Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2022 місто Київ
Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишгород Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000009 від 02.01.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , як слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні, за погодженням із прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , що входить в групу прокурорів у даному кримінальному провадженні, звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч. 3 ст. 186 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000009 від 02.01.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.01.2022 р., у невстановлений слідством час та місці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запропонував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та іншим невстановленим досудовим розслідування особам відкрито заволодіти майном своєї знайомої ОСОБА_9 , з якою в нього неприязні відносини. Отримавши згоду на вказану пропозицію, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи вступили між собою у попередню змову та розробили злочинний план, відповідно до якого 02.01.2022, вони під приводом вирішення неприязних відносин, проникнуть в квартиру останньої, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , де користуючись своєю перевагою в фізичній силі та кількості, застосовуючи до потерпілого фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, подолавши тим самим його волю до опору, відкрито викрадуть цінне майно з вищевказаного помешкання. Реалізуючи вищевказаний спільний злочинний план та діючи з корисливих мотивів, 02.01.2022 приблизно о 15 год. 46 хв., ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, зустрілись поряд з будинком АДРЕСА_4 , та зайшовши разом до під`їзду вказаного будинку, діючи групою осіб згідно заздалегідь розподілених ролей, ОСОБА_5 під приводом вирішення неприязних відношень, подзвонив в двері квартири АДРЕСА_5 , коли потерпіла ОСОБА_10 відчинила вхідні двері та вийшла разом з ОСОБА_11 , їм почали наносити удари руками ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи незаконно з метою заволодіння її майном, поєднаним із насильством, яке не небезпечним для життя і здоров`я потерпілої та вибивши ногами вхідні двері проникли до квартири АДРЕСА_6 . Знаходячись в квартирі ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи продовжили наносити удари руками та ногами в різні частини тіла ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та розпилили їм обличчя з газового балончика речовину дратівливої дії, тим самим застосували насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих. Подолавши опір з боку потерпілих, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи відкрито заволоділи золотим ланцюгом, вартістю 10 000 гривень, 1 золотою сережкою, вартістю 1 000 гривень, що належать ОСОБА_11 та золотим ланцюгом, вартістю 3 000 гривень, планшетом «Асус», вартістю 1 000 гривень, битою з написом «Bukovel», вартістю 500 гривень, що належать ОСОБА_9 . Після цього, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інші невстановлені досудовим розслідвуванням з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілим ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 4 500 грн. та ОСОБА_11 - на загальну суму 11 000 грн. У вчиненні вищевказаного злочину органом досудового розслідування повідомлено про підозру 03.01.2022 р. ОСОБА_5 , його дії кваліфіковані за ч. 3 ст.186 КК України, а саме: у відкритому викраденні майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, попередньою змовою групою людей, поєднаному з проникненням у житло. Підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення є зібрані в кримінальному провадженні докази: 1)протокол заяви ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення від 02.01.2022; 2)протокол заяви ОСОБА_11 про вчинення кримінального правопорушення від 02.01.2022; 3)протокол огляду місця події від 02.01.2022, яким зафіксовано пошкодження вхідних дверей; 4)протокол обшуку від 02.01.2022, згідно якого у автомобілі Субару, яким керував ОСОБА_5 вилучено биту з написом «Bukovel»; 5) протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 03.01.2022, яка повідомила обставини вчинення даного кримінального правопорушення; 6) протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 03.01.2022, яка повідомила обставини вчинення даного кримінального правопорушення; 7) протокол огляду відеозапису від 03.01.2022, згідно якого зафіксовано осіб, які заходили та виходили з підї`зду до та після вчинення кримінального правопорушення; 8) протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.01.2022, згідно якого ОСОБА_9 вказала на ОСОБА_8 , як на особу яка вчинила дане правопорушення; 9) протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.01.2022, згідно якого ОСОБА_9 вказала на особу ОСОБА_5 , яка вчинила дане правопорушення; 10) протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.01.2022, згідно якого ОСОБА_9 вказала на ОСОБА_7 , як на особу яка вчинила дане правопорушення; 11) протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.01.2022, згідно якого ОСОБА_11 вказала на ОСОБА_8 , як на особу яка вчинила дане правопорушення; 12) протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.01.2022, згідно якого ОСОБА_11 вказала на ОСОБА_5 , як на особу яка вчинила дане правопорушення; 13) протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.01.2022, згідно якого ОСОБА_11 вказала на ОСОБА_7 , як на особу яка вчинила дане правопорушення; 14) протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 03.01.2022, який повідомив обставини вчинення даного кримінального правопорушення; 15) протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 03.01.2022, який повідомив обставини вчинення даного кримінального правопорушення.
