23.12.2021 Справа № 490/6177/17
н/п 1-кп/490/45/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
23 грудня 2021 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
під час судового розгляду щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0000544, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.289, ч.2 ст.15 п.6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, та ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.3 ст.289, ч.2 ст.15 п.6, 12 ч.2 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.289, ч.2 ст.15 п.6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, та ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.3 ст.289, ч.2 ст.15 п.6, 12 ч.2 ст. 115 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою закінчується, а підстав для зміни запобіжного заходу немає, та наявні ризики передбачені п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України. ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого та тяжкого кримінального правопорушення, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк до довічного позбавлення волі, що дає підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. На це вказує те, що він згідно обвинувального акту уродженець м. Одеси фактично проживає в м. Южне, а вчинив злочин в м. Миколаєві. Після вчинення злочину з місця вчинення злочину він зник. Обвинувачений може знищити, сховати або спотворити речі, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що підтверджується тим, що знаряддя вчинення вбивства не були знайдені. Обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки вони наразі не допитані. Обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом зважаючи на винятковий цинізм кримінального злочину та способу його вчинення. Обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення зважаючи на те, що не має постійного місця роботи та притягається до кримінальної відповідальності за вчинення іншого злочину. Інший запобіжний захід не може гарантовано запобігти ризикам відповідно до ст.177 КПК України.
Захисник ОСОБА_5 та його підзахисний ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання та звертали увагу, що за тривалий час судового розгляду процесуальні ризики значно зменшилися та можливе застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, зазначали, що фактично обвинувачений відбув можливе покарання, яке може бути призначене за цим злочином. Крім того, посилалися на можливе працевлаштування обвинуваченого.
Вислухавши думки учасників процесу щодо вказаних клопотань, вивчивши надані сторонами документи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).
Суд, дослідив матеріали провадження, вважає, що тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Водночас, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому найбільш суворого запобіжного заходу, судом хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, однак на даний час ризики значно зменшились і прокурором не доведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.
Ступінь тяжкості висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, і покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, на думку суду не є достатньою підставою для продовження останньому обраного йому запобіжного заходу.
При цьому суд враховує тривалий строк перебування під вартою обвинуваченого з 2017 року по теперішній час.
Враховуючи вказані обставини, і те, що в клопотаннях сторони обвинувачення про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою протягом тривалого періоду містяться посилання, фактично, на ті самі обставини, які слугували підставами для застосування запобіжного заходу ще у 2017 році, тобто без належного доведення підстав продовження відносно нього виняткового запобіжного заходу та без урахування зменшення ризиків з часом, суд приходить до висновку, що таку тривалість тримання особи під вартою не можна вважати виправданою, і що належна процесуальна поведінка обвинуваченого може бути забезпечена застосуванням менш суворого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ч.5ст.194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись. ст.177, ст.178, ст.181, ст.193,ст.194, ст.195, ст.196, ст.202, 369,372 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Відповідно до ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_4 строком 19 лютого 2022 року наступні обов`язки:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду (в залежності від стадії кримінального провадження);
- утриматись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;
- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, ін. документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
У разі порушення підозрюваним ОСОБА_4 вказаних обов`язків, до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.
ОСОБА_4 звільнити з під варти у залі суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий ОСОБА_1