Справа № 357/1170/22
У Х В А Л А

02 лютого 2022 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Біла Церква, клопотання слідчого Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , без місця реєстрації, раніше неодноразово судимого,
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
слідчий ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7 ,
підозрюваний ОСОБА_5

У С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 звернулися до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР за №0000270 від 01.02.2022 року.
Клопотання вмотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 01 лютого 2022 року приблизно о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 проводили своє дозвілля, під час якого вживали спиртні напої.
Під час розпиття спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_9 виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_8 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді настання смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_5 наблизившись до ОСОБА_8 наніс останньому декілька ударів ногами та кулаками рук в область обличчя та тулуба. В результаті чого ОСОБА_8 впав на підлогу на спину та ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_9 з метою доведення свого умислу до кінця, маючи на меті позбавити життя ОСОБА_11 нанесли численні удари ногами в область голови та тулуба.
Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 маючи на меті єдиний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_8 , за допомогою ізольованих проводів, якими обмотали шию останнього, по черзі душили його на місці події.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , потерпілому ОСОБА_8 було завдано тілесні ушкодження у вигляді крововтрати, численних ушкоджень внутрішніх органів та кісток скелета, закритої травми тулуба, від яких останній помер на місці події.
Необхідність застосування зазначеного запобіжного заходу вмотивована в клопотанні тим, що у органів досудового розслідування є обґрунтовані підстави для підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а також, існуванням ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення зважаючи на те, що ОСОБА_5 скоїв умисний особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, що може бути підставою для підозрюваного до втечі, може чинити тиск на свідків з метою уникнення покарання, є схильний до вживання алкогольних напоїв, відсутні міцні соціальні зв`язки, що може призвести до вчинення інших злочинів.
Посилаючись на вказане, сторона обвинувачення вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому вважають за доцільне застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою. Вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Слідчий підтримав клопотання з підстав у ньому викладених, вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Підозрюваний ОСОБА_5 заначив, що удари потерпілому наносив, однак умислу на вбивство не мав. Не заперечував щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні покладався на розсуд суду.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
01.02.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 вручене 02.02.2022 року о 13 год. 00 хв.
З наданих матеріалів вбачається, що на даній стадії є достатні дані, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, що підтверджується наявними в матеріалах доказами: а саме протоколами допиту свідка, протоколами огляду місця події, протоколами затримання осіб, підозрюваних у вчиненні злочину та іншими матеріалами.
Обговорюючи питання наявності зазначених ризиків щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, то існування таких ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ст. 177 КПК України є цілком ймовірним.
Так, ОСОБА_5 вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі, злочин вчинено у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб.
Наведене вище є достатньо вагомими підставами для прийняття підозрюваним спроб уникнути відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного (обвинуваченого) не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.
Матеріали клопотання містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_5 перебуваючи на волі впливати на свідків, так як підозрюваний знайомий за свідками, знає їх місце проживання, а також можливості ОСОБА_5 перебуваючи на волі вчинити інші кримінальні правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.
Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним обрати щодо обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків.
Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що на даний час наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і встановлені обставини є достатніми для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, крім іншого, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Приймаючи до уваги вимоги, передбачені ст. 178 КПК України, у тому числі обставини вчинення кримінального правопорушення, та інші дані, що характеризують особу підозрюваного, аналізуючи наведене у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Вирішуючи питання про строк, на який необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити з положень ч. 4 ст. 219 КПК України, якою передбачено, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Також, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 197 КПК України, беручи до уваги, що ОСОБА_5 був затриманий о 05 год. 15 хв. 01.02.2021 року, то строк тримання під вартою необхідно обчислювати із вказаної дати.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 219, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, - задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, який обчислювати з 05 години 15 хвилин 01.02.2022 року.
Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується о 05 годині 15 хвилин 1 квітня 2022 року.
Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1