Справа № 447/1194/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/559/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові у режимі відеоконференції кримінальне провадження щодо засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Острог Рівненської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_5

представника ДУ «МВК (№50)» ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 26 травня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Острозького районного суду Рівненської області від 20.02.2019 ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Острозького районного судуРівненської області від 27.09.2017, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 1 (один) місяць.
Початок строку 08.04.2019, кінець строку 08.05.2022.
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про заміну невідбутої частини покарання більшм`яким у виді обмеження волі.
Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 26 травня 2021 року у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі відмовлено.
На ухвалу суду засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити заяву про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.
В обґрунтуванні апеляційних вимог посилається на те, що згідно з характеристикою та довідкою заохочень та стягнень він порушень режиму не допускав, три рази заохочувався, працевлаштований у майстерні установи. Вважає, що своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув достатню частину строку, щоб до нього було застосовано правила ст. 82 КК України, а саме обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_5 на підтримку своєї апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, представника ДУ «МВК (№50)», який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
При розгляді справи суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а висновки суду, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, що відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст. 409 КПК України тягне за собою скасування судового рішення.
Відмову у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_5 неодноразово судимий, у МВК №50 прибув 02.05.2019, за весь час відбування покарання до нього було застосовано 2 (два) заохочення за сумлінне ставлення до праці на виробництві, перше з яких у січні 2020 року, а саме через півтора роки з дня прибуття в установу. Крім того, суд зазаначає, що відповідно до матеріалів особової справи в березні 2020 року засуджений відмовився від переведення до дільниці соціальної реабілітації за станом здоров`я. Як встановлено під час судового розгляду зі слів представника установи та засудженого, останній працевлаштований на виробництві установи з жовтня 2020 року по травень 2021 року, проте в матеріалах особової справи відсутні будь- які докази на підтвердження зазначеної обставини. Крім того, суд зазначає, що за період з жовтня 2020 по травень 2021 року заохочень за сумлінне ставлення до праці на виробництві установи до засудженого ОСОБА_5 не було застосовано.
Однак висновки суду не ґрунтуються на вимогах закону.
Відповідно до ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання, призначеного судом за нетяжкий злочин, більш м`яким можлива після фактичного відбуття ним не менше третини строку покарання, якщо він став на шлях виправлення.
В роз`ясненнях, що містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
На даний час ОСОБА_5 відбув більше третини строку покарання, призначеного вироком Острозького районного суду Рівненської області від 20.02.2019.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що за весь час відбування покарання ОСОБА_5 тричі - 09.01.2020, 08.07.2020, 07.10.2020 заохочувався за зразкову поведінку та добросовісне ставлення до праці (у виді подяк); відповідно до характеристики, затвердженої начальником ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)» ОСОБА_9 у Миколаївській виправній колонії (№50) ОСОБА_5 працевлаштований на виробництві установи; до роботи відноситься сумлінно, завдання виконує вчасно та якісно, до обладнання ставиться бережливо; на заходи виховного та індивідуально-профілактичного характеру реагує добре, робить вірні висновки; під час перебування в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.
Не є обставиною, яка виключає можливість заміни засудженому невідбутої частини порання більш м`яким, те, що ОСОБА_5 раніше притягався до кримінальної відповідальності і знову вчинив злочини.
З огляду на викладене колегія суддів вважає апеляційну скаргу обґрунтованою та дійшла висновку про наявність законних підстав для застосування положень ст. 82 КК України та заміни ОСОБА_5 невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що відбув не менше третини строку призначеного судом покарання і став на шлях виправлення.
Оскільки суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність й не застосував положення ст. 82 КК України, які підлягали застосуванню, а висновки суду, викладені в ухвалі суду, не відповідають фактичним обставинам провадження, судове рішення слід скасувати, клопотання засудженого ОСОБА_5 задовольнити та замінити засудженому ОСОБА_5 невідбуту ним частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 7 місяців 22 дні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 26 травня 2021 року щодо ОСОБА_5 скасувати.

Клопотання засудженого ОСОБА_5 задовольнити.
На підставі ст. 82 КК України замінити засудженому ОСОБА_5 невідбуту ним частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 7 місяців 22 дні.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4