Справа №333/3051/20
Провадження №1-кп/333/203/21

УХВАЛА
Іменем України

27.09.2021 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника обвинуваченої ОСОБА_5

провівши в приміщенні суду відкрите судове засідання у кримінальному провадженні № 0001411, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, українки, громадянки України, яка має середню-спеціальну освіту, не заміжній, яка на утриманні дітей не має, офіційно не працевлаштованій, зареєстрованій та проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимій:

- 20.09.2018 Орджонікідзевським р/с м.Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням 2 роки,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

17.06.2020 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт за кримінальним провадженням, затверджений прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області відносно ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України.
17.06.2020 року ухвалою суду було призначено підготовче судове засідання.
У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного і виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк , що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не буде завершене до його спливу.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , оскільки відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1.3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_4 заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та захисник ОСОБА_5 заявив клопотання, яке підтримала обвинувачена, в якому просить змінити обвинуваченій запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що доводи сторони обвинувачення про наявність ризиків є безпідставними та необґрунтованими, звернувши увагу на стан здоров`я обвинуваченої, оскільки остання потребує довготривалого лікування, а зазначений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою унеможливлює лікування та отримання певного виду лікування у спеціалізованих закладах.
Вислухавши думку учасників судового провадженн, суд вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт підлягає задоволенню, оскільки на даний час відсутні ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України та стороною обвинувачення не було подано жодного доказу та не заявлялось про виникнення будь яких нових ризиків, Також, суд при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу враховує той факт, що обвинувачена ОСОБА_4 більше одного року знаходиться під вартою без вироку суду, має важкий стан здоров`я, відповідно до відповіді на судовий запит Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально виконавчої служби України» в Запорізькій області, у останньої визначається інвазивна дуктальна карцинома NOS (не спеціалізованого типу), за висновками лікаря онколога КНП «ЗРПЦ» обвинувачена потребує специфічного та довготривалого лікування в умовах спеціалізованого закладу МОЗ України, окрім того, для повного та всебічного розгляду справи неодноразово судом застосувались примусові приводу свідків у судові засідання, однак виконанні не були.
Пунктом 38 рішення ЄСПЛ «Сергій Волосюк проти України» від 12.03.2009 р. (заява № 1291/03) передбачено, що згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.
Як зазначено у рішенні по справі «Хайредінов проти України» (Заява № 38717/04), «Суд підкреслює, що розумність строку тримання під вартою ніколи не оцінюється in abstracto. Іншими словами, пункт 3 статті 5 Конвенції ( 995_004 ) не може вважатися таким, що безумовно дозволяє тримання під вартою, якщо тривалість такого тримання не перевищує певного строку. Виправдання будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами державної влади (див. рішення у справі «Шишков проти Болгарії» (Shishkov v. Bulgaria), N 38822/97, пункт 66, ECHR 2003-I (витяги)».
Крім того, у вказаному рішенні, зазначено, що існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції ( 995_004 ) не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (див. рішення у справі «Власов проти Росії» (Vlasov v. Russia), N 78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року, з подальшими посиланнями).
Враховуючи викладене, на переконання суду, стороною обвинувачення не було доведено неможливості застосування відносно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останньої впродовж судового розгляду кримінального провадження, натомість, стороною захисту доведено підстави для зміни обвинуваченій запобіжного заходу.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. «с» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Згідно з ч. 1, 3-6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.
Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Таким чином, враховуючи обставини вчинення злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , особу обвинуваченої, нові обставини, зазначені адвокатом у клопотанні про зміну запобіжного заходу, є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається сторона обвинувачення, зокрема, можливого переховування від суду, а також незаконного впливу на потерпілого та свідків в кримінальному провадженні існують, проте застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим через надмірну суворість, у зв`язку з чим запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем її проживання в м. Запоріжжя в певний час доби буде достатнім для забезпечення її належної процесуальної поведінки та запобігання названим вище ризикам.
Таким чином, суд вважає можливим змінити обвинуваченій ОСОБА_4 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Таким чином, суд вважає, що у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 195, 202, 331, 371, 372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченій строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Клопотання захисника обвинуваченої про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.

Змінити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою, на домашній арешт із забороною покидати житло за адресою: АДРЕСА_1 в нічний час доби з 20:00 години до 07: 00 години.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати на виклик до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими в даному кримінальному провадженні, носити засіб електронного контролю.
Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу національної поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків.
Роз`яснити обвинуваченій, що в разі невиконання обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 202 ч.3 п.2 КПК України, негайно звільнити з-під варти в залі суду, та зобов`язати перебувати на місці свого проживання з 20:00 годин до 07:00 годинb, так як згідно з умовами обраного запобіжного заходу їй заборонено залишати житло в нічний час доби.
Контроль за виконанням ухвали відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покласти на орган Національної поліції України за місцем проживання обвинуваченої.
Копію ухвали направити до Державної установи Запорізький слідчий ізолятор для відома.
Повний текст ухвали проголошено 27.09.2021 року о 16 год. 00 хв.

Суддя Комунарського районного
суду м. Запоріжжя ОСОБА_1