Номер провадження: 11-сс/813/228/22
Номер справи місцевого суду: 946/26/22, 1-кс/946/81/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2022 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу заявника ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 05.01.2022, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про розгляд її скарги на бездіяльність слідчого в судовому засіданні в режимі відео-конференції з використанням системи «EasyCon»

установив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про розгляд її скарги від 04.01.2022 на бездіяльність слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській обл. щодо невнесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_4 від 01.01.2022 в судовому засіданні в режимі відео-конференції з використанням системи «EasyCon», а також роз`яснено заявнику, що вона може звернутись до слідчого судді із клопотанням про здійснення дистанційного судового провадження у приміщенні відповідного суду.

Згодом, 06.01.2022 на адресу Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга заявника ОСОБА_3 на зазначену вище ухвалу слідчого судді про відмову в задоволенні її клопотання про розгляд скарги на бездіяльність слідчого в судовому засіданні в режимі відео-конференції з використанням системи «EasyCon».

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Частинами 1 та 2 ст. 309 КПК України встановлено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню під час досудового розслідування.

Вищезазначені норми кримінального процесуального закону не передбачають можливості оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відео-конференції (дистанційне судове провадження), що свідчить про те, що вказана ухвала слідчого судді Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 05.01.2022 оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Натомість, ч. 3 ст. 309 КПК України встановлює, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Водночас, суддя-доповідач наголошує на очевидній помилковості тверджень заявника ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що постанова Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №760/15429/20 (далі Постанова), на яку посилається слідчий суддя під час відмови в задоволенні її клопотання про проведення розгляду скарги в режимі відео-конференції, стосується конкретної процесуальної дії виходу суду для ухвалення вироку та оголошення вироку обвинуваченому з огляду на наступне.

Так, у вищевказаному судовому рішення Верховний Суд дійшов загального висновку про те, що безпосередньо організація проведення судового засідання в режимі відео-конференції згідно зі ст. 336 КПК України покладається одночасно як на суд, що розглядає відповідне провадження, так і на суд (або орган досудового слідства, або установу попереднього ув`язнення, або установу виконання покарань) за територіальним місцезнаходженням учасника судового процесу, що обрав такий вид участі у засіданні.

У ході проведення судового засідання в режимі відео-конференції під час трансляції з іншого приміщення з використанням власного облікового запису в системі «EasyCon» реалізація положень ч. 4 ст. 336 КПК України є неможливою.

За таких обставин, Суд дійшов переконання про те, що проведення відео-конференцзв`язку під час судового засідання за участю сторін поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів учасників цією нормою (тобто ст. 336 КПК України) не передбачено.
Водночас, вимогами ч. 9 зазначеної ст. 336 КПК України передбачено, що дистанційне судове провадження згідно з правилами цієї статті може здійснюватися в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій під час здійснення судового провадження з будь-яких питань, розгляд яких віднесено до компетенції суду.
За таких обставин, посилання заявника в апеляційній скарзі на неправильне застосування слідчим суддею положень ст. 336 КПК України до стадії досудового розслідування є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, натомість, вимоги ст. 336 КПК України щодо проведення процесуальних дій у режимі відео-конференції під час трансляції з іншого приміщення підлягають застосуванню слідчим суддею, судом на будь-якій стадії кримінального провадження, в тому числі й під час досудового розслідування.

З огляду на вищевикладене, аналогічно можна дійти висновку про те, що вищенаведена Постанова й викладені у ній висновки щодо неможливості проведення судового засідання в режимі відео-конференції під час трансляції з іншого приміщення з використанням власного облікового запису в системі «EasyCon» стосуються також судових засідань на стадії досудового розслідування.

Статтею 422 КПК України передбачений порядок перевірки ухвал слідчого судді, однак в зазначеній нормі закону не передбачені дії апеляційного суду, щодо апеляційних скарг на ухвали слідчого судді, що не підлягають оскарженню.

При цьому, на думку судді-доповідача, в подібних випадках слід керуватися положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього кодексу.

Враховуючи те, що в своїй апеляційній скарзі заявник ОСОБА_3 оскаржує ухвалу слідчого судді, на яку, згідно із законом, не може бути подана апеляційна скарга, вважаю, що до неї необхідно застосувати загальне правило, передбачене ч. 4 ст. 399 КПК України, а саме відмовити у відкритті апеляційного провадження та повернути особі, яка її подала разом із доданими матеріалами.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 309, 392, 399, 419, 422, 532 КПК України, суддя-доповідач

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 05.01.2022, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про розгляд її скарги на бездіяльність слідчого в судовому засіданні в режимі відео-конференції з використанням системи «EasyCon».

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати заявнику ОСОБА_3 разом із апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2