На думку слідчого, є підстави вважати, що підозрюваний може: 1) перешкоджати кримінальному провадженню шляхом недопущення виявленню інших учасників вчиненого злочину; 2) знищити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) вчиняти інші кримінальні правопорушення; 4) переховуватись від органу досудового розслідування; 5) здійснювати влив на потерпілих. Запобігти даним ризикам, з урахуванням тяжкості вчинено злочину та особи ОСОБА_5 , може лише обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання за вищевказаними підставами, просив застосувати саме цей запобіжний захід, оскільки у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не забезпечить запобігання встановленим ризикам та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Додав, що підозрюваний не співпрацює зі слідством, викрадене майно не вилучене, а тому перебування і під цілодобовим домашнім арештом дозволить спілкуватись йому із іншими співучасниками злочину, які ще не встановлені органом досудового розслідування.
Захисник в судовому засіданні просила відмовити органу досудового розслідування в задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, мотивуючи тим, що підозра є необґрунтованою, а ризики не доведені. Подала письмові заперечення, в яких посилається на те, що неправильно встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини призвели до невірної кваліфікації дій. Крім того, зазначає, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, оскільки має постійне місце роботи, місце реєстрації і проживання, перебуває у зареєстрованому шлюбі. Зацікавлений в об`єктивному розгляді його справи. Тому надмірним буде застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу.
Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти клопотання та пояснив, що винним себе у вчиненні злочину, який йому інкримінується, він не визнає, оскільки умислу на вчинення грабежу у нього не було. Назвати слідчому та прокурору інших осіб, які 02.01.2022 р. разом з його друзями були на місці події, він не може, оскільки це були їх знайомі. Він мав намір вирішити питання з сусідами (потерпілими) щодо відновлення ними пошкодженого дверного замка його квартири, оскільки 01.01.2022 співмешканець сусідки наніс йому тілесні ушкодження, та пошкодив замок і він не міг потрапити до себе додому. Побоюючись повторення таких дій для переговорів взяв і собою друзів. В квартиру до потерпілих не заходив, стояв біля квартири, ніяких речей не брав і не знав, що хтось може взяти з цієї квартири якісь речі. Потім в автомобілі побачив, що його друг взяв биту з квартири потерпілих, з якою їх і затримали. Просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Встановлено, що 02.01.2022 р. СВ Подільського УП ГУ НП в м.Києві розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.186 КК України (№ з Єдиного реєстру досудових розслідувань - № 0000009 від 02.01.2022 р.), за заявою ОСОБА_11 , про те що, 02.01.2022 року невстановлена група осіб проникла до приміщення квартири АДРЕСА_7 , нанесли тілесні ушкодження та відкрито заволоділи майном, яке належить гр. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно протоколу від 02.01.2022 р. за підозрою у вчиненні вищевказаного злочину в порядку ст.208 КПК України було затримано ОСОБА_5 (сусіда потерпілих, мешканця кв. АДРЕСА_6 , яка знаходиться поруч).
03.01.2022 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного злочину, його дії кваліфіковані за ч. 3 ст.186 КК України, як відкрите викрадення майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.
Копія клопотання про застосування запобіжного заходу та додатки вручені підозрюваному у встановлений законом термін.
Клопотання подано до суду та судове засідання відбувається у встановлені законом строки.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування є достатні підстави вважати про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному органом досудового розслідування.
Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України.
