Справа № 583/3374/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" лютого 2022 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

його захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Акорд», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальне провадження № 0000247 від 17.04.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грунь Охтирського району Сумської області, українця, громадянина України, розлученого, працюючого водієм КЗ «Територіальний центр соціального обслуговування та надання соціальної допомоги» Грунської сільської ради, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

установив:

Обвинувачений ОСОБА_5 02.03.2019 близько 18-30 годин перебував біля кафе «Берізка» за адресою: вул. Остапа Вишні, 34 у с. Грунь Охтирського району Сумської області. Біля вищевказаного закладу відпочинку також перебував потерпілий ОСОБА_9 . В цей час на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними виникла сварка,в ході якої ОСОБА_5 , стоячи навпроти ОСОБА_9 обличчям один до одного, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та маючи умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_9 один удар кулаком правої руки по обличчю в область ока, внаслідок чого останній впав на землю.

В результаті вказаних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесне ушкодження у вигляді «травматическая афакия, иридодиализ, гемофтальм после контузии с разрывом склеры левого глаза», що відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я більше 21 дня.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час його допиту у судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнавав при цьому надаючи пояснення наступного змісту: 02.03.2019 у с. Грунь про вул. Остапа Вишні біля кафе «Берізка» близько 18 години вечора на вході до магазину його зачепив плечем ОСОБА_9 , звернувшись до нього нецензурною лайкою, на що ОСОБА_5 відповів, потім сварка між ними продовжувалася у фойє магазину, а пізніше на вулиці. ОСОБА_9 був у стані алкогольного сп`яніння, тоді як обвинувачений був тверезим, тому у відповідь на висловлені останнім образливі слова на адресу його батька не стримався і вдарив потерпілого правою рукою в обличчя, чи наносив удар ногою не пам`ятає. Після удару ОСОБА_9 впав на плитку, бо сніг вже розтав, спочатку на бік, потім перевернувся обличчям вниз. Обвинувачений відійшов від потерпілого, який підвівся і став погрожувати приїздом сина. Через деякий час приїхав син потерпілого, почав бити ОСОБА_5 , однак його зупинили та потерпілий разом із сином поїхали. На думку обвинуваченого, від його удару потерпілий не міг отримати такі тілесні ушкодження, крові на обличчі він не бачив. Обвинувачений намагався вирішити конфлікт, пропонував оплатити лікування потерпілому, а саме сплачувати кожного місяця по тисячі гривень, однак останній відмовився і вимагав сплатити відразу всю суму. Після завершення з`ясування усіх обставин справи та перевірки їх доказами, під час судових дебатів обвинувачений визнав свою вину у вчиненому, висловив каяття та просив вибачення у потерпілого.

Окрім наданих обвинуваченим пояснень, його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.
Показами потерпілого ОСОБА_9 , який суду пояснив, що у березні 2019 року на свято ОСОБА_10 він з товаришами відпочивав у кафе «Берізка», що у с. Грунь Охтирського району. Поряд із зазначеним кафе є магазин, виходячи з якого він побачив обвинуваченого, що стояв біля магазину з Нагорним та Шардаком. Через якийсь конфлікт між ними, ОСОБА_9 штовхнув обвинуваченого, від чого останній впав. Через деякий час потерпілий з товаришами у чотирьох вийшли із кафе, стояли розмовляли, невідомо звідки з`явився обвинувачений, який був на підпитку, почав чіплятися до потерпілого. ОСОБА_9 відійшов від ОСОБА_5 , той впав та коли підвівся, вдарив його ногою у живіт, а потім кулаком в око, від удару ОСОБА_9 впав, хлопці його підняли, з ока почала текти кров. Він пішов додому, приклав компрес, на вихідних до лікаря не звертався, лікувався вдома, а в понеділок звернувся в лікарню, де окуліст йому повідомила, що він втратив око і необхідно їхати до Харкова або Сум на операцію. Потерпілий поїхав до м.Харкова, де йому зробили дві операції, після чого неодноразово їздив на консультацію, замість ока йому зробили лінзу, проте він потребує ще операції і подальшого лікування, оскільки на даний час бачить погано.

Показами свідка ОСОБА_11 , яка у судовому засіданні пояснила, що потерпілий ОСОБА_9 є її чоловіком. У березні 2019 року у селі святкували Масляну, чоловік повернувся зі святкування близько 19 години, з його ока текла кров, на це пояснив, що його ударив ОСОБА_5 . Вона почала прикладати холодні компреси до ока чоловіка, а зранку око вже не відкривалося. У понеділок вони звернулися до лікаря окуліста, який направив їх до м.Харкова або до м.Суми на операцію. Вони поїхали до м.Харкова і в той же день чоловікові зробили першу операцію, яка коштувала їм майже 9 тисяч гривень. Після операції упав зір на другому окові. З 05 по 12 березня 2019 року потерпілий був у лікарні, потім направили за місцем проживання. Після виписки возили його у лікарню, лікар закапувала очі, потім призначили другу операцію. Свідок пояснила, що вони отримали гроші за паї та були змушені продати автомобіль, всі кошти пішли на лікування. Зробили другу операцію, шви заживали погано. Лікарняний був з 05.03.2019 по травень місяць. 25.03.2019 потерпілому зробили ще операцію, вибитий хрусталик та немає роговиці. Свідок пояснила, що вони продовжують їздити на консультації у м.Харків, а коли звертаються до лікаря у м.Охтирці, всі результати повідомляють лікарю у Харкові. Деякі ліки чоловікові призначили пожиттєво. За цей час ОСОБА_5 один раз прийшов, щоб отримати докази лікування чоловіка, та декілька разів телефонував, вибачався, однак повідомив, що грошей не має. Чоловік був змушений звільнитися з місця роботи, оскільки за станом здоров`я працювати не може, вона також не має змоги працювати, оскільки змушена доглядати за чоловіком. У лікарні в Харкові повідомили, що направлять на консультацію у Дніпро, імплантат буде коштувати 2 тисячі євро, а зір у чоловіка весь час погіршується.

Показами свідка ОСОБА_12 , який у судовому засіданні пояснив, що 02.03.2019 близько 18-30 год. перебував неподалік від кафе «Берізка» в с. Грунь Охтирського району. Бачив, як його односельчанин ОСОБА_5 виходив із продуктового магазину, що знаходився поряд із кафе, а ОСОБА_9 заходив до цього магазину. Через деякий час ОСОБА_9 вийшов з магазину та у нього з ОСОБА_5 виникла сварка, в ході якої потерпілий штовхнув ОСОБА_5 , той впав, а коли піднявся, вдарив ОСОБА_9 кулаком правої руки у ліву щелепу, після чого потерпілий упав на правий бік, він та інші хлопці допомогли йому піднятися. потім піднявся і став кричати, що буде кликати на допомогу сина. Через деякий час приїхав син потерпілого та став бити ОСОБА_5 , свідок відтягував сина потерпілого від ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_9 та його син поїхали додому. Також свідок повідомив, що ОСОБА_9 під час сварки перебував у стані алкогольного сп`яніння і невпевнено тримався на ногах. В той день була відлига, біля кафе викладена плитка, а тому на плитці можна було посковзнутись.

Показами свідка ОСОБА_13 , який у судовому засіданні пояснив, що у 2019 році на проводах зими він разом з іншими хлопцями, в тому числі і потерпілим по справі, відпочивали у с. Грунь. Їх було четверо, грали у магазині в карти і вживали алкогольні напої. Вони вийшли з магазину на вулицю, стояли розмовляли, неподалік стояла компанія хлопців, через деякий час з тієї компанії підбіг обвинувачений, свідок почув лише звук падіння, оскільки потерпілий знаходився позаду нього, коли повернувся, побачив, що ОСОБА_9 лежить у сугробі снігу, на обличчі останнього текла кров, а обвинувачений розвернувся і пішов. Пізніше прийшов син потерпілого і забрав його додому.

Також допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 власник кафе «Берізка», поблизу якого сталася дана подія суду пояснив, що у його кафе з 2018 року працює система відеоспостереження та у 2019 році до нього звернувся син потерпілого з проханням надати запис з відеокамери вуличного спостереження пояснивши тим, що його батька побили, на що він добровільно погодився та надав відеозапис, на якому зафіксовано бійку поблизу його кафе.
Свідок ОСОБА_15 , яка на той час працювала у кафе «Берізка», суду пояснили, що у її присутності було відтворено відеозапис з камери вуличного спостереження із зображенням бійки поблизу кафе, який син потерпілого знімав на мобільний телефон.
Крім того, винуватість ОСОБА_5 підтверджується наступними зібраними у справі та дослідженими судом під час судового розгляду письмовими доказами.
Даними протоколу огляду речей і документів та перегляду відеозапису з назвою «20190307_171308», відповідно до якого на 01 хв. 32 сек. поблизу сходинок до входу в магазин знаходиться 6 осіб чоловічої статі, четверо серед яких між собою спілкуються. Відповідно до пояснень ОСОБА_9 , ОСОБА_5 знаходиться до камери відеоспостереження спиною та одягнутий у головний убір сірого кольору, чорного кольору куртку, штани сірого кольору із продовгуватими вставками білого кольору по бокам. О 01 хв. 40 сек. ОСОБА_9 повалив на землю одного із осіб, після цього втрутився ОСОБА_5 , якого також повалено на землю. О 02 хв. 18 сек. ОСОБА_5 , знаходячись навпроти потерпілого ОСОБА_9 наносить правою ногою удар в ділянку живота останнього та один удар правою рукою в ділянку обличчя, після чого ОСОБА_9 падає спиною на землю (а.с. 92, 94-95).
Доводи захисника щодо недопустимості доказу у вигляді відеозапису, наданого потерпілим під час досудового розслідування, у зв`язку з тим, що він отриманий у незаконний спосіб без ухвали слідчого судді - суд до уваги не приймає з огляду на наступне.
Так відповідно до ст. 56 КПК України потерпілий протягом кримінального провадження має право, зокрема, подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду. Під час досудового розслідування потерпілий, серед іншого, має право подавати докази на підтвердження своєї заяви.
На виконання зазначених вище положень КПК України потерпілий ОСОБА_9 надав слідчому у даному кримінальному провадженні диск з відеозаписом з камер вуличного спостереження магазину «Берізка» у с. Грунь Охтирського району за 02.03.2019, де мала місце дана подія. При цьому свідок ОСОБА_14 , який є власником зазначеного магазину, підтвердив у судовому засіданні, що він добровільно видав цей відеозапис, на якому зафіксовано бійку поблизу його магазину.
Згідно приписів ст. 87 КПК України докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації , отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини є недопустимими. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей і документів, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених КПК України.
Так за положеннями ч. 3 ст.132 КПК України передбачено умови застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосування заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
У даному випадку свідком ОСОБА_14 добровільно видано зазначений вище відеозапис події, який потерпілим ОСОБА_9 надано слідчому у цьому кримінальному провадженні, а тому необхідності у застосуванні заходу кримінального провадження для отримання даного доказу не було. У подальшому 18.04.2019 слідчим Охтирського ВП ГУНП в Сумській області було складено протокол огляду та перегляду оптичного диску (носія інформації) з відеозаписом із камер вуличного спостереження, що знаходяться на магазині «Берізка» у с. Грунь за 02.03.2019, на якому зафіксовано побиття потерпілого ОСОБА_9 та цього ж дня винесено постанову про визнання такого оптичного диску з відеозаписом речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Отже, долучення слідчим до матеріалів кримінального провадження відеозапису з камер вуличного спостереження на магазині «Берізка», наданих потерпілим, здійснено у передбачений КПК спосіб, у зв`язку з чим відсутні підстав у визнанні зазначеного доказу недопустимим.
Даними медичної картки стаціонарного хворого № 2224 від 04.03.2019 на ім`я ОСОБА_9 із зазначенням діагнозу при госпіталізації «рвана рана ока з випаданням або втратою внутрішньо очної тканини» (а.с. 99-115).
Даними медичної картки стаціонарного хворого № 2947 від 25.03.2019 на ім`я ОСОБА_9 із зазначенням діагнозу при госпіталізації «крововилив в склоподібне тіло» (а.с. 117-134).
Даними висновку експерта № 433 від 12.11.2019, за результатом проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , відповідно до якого в офтальмологічному відділенні КНП «МКЛ № 14 ім. Л.Л. Гіршмана» ХМР ОСОБА_9 встановлений діагноз: Травматическая афакия, иридодиализ, гемофтальм после контузии с разрывом склеры левого глаза». Указане ушкодження не являється небезпечним для життя і згідно з пунктом 2.2.1 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я більше 21 дня. Дане ушкодження утворилось від дії тупого предмету, про що свідчить характер ушкодження, та могло бути отримано не менше ніж від однієї фізичної дії, давність нанесення ушкоджень може відповідати даті, зазначеній в ухвалі, про що свідчать дані медичної документації (а.с. 136-137).
