ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/5060/21 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/3518/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2021 року клопотання прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 до 17.12.2021 року.
Обвинувачений ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не погоджуючись з судовим рішенням, подали апеляційні скарги.
ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати, відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження щодо нього запобіжного заходу, застосувати цілодобовий домашній арешт за місцем фактичного проживання, викликати та допитати його дружину.
В апеляційній скарзі зазначає, що під час підготовчого судового засідання можливо лише обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід, а не продовжувати, незаконно був затриманий співробітниками поліції 03.09.2020 року. З першого дня затримання матеріали фальсифікувалися працівниками поліції. За час тримання під вартою загострилися захворювання, неодноразово перебував на лікуванні. Вказує, що може втратити руку. При розгляді клопотання викликали швидку. Завідувач медичної частини ігнорує ухвали суду про забезпечення його медичного обстеження. З урахуванням стану здоров`я утримання під вартою є катуванням та нелюдським поводженням. Не вважаю себе винуватим, жоден доказ не підтверджує його причетності, має міцні соціальні зв`язки, місце проживання, дружину.
Обвинувачений ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати, застосувати до нього цілодобовий домашній арешт. Прокурором лише були перелічені ризики. Раніше до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який він сумлінно виконував та жодного разу не порушував.
Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та їх захисників, які підтримали апеляційні вимоги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на даний час обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України, які є особливо тяжкими.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_8 зареєстрований в Херсонській області, раніше був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 396 КК України до 9 років позбавлення волі та звільнений 06.09.2019 року за відбуттям строку покарання. Як встановлено органом досудового розслідування, що не спростовано стороною захисту, обвинувачений не одружений, на утриманні осіб не має. Обвинувачений ОСОБА_7 не одружений, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, офіційно не працює, в силу ст. 89 КК України не судимий. При цьому посилання ОСОБА_7 на наявність у нього дружини не є достатньою гарантією належної процесуальної поведінки останнього у випадку застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу. У клопотанні сторони обвинувачення зазначається, що обвинувачені обізнані про місце роботи потерпілого, оскільки злочин було вчинено у приміщенні фірми, засновником якої є потерпілий, та місця проживання свідків. Враховуючи, що судовий розгляд ще не розпочато, потерпілий та свідки безпосередньо судом не допитані, небезпідставними є висновки суду про можливість вчинення обвинуваченими дій, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачуються у тому, що останні діючи у складі організованої групи озброєної банди, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майно, із застосуванням насильства щодо потерпілого ОСОБА_12 , заволоділи грошовими коштами якими розпорядились на власний розсуд. Крім того, згідно обвинувального акту ОСОБА_7 також інкриміновано організацію озброєної банди. З огляду на серйозність пред`явленого обвинувачення, суспільну-небезпечність дій, висновки суду про неможливість застосування інших більш м`яких заходів є вмотивованими.
Апеляційний суд враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку настання ризиків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачені з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій.

Обвинувачений ОСОБА_8 звертає увагу, що не порушував раніше обраний до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Однак, слід зауважити, що наявність підстав для тримання під вартою неодноразово була перевірена судом, а враховуючи дані про особу обвинуваченого, колегія суддів не встановила підстав на даний час для зміни запобіжного заходу. Зауваження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що під час підготовчого судового засідання можливо лише обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки апеляційний суд вже надавав оцінку цій обставині, зазначаючи, що підготовче судове провадження відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України є частиною судового провадження, під час якого, виходячи з положень п.1-1 ч. 2 ст. 395, 422-1 КПК України, можуть бути постановлені ухвали про обрання, зміну чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Щодо незаконного на думку ОСОБА_7 затримання та застосування до нього недозволених методів, фальсифікації матеріалів справи, то вказані доводи мають бути спочатку перевірені в ході досудового розслідування за відповідним фактом. Апеляційний суд на даному етапі провадження позбавлений можливості зробити висновок щодо правомірності дій працівників правоохоронного органу.
Заперечення обвинуваченим причетності доінкримінованих йому злочинів не вказує на помилковість висновків суду першої інстанції, оскільки при вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу суд повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування, продовження щодо особи обмежувальних заходів тане вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.
ОСОБА_7 зазначає, що адміністрацією установи, де він утримується, не виконується вказівка апеляційного суду щодо проведення його медичного обстеження. З урахуванням апеляційних доводів обвинуваченого щодо стану його здоров`я колегія суддів повторно звертає увагу адміністрації медичної частини ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на необхідність провести обстеження обвинуваченого ОСОБА_7 з участю відповідних спеціалістів- лікарів та у разі необхідності надання йому необхідного лікування. Враховуючи, що ризики продовжують існувати, судовий розгляд ще не розпочато, з огляду на суспільну небезпечність інкримінованих дій, які вчинені групою осіб в складі озброєної банди, є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також можуть чинити вплив на учасників по справі або продовжити кримінальну діяльність, у зв`язку із чим підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який не вбачається.
Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , залишити без змін.
Повторно звернути увагу адміністрації медичної частини ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на необхідність провести обстеження обвинуваченого ОСОБА_7 з участю відповідних спеціалістів- лікарів та у разі необхідності надати йому необхідне лікування. Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді