Справа № 308/7929/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/279/21 за апеляційною скаргою в. о. голови Оноківської сільської ради ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.06.2021.
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000045, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.06.2021 та накладено арешт на земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 248, кадастровий номер :11:016:0191, площею 0,2 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, що знаходиться за адресою Закарпатська область Ужгородський район с.Оноківці, та на праві комунальної власності належить Оноківській сільській раді Ужгородського району Закарпатської області, , Закарпатська область Ужгородський район с.Оноківці вул. Головна,59, шляхом заборони використання та розпорядження.
Клопотання слідчий мотивував тим, що СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000045 від 16.06.2021 за ч.1 ст.364 КК України, в ході якого розслідуються обставини зловживання службовим становищем посадовими особами Оноківської сільської ради, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним, громадським інтересам.
Досудовим розслідування встановлено, що 17.01.2013 рішенням №164 громадянам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надано дозвіл на виготовлення проектів землеустрою. 30.06.2016 рішеннями №№ 190 та 191 у вищевказані рішення внесені зміни. Рішенням №207 від 13.07.2016 затверджено детальний план Оноківці К-488 територія колишнього радгоспного двору, де знаходяться земельні ділянки :11:016:0190;:11:016:0191; :11:016:0192;:11:016:0193; :11:016:0194;:11:016:0195.

-2-

Рішенням №614 Оноківської сільської ради від 22.12.2017 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із зміною цільового призначення громадянці ОСОБА_8 та ОСОБА_9 для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастрові номери :11:016:0190; :11:016:0191.
18.10.2018 отримано висновок архітектури до проекту землеустрою земельної ділянки :11:016:0190, а 26. 11. 2018 висновок щодо ділянки :11:016:0191.
Рішенням Оноківської сільської ради від 13.05.2021 з посиланням на рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2009 (справа 1-9/2009) та положенням Земельного кодексу (без зазначеної норми), скасовано рішення від 25. 07. 2016 та від 22.10.2019, у зв`язку з тим, що дані земельні ділянки включені до земельних ділянок, які виставлені на земельні торги окремими лотами на 2021 рік.
Таким, чином посадові особи сільської ради, зловживаючи службовим становищем не врахували, того, що рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7рп/2009, в якому з поміж іншого зазначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані із реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення, оскільки це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.
У своєму рішенні Конституційний Суд України зазначив, що ненормативні правові акти органів місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.
В аспекті конституційного подання (щодо якого прийнято рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009) Конституційний Суд України також роз`яснив, що положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону № 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, Оноківська сільська рада не мала права самостійно скасовувати свого ж раніше прийнятого рішення індивідуально-правового характеру, на підставі якого у заявників виникли суб`єктивні права та обов`язки.
Отже, за наявності проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, орган місцевого самоврядування повинен прийняти рішення про виділення або про відмову у виділенні земельної ділянки.
Аналогічні зловживання з боку службових осіб допущені при скасуванні дозволів фізичним особам на суміжні земельні ділянки, кадастрові номери :11:016:0190, :11:016:0191, :11:016:0196, :11:016:0195.
Натомість, у тому ж масиві, 13.05.2021 надано у приватну власність суміжні земельні ділянки за кадастровими номерами (із зміненим цільовим призначенням, з рекреаційного призначення на будівництво і обслуговування житлового будинку): :11:016:0193, :11:016:0192, :11:016:0194.

-3-

Згідно рішення Оноківської сільської ради від 13.05.2021, вартість земельних ділянок громадянки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 складає майже 260 000 грн.
Відповідно до положень ст.98 КПК України та згідно постанови прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 від 17.06.2021, земельну ділянку: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248, кадастровий номер :11:016:0191, площею 0,2 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, за адресою Закарпатська область Ужгородський район с.Оноківці, та належить на праві комунальної власності Оноківській сільській раді Ужгородського району Закарпатської області, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000045 від 16.06.2021.
У зв`язку з наведеним, враховуючи, що земельна ділянка з кадастровим номером :11:016:0191, площею 0,2 га, являється предметом злочинного посягання та підпадає під критерії, визначені ст. 98 КПК України та з метою забезпечення її збереження, як речового доказу, встановлення ознак кримінального правопорушення, швидкого повного та неупередженого розслідування вказаного кримінального правопорушення та запобігання спробам її відчуження та перешкоджанню встановленню істини у вказаному кримінальному провадженні, прокурор у клопотанні ставив питання про накладення арешту на земельну ділянку , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 248, кадастровий номер :11:016:0191, площею 0,2 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, що знаходиться за адресою: Закарпатська область Ужгородський район с.Оноківці, та на праві комунальної власності належить Оноківській сільській раді Ужгородського району Закарпатської області, шляхом заборони використання та розпорядження вказаною земельною ділянкою.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що прокурором доведено те, що земельна ділянка реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 248, кадастровий № :11:016:0191, що знаходиться за адресою Закарпатська область Ужгородський район с.Оноківці, яка має значення речового доказу у кримінальному проваджені №0000045 від 16.06.2021за попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.364 КК України та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки являються об`єктом вчиненого злочину, а тому з метою забезпечення кримінального провадження, прийшов до висновку про наявність достатніх підстав накладення арешту на земельну ділянку, яка відповідає критеріям, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

