ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/221/22 Справа № 203/4934/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000124 за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2021 року про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2021 року було частково задоволено клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на майно.
Накладено арешт на кошти, з позбавленням права їх відчуження і розпорядження, що знаходяться та будуть надходити на рахунки, відкриті в АТ Райффайзен Банк () на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 361 КК України.
Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000124 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 361 КК України, в якому ОСОБА_6 в порядку ст.ст. 276-278 КПК України було повідомлено про підозру. В рамках кримінального провадження ПАТ КБ Приватбанк до ОСОБА_6 , пред`явлений цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому, слідчий суддя прийшов до висновку про доведеність ризиків розпорядження коштами, наявними на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_6 , а тому наявні підстави за ч. 10 ст. 170 КПК України для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту грошових коштів, з позбавлення права їх відчуження і розпорядження, що знаходяться та будуть надходити на рахунки, відкриті в АТ Райффайзен Банк () на ім`я ОСОБА_6 .
Разом з тим, слідчий суддя зазначив, що клопотання прокурора в частині зупинення видаткових операцій по рахунковим рахункам, зобов`язання службових осіб банківських установ зробити відмітку на ухвалі суду із вказівкою дати і часу надання ухвали і суми коштів, на які накладено арешт, зобов`язання службових осіб банку надавати виписки (довідки) із зазначенням даних про зміну суми грошових коштів на рахунках особи на письмові запити прокурора задоволенню не підлягають, оскільки такі вимоги стосуються виключно порядку виконання ухвали слідчого судді і не є предметом розгляду клопотання про арешт.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді, ОСОБА_6 зазначив, що копію ухвали від 29.12.2021 року отримав лише 11.01.2021 року. Розгляд клопотання було проведено без його участі.
Вказує, що ухвала є незаконною та необгрунтованою.
Зазначає, що слідчим суддею не було враховано, що в матеріалах провадження міститься копія цивільного позову АТ КБ Приватбанк, яка містить помилки.
Так, як зазначено у позові, цивільний позов подається до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська та прокурору відділу Дніпропетровської обласної прокуратури, однак підпис про отримання зазначено слідчої ОСОБА_8 . Не зазначено дати подання вказаного позову, лише дата отримання.
Крім того, вказує, що в вимогах цивільного позову не вірно зазначено дані РНОКПП ОСОБА_9 та ОСОБА_6 . Не надано додатків до цивільного позову.
Також, апелянт вказує, що у цивільному позові відсутні будь-які докази фактичним обставинам справи, не надано доказів про сплату судового збору.
Вказує, що цивільний позов начебто заявляется дата не вказана, однак дата отримання слідчою 22.11.2021р - на цей час жодній особі навіть не було повідомлено про підозру, досудове розслідування тривало щодо невідомих осіб.
Крім того, апелянт зазначив, що ухвалою слідчого судді від 14.12.2021 року, клопотання прокурора про накладення арешту на майно було повернуто та надано прокурору строк 72 години для усунення недоліків. Однак прокурор ігноруючи строк 72 години - надає клопотання датоване 23.12.2021р. лише 24.12.2021р., тобто приблизно через 240 годин, що більш ніж в тричі перевищує строк усунення недоліків.
На думку апелянта, слідчий суддя при розгляді клопотання про накладення арешту на майно не дотрималась вимог ст. 173 КПК України.
Повідомлений належним чином про час та місце розгляду апеляції прокурор до суду апеляційної інстанції не прибув.
За наведених вище обставин враховуючи стислі строки регламентовані ч. 2 ст. 422 КПК України судова колегія вважає можливим розглянути апеляцію по суті, без участі прокурора, належним чином повідомленого про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як в силу вимог ч. 4 ст. 405 КПК України його участь в розгляді справи не є обов`язковою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Згідно із ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Положенням ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
Оскаржене рішення слідчого судді постановлено 29 грудня 2021 року, за відсутності власника майна ОСОБА_6 та його представника, в той час як ОСОБА_6 наголошує на отриманні ним копії ухвали 11.01.2022, що не спростовується доказами наявними в матеріалах провадження.
За таких обставин, апеляційний суд вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали поважними, та такими, що є підставою для поновлення пропущеного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційний суд виходить з наступного.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Як вбачається з матеріалів провадження, відділом РОТЗ СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2021 року під № 0000124 за фактом незаконних операцій з платіжними картками та заволодіння коштами у великих розмірах шахрайським шляхом, несанкціонованого списання грошових коштів з банківських рахунків без відома власників, зміни фінансових номерів у мобільному додатку «Приват24» з подальшим оформленням кредиту на ім`я власників рахунку, за фактом здійснення незаконних дій з платіжними картками, що призвело до крадіжки грошових коштів у великих розмірах, що органом досудового розслідування попередньо кваліфіковано за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 361 КК України.
30 листопада 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у несанкціонованому втручанні в роботу автоматизованої системи, підробці, зберіганні, перевезенні та незаконному використанні платіжних карток та таємному викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що за сукупністю вчиненого кваліфікується за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 361 КК України.
22 листопада 2021 року у кримінальному провадженні № 0000124 ПАТ КБ «Приватбанк» заявило цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 суму збитків в розмірі 100 007,46 грн.
24 грудня 2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора про арешт майна.
В своєму клопотанні прокурор просить: накласти арешт на грошові кошти з позбавленням права їх відчуження і розпорядження, що знаходяться та будуть надходити на рахунки, відкриті в АТ Райффайзен Банк () на ім`я ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 . Зупинити видаткові операції по рорахунковим рахункам відкритих в АТ Райффайзен Банк () на ім`я ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 . Зобов`язати службових осіб, зробити відмітку на ухвалі суду із вказівкою дати та часу надання ухвали в банківську установу, а також суми коштів арештованих на рахунку та часу накладення арешту на кошти. Зобов`язати службових осіб АТ Райффайзен Банк надавати виписки (довідки) із зазначенням даних про зміну суми грошових коштів на вищезазначених рахунках на письмові запити прокурора.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2021 року вказане клопотання було задоволено частково.
Задовольняючи частково дане клопотання прокурора, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що прокурором доведено наявність ризиків розпорядження коштами, наявними на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_6 , з метою уникнення відповідальності за злочини, у яких підозрюється особа, а тому наявні підстави за ч. 10 ст. 170 КПК України для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту грошових коштів, з позбавленням права їх відчуження і розпорядження, що знаходяться та будуть надходити на рахунки, відкриті в АТ «Райффайзен Банк» () на ім`я ОСОБА_6 .
З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо, виходячи з наступних обставин.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.
Зокрема, посилаючись у клопотанні на те, що 30 листопада 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2021 року проведено обшук за місцем фактичного мешкання ОСОБА_6 , в ході якого вилучена велика кількість банківських платіжних карток, що може свідчити про те, що у ОСОБА_10 відкриті рахунки у різних банківських установах. Прокурор також зазначив, що потерпілим ПАТ КБ «Приватбанк» у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення є необхідність в арешті грошових коштів, з позбавленням права їх відчуження і розпорядження.
Разом з тим, допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що на сьогоднішній день не має банківських рахунків в АТ Райффайзен Банк, оскільки на початку грудня 2021 року закрив вказані рахунки в банківській установі, та на момент звернення прокурора з клопотанням про арешт майна не мав відкритих банківських рахунків.
Жодних доказів того, що на момент звернення прокурора з клопотання про арешт майна, банківські рахунки АТ Райффайзен Банк відкриті на ім`я ОСОБА_6 та останній ними користується в матеріалах судового провадження не міститься. Не приведені такі докази і в клопотанні прокурора, що свідчить про голослівність зазначених стверджень останнього.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає, аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Зокрема, в матеріалах, доданих до клопотання, не існує жодного доказу того, що грошові кошти, які знаходяться на рахунках ОСОБА_6 відкритих в АТ «Райффайзен Банк» відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність, неповноту та необ`єктивність судового розгляду, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню частково, з постановленням апеляційним судом нової ухвали.
Керуючись ст. ст.170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання підозрюваного ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2021 року - задовольнити та поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2021 року про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000124, - повернути прокурору для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду, протягом 72 години з часу отримання копії повного тексту цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4