Аналізуючи ризик переховування від органів досудового розслідування та суду в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
Оцінюючи ризик переховування ОСОБА_5 з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що вивченням даних про особистість підозрюваного встановлено, що він має постійне місце проживання, офіційно одружений, має місце роботи, раніше не судимий. Однак, є ймовірність вважати, що ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі доведення вини підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування.
Актуальним слідчий суддя вважає ризик того, що підозрюваний може впливати на свідків, потерпілих, оскільки ще триває досудове розслідування, а тому є підстави вважати, з метою зміни ними своїх показань, підозрюваний може впливати на них.
Ризик того, що підозрюваний може вчинити інший злочин, слідчий суддя вважає відсутнім, оскільки ОСОБА_5 раніше не судимий, і підстав вважати, що буде вчиняти злочини, немає.
Таким чином, в судовому засіданні достеменно встановлено, що підозрюваний може переховується від органу досудового розслідування та незаконно впливати на свідків, потерпілих, цим підтверджується наявність ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, при вирішені питання, чи було особу «обвинувачену в кримінальному правопорушенні» для цілей статті 6 Конвенції, необхідно виходити з таких трьох критеріїв: категорія даного провадження згідно з національним законодавством; суттєві характерні риси цього провадження; вид та суворість міри покарання, яке може бути призначено заявникові. [«O. v. Norway», n. 33926].
«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. [«Гаважук проти України», п. 63654]; [«Мурукін проти України», п. 34]; [«Буряга проти України», п. 54655]; [«Фельдман проти України», п. 68656].
Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення : «Ladent v. Poland», n. 55660; «Ambruszkiewicz v. Poland», n.n. НОМЕР_1 ; «Хайредінов проти України», n. 28).
Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. (Рішення : «X. v. Finland», n. 151).
ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Виходячи із правової позиції ЄСПЛ при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи її переконливість. При цьому прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.
Санкція ч.3 ст. 186 КК України передбачає основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.
Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Суд погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України»), відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.
У даному клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, що інкримінується йому органом досудового розслідування, та які не викликають розумних сумнівів у цьому.
Натомість, наявність ризиків, за для запобігання яким застосовується запобіжний захід, слідчий суддя оцінює через призму ст. 177 та 178 КПК України.
При цьому, слідчий суддя виходить з того, що відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри та наявність хоча б одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, але не доведе, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не здане запобігти таким ризикам, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
При цьому, прийшовши до висновку про наявність обґрунтованої підозри про вчинення кримінального правопорушення та наявність ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя вважає недоведеними ті обставини, що більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти наведеним ризикам.
Зокрема, слідчим суддею враховано те, що підозрюваний не притягувався раніше до кримінальної відповідальності та не має судимостей, офіційно працює, одружений, дружина офіційно працевлаштована, має постійне місце проживання.
В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Враховуючи те, що сторона кримінального провадження не довела суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про наявність всіх ризиків регламентованих ст. 177 КПК України, що слугували б підставами у обрані найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до переконання про відмову у задоволенні клопотання. Водночас, слідчий суддя вбачає підстави для обрання альтернативного і менш суворого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово.
Обираючи такий запобіжний захід, слідчий суддя враховує особу підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, обставини злочину та його наслідки.
Згідно зі змістом ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується на підставі ухвали слідчого судді або суду. Відповідно до вимог 177 цього ж Кодексу, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладення на нього процесуальних обов`язків.
Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя переконаний, що саме такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт, забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та буде запобігати встановленим в судовому засіданні ризикам.
Слідчий суддя вважає, що з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , обставин вчинення та його наслідків, беручи до уваги особу підозрюваного, більш м`який запобіжний захід ніж цілодобовий домашній арешт не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не запобігатиме встановленим у судовому засіданні ризикам.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 205, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, внесене у кримінальному провадженні № 0000009 від 02.01.2022 р. залишити без задоволення.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, протягом строку дії запобіжного заходу.
Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання паспорт (паспорти) для виїзду за кордон (за наявності).
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії ухвали відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України визначити до 03 березня 2022 року (включно), в межах строку досудового розслідування.
Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Звільнити ОСОБА_5 з під варти негайно у залі суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 10.01.2022 року о 16 год. 00 хв.
Слідчий суддя ОСОБА_1