Справа №635/7464/21
Провадження по справі 1-в/635/697/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
секретар судового засідання ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Землянки Кегечівського району Харківської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

-08 листопада 2004 року апеляційним судом Харківської області за ч.3 ст.289, ч.2 ст.289, ч.1 ст.396 КК України до 10 років позбавлення волі, строк покарання був змінений ухвалою Верховного суду України від 22 лютого 2005 року до 6 років позбавлення волі;

-23 липня 2012 року Кегичівським районним судом Харківської області за ч.1 ст.122 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробування на строк 3 роки;

-02 грудня 2013 року Красноградським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 187, ст. 71 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою Харківського районного суду Харківської області замінено невідбуту частину покарання у виді 2 (двох) років 9 (дев`ять) місяців 25 (двадцять п`ять) днів позбавлення волі на більш м`яке покаранняу виді обмеження волі на той самий строк,

про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 засуджений вироком Красноградського районного суду Харківської області від 02 грудня 2013 року за ч.3 ст. 187, ст. 71 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 травня 2019 року ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання у виді 2 років 9 місяців 25 днів позбавлення волі на більш м`яке покаранняу виді обмеження волі на той самий строк.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що за час відбування покарання багато що переосмислив, йому соромно за свої дії перед батьками. Зазначив, що у нього росте дочка, а тому є заради кого жити, змінитися в кращу сторону. В державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» працював зварювальником, отримав спеціальну освіту, після звільнення хоче працювати за спеціальністю.

Прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання заперечував, посилаючись на те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Представник Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримав.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав.

Суд, вислухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 02 грудня 2013 року Красноградським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 187, ст.71 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Вирок набрав законної сили 26 березня 2014 року.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 липня 2016 року засудженому ОСОБА_4 на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк покарання час перебування під вартою з 23 вересня 2013 року по 26 березня 2014 року з розрахунку один день переднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з урахуванням фактично відбутого строку.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 травня 2019 року ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання у виді 2 років 9 місяців 25 днів позбавлення волі на більш м`яке покаранняу виді обмеження волі на той самий строк.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 23 вересня 2013 року, кінець строку 20 березня 2022 року.

З 25 червня 2019 року засуджений відбуває покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)»

Станом на 20 грудня 2019 року ОСОБА_4 фактично відбув 3/4 строку покарання.

Згідно характеристики, наданої начальником відділення СПС ОСОБА_5 , погодженої з начальником сектору з соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_6 від 05 жовтня 2021 року, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 23 вересня 2013 року. За час тримання в державній установі «Харківська установа виконання покарань (№ 27)» режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. Під час відбування покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№і 100)» порушував режим відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності сім разів. За сумлінну поведінку і ставлення до праці заохочувався вісім разів адміністрацією установи. Відповідно до ст. 118 КВК України був працевлаштований на виробництві установи, характеризувався позитивно. З 25 червня 2019 року відбуває покарання в державній установі «Хролівський виправний центр (№ 140)» згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 23 травня 2019 року як такий, що став на шлях виправлення, згідно ст. 82 КК України. За власною ініціативою з перших днів перебування в виправному центрі виявив бажання працювати. Працевлаштований на контрагентському об`єкті ФОП « ОСОБА_7 », згідно ст. 60 КВК України. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, поставленні завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставитеся до майна та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться добре, в роботі проявляє розумну ініціативу. Виконує передбачені законом вимоги персоналу, при виконанні робіт із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, порушень техніки безпеки не допускає. За час відбування покарання допускав порушення порядку відбування покарання, за що має чотири стягнення, за сумлінну поведінку і ставлення до праці один раз був заохочений адміністрацією установи. На теперішній час засуджений ОСОБА_4 характеризується посередньо. У відношенні до представників адміністрації виправного центру переважно ввічливий, намагається дотримуватись правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги. Приймає активну участь в проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, згідно ст. 66 КВК України. За власним бажанням приймає участь в програмі диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження». За характером спокійний, замкнений. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки з різними категоріями засуджених. Підтримує родинні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов та побачень. Засуджений ОСОБА_4 вину у скоєному злочині визнав повністю, у вчиненому розкаюється.

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до ч.1 ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

У відповідності до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Згідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.
Сумлінна поведінка засудженого означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого за весь час відбування ним покарання.

Судом встановлено, що згідно довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_4 останній має дев`ять заохочень та одинадцять стягнень, які погашені у встановленому законом порядку.

Згідно довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати засудженому ОСОБА_4 останній з липня 2019 року по лютий 2020 року, у червня 2020 року та у серпні 2020 року був працевлаштований на контрагентських об`єктах, у квітні 2021 року, червні та липні 2021 року працевлаштований у майстерні установи, у жовтні 2021 року працевлаштований на контрагентському об`єкті. За час відбуття покарання в державній установі активно залучався до робіт із благоустрою установи без оплати праці. Участю у роботах з благоустрою подавав позитивний приклад для інших засуджених.

За довідкою начальника сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ОСОБА_8 №14/191 від 06 жовтня 2021 року, виконавчі листи на засудженого ОСОБА_4 до державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» не надходили, за час відбування покарання кошти із засудженого не утримувались і не перераховувались.

Дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_4 , які відображають процес його виправлення за весь час відбування ним покарання, суд доходить до висновку, що виправлення засудженого не мало систематичного характеру, оскільки останній допускав порушення вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку та дисципліни, за що притягався до дисциплінарної відповідальності одинадцять разів, в тому числі за вживання спиртних напоїв на контрагентському об`єкті та відмову від робіт на контрагентському об`єкті., що в свою чергу свідчить про його несумлінне ставлення до праці.

Враховуючи викладене, характеристику засудженого, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, праці, поведінку та спосіб життя за весь час відбуття покарання, суд приходить до висновку про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, а тому вважає неможливим застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1