Справа № 1-кп/593/126/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" серпня 2021 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Бережани кримінальне провадження, внесене 22 липня 2021 року до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000130 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Купчинці Козівського району Тернопільської області, громадянина України, із базовою середньою освітою, одруженого, має на утриманні має одну неповнолітню дитину, не працюючого, не депутата, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з 08 вересня 2020 року по 10 червня 2021 року ОСОБА_4 , перебуваючи по місцю спільного проживання із своєю сестрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, систематично вчиняв психологічне насильство над своєю сестрою ОСОБА_5 , що виражалось у словесних образах, нецензурних висловлюваннях та погрозах фізичною розправою. Вказані дії ОСОБА_4 призвели до психологічних страждань ОСОБА_5 ..
Так, 08 вересня 2020 року, близько 10 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо ОСОБА_5 , а саме: висловлювався в її адресу нецензурною лайкою та погрожував їй фізичною розправою.
За вищевказаним фактом 23 листопада 2020 року постановою Козівського районного суду у справі № 951/778/20 (№ 3/951/714/2020) ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.
Надалі, 4 лютого 2021 року, близько 22 год. 45 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо ОСОБА_5 , а саме: висловлювався в її адресу нецензурною лайкою та погрожував їй фізичною розправою.
Також, 8 лютого 2021 року, близько 22 год., ОСОБА_4 , перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо ОСОБА_5 , а саме: висловлювався в її адресу нецензурною лайкою та погрожував їй фізичною розправою.
За двома вищевказаними фактами 2 березня 2021року постановою Козівського районного суду Тернопільської області у справі № 951/202/21 (№ 3/951/160/2021) ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 173-2 КУпАП та ч.2 ст.173-2 КУпАП.
Окрім цього, ОСОБА_4 , будучи неодноразово протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_5 , тобто адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173- 2 КУпАП, 10 червня 2021 року знову вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_5 .
Так, 10 червня 2021 року, близько 20 год., ОСОБА_4 , перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо ОСОБА_5 , а саме: висловлювався в її адресу нецензурною лайкою та погрожував їй фізичною розправою.
Таким чином, своїми протиправними діями, які виразились у вчиненні домашнього насильства, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршенні якості життя потерпілої особи, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

30 липня 2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 471 КПК України було укладено угоду про примирення.
Згідно даної угоди сторони кримінального провадження дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 126-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений за ст. 126-1 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням йому іспитового строку та із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та що вказана угода у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 469 КПК України укладена за ініціативою потерпілої.

Ураховуючи особливості і специфіку вчиненого злочину та конкретні обставини його вчинення, зокрема, тяжкість заподіяного злочину, як показник індивідуального рівня суспільної небезпеки, зумовленого специфічними об`єктивними і суб`єктивними ознаками, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його соціальні та правові характеристики, які мають кримінально-правове значення, факт повного і безпосереднього визнання винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, наявність пом`якшуючої обставини, передбаченої ст. 66 КК України, а саме: щире каяття, та беручи до уваги той факт, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності та має на утриманні неповнолітню дитину, а також, враховуючи положення ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, ОСОБА_4 , як особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

А так як умови, укладеної між сторонами угоди, відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, суд, беручи до уваги вищевикладене, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України та санкції ст. 126-1 КК України.
Керуючись ст. ст. 314, 370, 373, 374, 394, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 30 липня 2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням йому іспитового строку на 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуюча суддя: ОСОБА_1