В апеляційній скарзі в.о.голови Оноківської сільської ради ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді 25.06.2021 скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконна, необґрунтована та постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. На її думку, слідчим суддею не зазначено, який саме правовий статус у даному кримінальному провадженні має власник земельної ділянки - Оноківська сільська рада, що порушує вимоги розумності та співрозмірності обмеження конституційних прав завданням кримінального провадження. Також зазначає, про безпідставність твердження слідчого у клопотанні, із якими погодився слідчий суддя про те, що земельна ділянка є об`єктом кримінально-протиправних дій та звертає увагу на те, що у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозруу вчиненні кримінального правопорушення, що розслідується.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, власника майна, неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про

-4-

час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Крім того апеляційний суд враховує клопотання сільського голови ОСОБА_10 про розгляд апеляційної скарги без їх участі.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який вважав апеляційну скаргу необґрунтованою, а ухвалу слідчого судді законною та вмотивованою, перевіривши та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.370,372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 25.06.2021 відповідає у повній мірі.

Як вбачається з клопотання, під процесуальним керівництвом Ужгородської окружної прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000045, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.06.2021.

В межах зазначеного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно земельну ділянку: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248, кадастровий номер :11:016:0190, площею 0,2 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, що знаходиться за адресою Закарпатська область Ужгородський район с.Оноківці, та на праві комунальної власності належить Оноківській сільській раді Ужгородського району Закарпатської області, , Закарпатська область Ужгородський район с.Оноківці вул. Головна,59.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч.2 ст.131 цього Кодексу, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.ст.170 - 173 КПК України.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

-5-

За змістом ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею правомірно накладено на нього арешт як на речовий доказ.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог ст.ст.170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні прокурора доводи про наявність підстав для накладення арешту на майно.

З матеріалів клопотання вбачається, що постановою прокурора Ужгородської окружної прокуратури земельну ділянку: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248, кадастровий номер :11:016:0191, площею 0,2 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, що знаходиться за адресою Закарпатська область Ужгородський район с.Оноківці, та на праві комунальної власності належить Оноківській сільській раді Ужгородського району Закарпатської області, , Закарпатська область Ужгородський район с.Оноківці вул.Головна,59, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000045, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.06.2021, як таку, що була об`єктом кримінально-протиправних дій та відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що матеріали провадження містять достатньо даних вважати, що вказане у клопотанні майно є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, яке залучено до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для прокурора звертатись із клопотанням про арешт майна, та обґрунтованих підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляну на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ст.98 КПК України.

-6-

Таким чином, як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.131-132,170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що у даному кримінальному провадженні жодній особі не оголошено підозру, не є слушними, з огляду на те, що в даному випадку арешт майна здійснюється з метою забезпечення збереження речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що дане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а за таких обставин згідно з ч.3 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи.

Крім того, ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч.2,3 ст.170 цього Кодексу, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя, встановив належні правові підстави, передбачені ст.170 КПК України, для часткового задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.

Матеріали судового провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості його відчуження та розпорядження цим майном.

У свою чергу, в кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахував правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.

Будь-яких ґрунтовних доказів настання негативних наслідків у зв`язку із накладенням арешту на спірну земельну ділянку представником Оноківської сільської ради не надано та колегією суддів не встановлено.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді.

Колегія суддів вважає, що прийняте слідчим суддею рішення узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі із правовими позиціями, викладеними у рішеннях, якими констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому,

-7-

що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також Суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, слідчий суддя, вирішуючи питання про арешт майна, діяв у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням обставин визначених у ст.ст.170-173 КПК України та положень, закріплених у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», з наведенням мотивів прийняття зазначеного рішення.

Порушень норм кримінального процесуального закону, невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими та безпідставними.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що обмеження майнових прав відповідно до ч. 1 ст.170 КК України має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом злочину або доказом злочину.

Отже, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за відповідним клопотанням, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, відповідно до ст.174 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчим суддею було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення.

Колегії суддів вважає, що слідчий суддя, під час розгляду клопотання, з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а також перевірив співрозмірність втручання права власності з потребами кримінального провадження.

Згідно з положеннями п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів, враховуючи положення кримінального процесуального закону, не перешкоджала учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, ст..404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги, положення ст.ст.220,317 цього Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи, і те, що апелянтом не доведено обґрунтованість доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно.

-8-

Керуючись ст.ст.404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу в.о.голови Оноківської сільської ради ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.06.2021 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000045 від 16.06.2021, на земельну ділянку: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 248, кадастровий номер :11:016:0191, площею 0,2 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, що знаходиться за адресою Закарпатська область Ужгородський район с.Оноківці, та на праві комунальної власності належить Оноківській сільській раді Ужгородського району Закарпатської області, , Закарпатська область Ужгородський район с. Оноківці вул. Головна, 59, із забороною використання та розпорядження, - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: