н/п 1-кс/953/9002/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, які внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001696 від 28.02.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.1,2 ст.255; ч.4 ст. 28, ч.1,2 ст.361; ч.4 ст.28, ч.3 ст.190 КК України за підозрою
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області, не одруженого, працюючого неофіційно, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого .1,2 ст.255, ч.4 ст. 28, ч.1,2 ст.361, ч.4 ст.28, ч.3 ст.190 КК України

Встановив:
17.09.2021 року СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, які внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001696 від 28.02.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.1,2 ст.255; ч.4 ст. 28, ч.1,2 ст.361; ч.4 ст.28, ч.3 ст.190 КК України звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером № 0001696 від 28.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.1,2 ст.255; ч.4 ст. 28, ч.1,2 ст.361; ч.4 ст.28, ч.3 ст.190 КК України, за підозрою ОСОБА_4

16 лютого 2021 року СУ ГУНП в Харківській області повідомлено про підозру ОСОБА_4 .

Згідно клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що у вересні 2019 року, ОСОБА_7 перебуваючи на території м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, у невстановленому під час досудового розслідування місці та часі, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення, не бажаючи займатися законною трудовою діяльністю, не маючи офіційного джерела прибутку, діючи разом із своїм знайомим ОСОБА_4 , який виступав в якості співорганізатора злочинної діяльності, розробили план вчинення злочинів, пов`язаних із заволодінням чужим майном грошовими коштами різноманітних кредитних установ України, які надають послуги з он-лайн кредитування фізичних осіб, шляхом вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки,а також злочинів, пов`язаних із несанкціонованим втручанням в роботу автоматизованих систем, комп`ютерних мереж та мереж електрозв`язку ПрАТ «ВФ Україна», що призвело до блокування інформації.

Розробивши вказаний вище план злочинної діяльності, розуміючи неможливість самостійної його реалізації, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , бажаючи безпосередньо керувати вчиненням злочинів, усвідомлюючи той факт, що вони користуються безумовним авторитетом серед осіб, які ведуть антисоціальний спосіб життя, не бажають займатися законною трудовою діяльністю та схильні до вчинення незаконних дій, з метою особистого збагачення, прийняли рішення щодо створення злочинної організації - внутрішньо та зовнішньо стійкого ієрархічного об`єднання п`яти і більше осіб, із залученням нових учасників, які під їх керівництвом, за ієрархією, виконували б активні дії, спрямовані на вчинення вищевказаних протиправних діянь, передбачених розробленим ними планом злочинної діяльності, чітко розподіливши функції кожного з них.

Реалізуючи вказані злочинні наміри, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , здійснили підбір кандидатів для залучення до злочинної діяльності обравши своїх знайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яким довели суть злочинного плану та запропонували увійти до складу створеної ними злочинної організації та під їх керівництвом вчиняти злочини відповідно до злочинного плану.

В свою чергу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи умисно із корисливих спонукань, ознайомившись із доведеним до них злочинним планом, не бажаючи займатися законною трудовою діяльністю, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, беззаперечно визнаючи авторитет ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , прийняли їх пропозицію та виразили свою готовність підпорядковуватися їм та вчиняти злочини під їх керівництвом. Після чого погодили розроблений останніми злочинний план та надали згоду на свою активну участь у його виконанні та досягненні єдиного умислу, а також виразили свою готовність увійти до складу створюваної ОСОБА_7 та ОСОБА_4 злочинної організації та систематично вчиняти під їх керівництвом тяжкі злочини проти власності та у сфері використання електронно-обчислювальних машин.

В подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 запропонували ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердити реальність своїх намірів певними діями, а саме підшукати інших учасників злочинної організації, з числа осіб, які внаслідок виниклих тяжких особистих та сімейних обставин, перебували у скрутному матеріальному становищі.

Надалі, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи під керівництвом ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , виконуючи вказівку останніх, вибудовуючи обумовлену ними ієрархію злочинного об`єднання, залучили до вчинення зазначених злочинів нових учасників злочинної організації, з числа своїх знайомих, мешканців м. Кривій Ріг Дніпропетровської області.

Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 довели суть злочинних намірів своїм знайомим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які діючи умисно, із корисливих спонукань, не бажаючи займатися законною трудовою діяльністю, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи факт існування стійкого ієрархічного об`єднання осіб, з метою вчинення тяжких злочинів, виразили свою готовність, увійти до складу створюваної ОСОБА_7 та ОСОБА_4 злочинної організації, погодили злочинний план та надали згоду на свою активну участь у його виконанні, та досягненні єдиного умислу, відомого усім учасникам злочинної організації.

Вказаними діями, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 здійснили внутрішню побудову злочинної організації, яка відповідала єдиному злочинному плану та функціям її учасників, була обумовлена способом вчинення злочинів та спрямована на досягнення єдиної злочинної мети.

В той самий час учасниками злочинної організації, для створення її здатності забезпечити стабільність і безпеку свого функціонування, тобто ефективно протидіяти внутрішнім факторам, що можуть їх дезорганізувати були вжиті наступні заходи: розроблені єдині для всіх учасників групи правила поведінки, формування складу злочинної організації на підставі наявних тісних стосунків між її учасниками, їх централізованого підпорядкування, із наявністю плану злочинної діяльності із чітким розподілом функцій учасників злочинної організації щодо його досягнення.

Зміст стійких зв`язків між учасниками злочинної організації полягав у беззаперечному визнанні ними авторитету ОСОБА_7 та ОСОБА_4 та спільному бажанні досягти єдиного злочинного результату - незаконного збагачення за рахунок заволодіння чужим майном шляхом обману шахрайстві, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки та несанкціонованому втручанні в роботу автоматизованих систем, комп`ютерних мереж та мереж електрозв`язку, що призвело до витоку, втрати та блокування інформації, що забезпечувало єдність та стабільність стосунків між ними.

Отримані від зазначених шахрайських дій грошові кошти, розподілялися між усіма співучасниками у заздалегідь обумовлених частинах, які визначалися керівниками злочинної організації ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , залежно від обсягу викрадених шахрайським шляхом коштів, а саме: 50% викрадених, заздалегідь обготівкованих грошових коштів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повинні були віддавати організаторам та керівникам злочинної організації ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , а залишок викрадених грошових коштів, в попередньо обумовлених долях, розподілявся між всіма учасниками злочинної організації, які приймали безпосередню участь у вчиненні злочинів, із формуванням заощаджень «общаку» на покриття витрат на пошук підконтрольних осіб, на яких були оформлені банківські платіжні картки, придбання нульових сім-карток, поповнення рахунків мобільних терміналів, які використовувалися у ході вчинення злочинів.

При цьому усі учасники злочинної організації розуміли механізм її злочинної діяльності, були обізнані про наявність керівників та координаторів, в особі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , визнавали їх авторитет, були об`єднані єдиним злочинним планом та усвідомлювали, що вони діють як учасники стійкого ієрархічного об`єднання, яким є злочинна організація.

Спілкування учасників злочинної організації, виключно засобами зв`язку мережі Інтернет, обумовлено їх прагненням активно протидіяти зовнішнім факторам які можуть дезорганізувати її діяльність, приховувати злочинний умисел та дії учасників вчинення злочинів, виключити витік інформації про скоєні ними злочини та досягнення повної конспірації від викриття правоохоронними органами.

За ієрархічністю створена та керована ОСОБА_7 та ОСОБА_4 злочинна організація складалася із трьох ланок: вищої, яку займали останні,здійснюючи керування злочинним об`єднанням та приймаючи безпосередню участь у вчиненні злочинів. Середньої ланки, яку займали ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які щоденно звітували перед ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про кількість спроб вчинення злочинів, кількість вчинених шахрайств, несанкціонованих втручань в роботу автоматизованих систем, комп`ютерних мереж, мереж електрозв`язку та сум викрадених коштів. Приймали активну участь в реалізації злочинного плану застосовуючи розроблені ОСОБА_7 та ОСОБА_4 способи вчинення злочинів. Нижньої ланки, яку займали ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які безпосередньо підпорядковувалися ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які в свою чергу ОСОБА_7 та ОСОБА_4 та приймали активну участь в реалізації злочинного плану, застосовуючи розроблені організаторами способи вчинення злочинів, щодо об`єктів злочинних посягань: фізичних осіб - абонентів, юридичних осіб -кредитних організацій, визначених та доведених їм до використання під час вчинення злочинів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Отже, неухильне виконання попередньо обумовлених функцій учасниками злочинного об`єднання, до якого увійшли: організатори та керівники ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , активні учасники ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , забезпечило спільність їх злочинного умислу, стійку незаконну діяльність злочинної організації та систематичне вчинення її учасниками тяжких злочинів протягом тривалого часу, до моменту викриття та припинення їх протиправної діяльності правоохоронними органами, тобто з причин, які не залежали від волі учасників цієї організації.

При цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_4 надавали вказівки учасникам злочинної організації ОСОБА_9 та ОСОБА_8 щодо знищення речових доказів, перешкоджання органу досудового розслідування у встановленні інших вчинених злочинівта викритті у їх вчиненні учасників вищої та нижньої ланки злочинної організації.

Вимагали від ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не викривати органу досудового розслідування їх особи, як організаторів злочинної організації, пропонуючи взамін допомогу в уникненні від покарання за вчинені злочини.

При цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_4 забезпечували стійкість, існування та фінансування злочинної організації після затримання співробітниками правоохоронних органів її учасників з середньої та нижньої ланок.

Згуртованість та стійкість зазначеної злочинної організації виразилась у характері спілкування між собою, постійності форм та методів злочинної діяльності, ретельної підготовки та планування злочинів, пов`язаних із заволодінням шахрайським шляхом грошовими коштами он-лайн кредитних організацій та фізичних осіб, що забезпечено стабільним складом її учасників семеро осіб, внутрішньою та зовнішньою стійкістю, постійністю та ієрархічністю зв`язків усіх її учасників. Крім того, стійкість злочинної організації полягала в її здатності забезпечити стабільність і безпеку свого функціонування, тобто ефективно протидіяти факторам, що можуть її дезорганізувати, як внутрішнім, так і зовнішнім, за допомогою засобів конспірації.

Здійснюючи керівництво злочинною організацією, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , з урахуванням якостей та рис характеру членів угрупування, здатності їх до певних дій, розподілили ролі кожного з його учасників при вчиненні злочинів.

Як співорганізатор та активний учасник злочинної організації ОСОБА_4 , будучи обізнаним про злочинні дії ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , під час створення, керування та участі в злочинній організації виконував наступне:

разом із ОСОБА_7 створив та у подальшому очолив та керував злочинною організацією, підшукав її учасників та здійснював керівництво злочинним угрупуванням, координував дії кожного з учасників цієї організації, консультував їх; особисто та разом з ОСОБА_7 здійснював керівництво та координацію злочинною організацією, розподіляючи і погоджуючи зі співучасниками функції та обов`язки кожного з них, проводив інструктажі учасників організованого злочинного угрупування, скеровуючи їх діяльність на досягнення єдиного злочинного умислу, який полягав у заволодінні шахрайським шляхом грошовими коштами он-лайн кредитних установ України та несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем, комп`ютерних мереж та мереж електрозв`язку ПрАТ «ВФ Україна»» у складі злочинної організації; визначив у якості об`єктів злочинних посягань- грошові кошти он-лайн кредитних установ України;спрямовував учасників угрупування для підшукування та особисто підшукував підконтрольних осіб, які ведуть антисоціальний спосіб життя, тимчасово не працюючих та осіб, які не мають постійного доходу, з метою оформлення на них банківських карток, підконтрольних учасникам угрупування; постійно удосконалював схему вчинення злочинних дій; демонстрував своє одноособове та лідерське право на розподіл грошових коштів серед учасників злочинного угрупування, яке відбувалось в процентному відношенні; розподіляв ролі учасників групи, за їх особистими якостями, рисами характеру, взаєморозумінням та можливістю виконання конкретних функції злочинного плану певними особами, таким чином забезпечуючи злагоджену діяльність по реалізації злочинного плану, який полягав у заволодінні шахрайським шляхом грошовими коштами он-лайн кредитних установ України та несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем, комп`ютерних мереж та мереж електрозв`язку ПрАТ «ВФ Україна» у складі злочинної організації; контролював хід вчинення злочинів, вимагаючи від учасників угрупування доповідати йому особисто щодо зняття грошових коштів з підконтрольних банківських платіжних карток банку емітента, сум обготівкованих грошових коштів ; розробляв заходи протидії як зовнішнім так і внутрішнім факторам, які можуть дезорганізувати діяльність групи; вирішував питання про розмір грошової винагороди учасників злочинної організації, розподіляючи між ними грошові кошти, частина яких також використовувалася для забезпечення подальшого придбання нульових сім-карток та банківських карток необхідних для обготівкування грошових коштів; отримував свою частку грошової винагороди від діяльності злочинної організації, що було основним джерелом його доходів.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_7 разом з ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області приблизно у вересні 2019 року, точна дата під час досудового розслідування не встановлена, створили та керували злочинною організацією, що представляла собою внутрішнє та зовнішнє стійке ієрархічне об`єднання семи осіб: самих ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , а також ОСОБА_12 , ОСОБА_11 ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які діючи умисно, із корисливих мотивів, попередньо зорганізувались для вчинення тяжких злочинів, пов`язаних із заволодінням грошовими коштами он-лайн кредитних установ України шахрайським шляхом, з використанням електронно-обчислювальної техніки, а також несанкціонованому втручанні в роботу автоматизованих систем, комп`ютерних мереж та мереж електрозв`язку, що призвело до витоку, втрати та блокування інформації, за єдиним злочинним планом та з розподілом функцій учасників злочинної організації, спрямованих на досягнення цього плану, який був відомий та погоджений її учасниками.

