - збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження.

Після припинення кримінального провадження арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.

Таким чином, оскільки слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав та інтересів всіх осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, проте після закриття кримінального провадження втрачається сам предмет такого контролю, що зумовлює неможливість вирішення питання про скасування арешту, вважаю необхідним відмовити у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 174, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Продукт Пак Сервіс», про скасування арешту майна, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