Так, ОСОБА_7 , особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження ( ОСОБА_4 ), ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , обвинувачуються в тому, що діючи у

м. Кривій Ріг Дніпропетровської області, у складі злочинної організації з 7 осіб, у період з вересня 2019 року по 11.06.2020 (тобто до моменту фактичного припинення їх злочинної діяльності працівниками правоохоронних органів), використовуючи підставних осіб, вчинили низку кримінальних правопорушень, пов`язаних із заволодінням шахрайським шляхом з використанням електронно-обчислювальної техніки грошовими коштами «онлайн» кредитних установ України, а також несанкціонованим втручанням в роботу автоматизованих систем, комп`ютерних мереж та мереж електрозв`язку, що призвело до витоку, втрати та блокування інформації, а саме: заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами 14 «онлайн» кредитних організацій: ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на суму 81 000,00 гривень, ТОВ «Лайм Кепітел» на суму 2 000,00 гривень, ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» на суму 14 900,00 гривень; ТОВ «ФК «Джобер» на суму 16 300,00 гривень; ТОВ «ФК «Верона» на суму 14 300,00 гривень; ТОВ «Сос Кредит» на суму 32 250,00 гривень; ТОВ «ФК «Дінеро» на суму 9 500,00 гривень; ТОВ «Преміум Актив» на суму 56 600,00 гривень; ТОВ «ФІНФОРС» на суму 5 000,00 гривень; ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на суму 148 800,00 гривень; ТОВ «ФК «Форза» на суму 59 504,00 гривень; ТОВ «Глобал кредит» на суму 20 150,00 гривень; ТОВ «ЗАЙМЕР» на суму 21 00,00 гривень; ТОВ «Качай Гроші» на суму 29 800,00 гривень, на загальну суму 511 104 грн. та несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, комп`ютерних мереж та мереж електрозв`язку ПрАТ «ВФ Україна», що призвело до витоку, втрати та блокування інформації, а саме: до перевипуску сім-карток 38 потерпілих осіб: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 мешканців різних регіонів України (Харківської, Дніпропетровської, Київської, Львівської, Одеської, Миколаївської та Запорізької областей).

Під час досудового розслідування в кримінальному провадженні за № 0002460 від 28.09.2019 за ознаками кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.1,2 ст.255; ч.4 ст. 28, ч.1,2 ст.361; ч.4 ст.28, ч.3 ст.190 КК України, 16.02.2021 матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_52 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні її ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.255; ч.4 ст. 28, ч.1,2 ст.361; ч.4 ст.28, ч.3 ст.190 КК України.
24.02.2021 з матеріалів кримінального провадження за № 0002460 від 28.09.2019 матеріали досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.255; ч.4 ст. 28, ч.1,2 ст.361; ч.4 ст.28, ч.3 ст.190 КК України виділено в окреме кримінальне провадження за №0000283 від 24.02.2021.

19.03.2021 кримінальне провадження №0000283 від 24.02.2021 об`єднано з кримінальним провадженням №0001696 від 28.02.2020 під загальним номером №0001696.

24.02.2021 СУ ГУНП в Харківській області оголошено в розшук ОСОБА_4 .

Підставою застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного вказують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст.255; ч.4 ст. 28, ч.1,2 ст.361; ч.4 ст.28, ч.3 ст.190 КК України, та у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому просить обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив про його задовольнити, посилаючись на існування ризиків.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили врахувати всі наявні дані по особі підозрюваного, що він не ухилявся і про розшук нічого не знав, а коли дізнався, одразу прийшов до суду. Просили врахувати недоведеність ризиків, наявність у ОСОБА_4 дівчини, постійного місця проживання та реєстрації, хвороб, з приводу яких він лікується.

При розгляді клопотання слідчим суддею з пояснень підозрюваного встановлено, що він показання дає добровільно, до нього не застосовувались насильство під час досудового розслідування.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази встановив, що в провадженні СУ ГУНП в Харківській перебуває кримінальне провадження за номером0000283 від 24.02.2021 щодо підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.255; ч.4 ст. 28, ч.1,2 ст.361; ч.4 ст.28, ч.3 ст.190 КК України, виділеного з провадження № 0002460 від 28.09.2019.

Згідно наданих матеріалів клопотання, матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_52 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні її ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.255; ч.4 ст. 28, ч.1,2 ст.361; ч.4 ст.28, ч.3 ст.190 КК України та оголошений в розшук ОСОБА_4 .

За поясненнями учасників та самого підозрюваного 07.12.2021 року йому було вручено особисто повідомлення про підозру за ч.1,2 ст.255; ч.4 ст. 28, ч.1,2 ст.361; ч.4 ст.28, ч.3 ст.190 КК України та клопотання від 17.09.2021 року.

Також, слідчий суддя враховує, що 17.09.2021 року було постановлено ухвалу про дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу до Київського районного суду м. Харкова, однак 16.11.2021 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_4 про добровільне з*явлення до слідчого судді, з зазначенням про те, що йому випадково стало відомо про наявність ухвали про привід.

Дослідивши всі представлені матеріали, вислухавши учасників, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою ЄСПЛ.
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому, факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».
З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст.255; ч.4 ст. 28, ч.1,2 ст.361; ч.4 ст.28, ч.3 ст.190 КК України.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, ОСОБА_4 є осудною особою, який досяг 16-річного віку.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст.255; ч.4 ст. 28, ч.1,2 ст.361; ч.4 ст.28, ч.3 ст.190 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів: показаннями свідка ОСОБА_53 ; показаннями підозрюваного ОСОБА_12 , протоколами впізнання особи за фотознімками, протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з електронних інформаційних систем, протоколами допиту потерпілих.

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри, на даній стадії проведення досудового розслідування кримінального провадження, щодо вчинення ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст.255; ч.4 ст. 28, ч.1,2 ст.361; ч.4 ст.28, ч.3 ст.190 КК України за викладених у клопотанні обставин. І доводи захисту з даного питання не спростовують висновків слідчого судді.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України

Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, враховуючи тяжкість пред*явленої підозри та незаконно впливати свідків.
П. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України під час розгляду клопотання не підтверджений, оскільки не надані докази на підтвердження того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити їх вчинення, враховуючи дані по особистості підозрюваного, який раніше не судимий.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій, враховуючи те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, раніше з його слів проживав в м. Києві.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілих та дослідження їх судом.
Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків, враховуючи обставини кримінального правопорушення.
Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Згідно ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання щодо можливості призначення іншого запобіжного заходу слідчий суддя приходить до висновку що відносно ОСОБА_4 можливо застосувати домашній арешт за місцем мешкання, враховуючи всі досліджені слідчим суддею дані по його особистості (відсутність судимостей, дані про строк досудового розслідування, відомості про добровільне з*явлення до суду, дані про наявність родини, реєстрацію місця мешкання, наявність хвороб, з приводу яких лікується, дані про працевлаштування в службі таксі), повідомлені відомості щодо обставин вчинення інкриміновано правопорушення, і всі ці досліджені слідчим суддею обставини дають підстави стверджувати, що відносно підозрюваного можливо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання та реєстрації, для забезпечення поведінки підозрюваного під час досудового розслідування, без застосування тримання під вартою.
На підставі вищезазначеного, суд клопотання сторони обвинувачення відхиляє та обирає відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з відповідними обов*язками, в межах строку досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

Ухвалив:
В задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою відмовити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою мешкання: АДРЕСА_1 , а саме: заборонити підозрюваному ОСОБА_4 залишати житло у період часу з 20-00 год. до 07-00 год. наступної доби за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора та суду, зі строком на 10 днів, до 30.12.2021 року, тобто в межах строку досудового розслідування.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: - не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; - утримуватись від спілкування зі свідками та підозрюваними по даному кримінальному провадженню.

Ухвалу направити для виконання до відділу поліції за місцем проживання підозрюваного через слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 та прокурора, який присутній в залі суді ОСОБА_3 .

Встановити строк дії ухвали до 30.12.2021 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1