Даними протоколу проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_9 від 31.01.2020 з відеозаписом до нього, під час перегляду якого у судовому засіданні вбачається, що потерпілий розповів про обставини вчиненого злочину та на статисті показав механізм нанесення йому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. Так, 02.03.2019 близько 18-00 годин потерпілий відпочивав в кафе «Берізка» в АДРЕСА_3 . Вийшовши на вулицю, до нього підійшов ОСОБА_5 , мешканець с. Грунь, та в ході розмови завдав один удар правою ногою в область живота, після чого через декілька хвилин обійшовши ОСОБА_9 ззаду наніс один удар кулаком правої руки по обличчю в область ока, від чого потерпілий впав (а.с. 138-140).
Даними висновку експерта № 105 від 22.04.2020, за результатом додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , відповідно до якого механізм спричинення тілесного ушкодження, виявленого у ОСОБА_9 може відповідати частково, так як кількість тілесних ушкоджень не відповідає кількості фізичних дій, показаному ним під час проведення слідчого експерименту (а.с. 141).
Даними протоколу проведення слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_13 від 31.01.2020 з відеозаписом, який переглянуто судом та з якого вбачається як свідок розповів про обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілому та на статисті показав механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 (а.с. 142-146).
Даними висновку експерта № 11/2021 від 01.09.2021, за результатом проведення комісійної судово-медичної експертизи за матеріалами справи № 583/3374/20, провадження 1-кп/583/77/21 відносно ОСОБА_9 , відповідно до якого за медичними даними (клінічними, додатковими методами дослідження, операцій), у ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження - важкий забій (контузія) лівого ока: підкон`юнктивальний розрив склери, повний крововилив в передню камеру ока (гіфема), випадіння кришталика (афакія), крововилив в скловидне тіло (гемофтальм). Потерпілому проведено оперативні лікування травми лівого ока: 04.03.2019 року ПХО розриву склери та вимивання крові з передньої камери ока; 27.03.2019 року вітректомія (видалення скловидного тіла); 12.04.2021 синустрабекулоектомія (створення прямого каналу відтоку внутрішньоочної рідини назовні); 20.05.2021 - імплантація райдужки; 30.06.2021 синустрабекулоектомія; 26.07.2021 - імплантація кришталика. На час проведення експертизи у потерпілого встановлено рубець склери, артифакія (імплантований штучний кришталик), стан після імплантації інтраокулярної лінзи та штучної райдужної оболонки, авітрія (відсутність скловидного тіла); стан після закритої субтотальної вітректомії, оперована вторинна глаукома лівого ока - наслідок контузії важкого ступеню (за даними матеріалів справи травма 02.03.2019). Виявлені під час огляду факосклероз правого ока та ангіопатія сітківки обох очей не знаходиться в причинному зв`язку з травмою лівого ока. Гострота зору на час огляду комісією правим оком 0,9 з корекцією 1,0; лівим оком 0,1 з корекцією 0,3. Травма лівого ока, спричинила тривалий розлад здоров`я, і згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України 17.01.1995 року №6, кваліфікується як середньої тяжкості тілесні ушкодження. На даний час визначити розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою загальної працездатності, неможливо, оскільки не визначився наслідок травми (в подальшому можлива зміна гостроти зору лівим оком). Вказані тілесні ушкодження утворилися внаслідок одноразової дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею в місці прикладення сили. В ушкодженнях не відобразилися ідентифікуючі конструктивні властивості травмуючого предмета (предметів), що не дає можливості його (їх) конкретизувати. Враховуючи характер та локалізацію травми лівого ока, відсутність медичних даних за тілесні ушкодження на виступаючих навколоочних ділянках (надбрівна дуга, вилична ділянка та інших), виключають можливість отримання даної травми при падінні з положення стоячи на покриту снігом землю чи тротуарну плитку (є тупими предметами з переважаючою контактуючою поверхнею.) На записі камери відеоспостереження (а.с. 92) відсутній контакт лівої половини обличчя з плиткою чи насипом снігу. Травма лівого ока могла утворитися як внаслідок удару долонею руки, так і кулаком в ліву половину обличчя з контактуванням обмеженої виступаючої їх частини (зігнутий суглоб пальців, кінцевої фаланги пальців) з лівим оком (а.с. 204-222).
Оцінивши досліджені під час судового розгляду докази, суд вважає їх належними та допустимими, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.
Суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та такі його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 судом встановлено, що він раніше не судимий, розлучений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює водієм Комунального закладу «Територіальний центр соціального обслуговування та надання соціальної допомоги» Грунської сільської ради, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. При цьому суд враховує, що вину ОСОБА_16 протягом судового розгляду справи не визнавав і визнав її лише наприкінці судового розгляду, сам факт визнання своєї вини обвинуваченим не може враховуватися судом як пом`якшуюча обставина, при цьому суд не вбачає у проявах поведінки обвинуваченого щирого каяття, як то щирого жалю та осуду власної протиправної поведінки. А посилання обвинуваченого на те, що нанесення тілесних ушкодження потерпілому спровоковано самим потерпілим, який його штовхнув, не спростовують вини обвинуваченого у спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень. Крім того обвинувачений завдану шкоду потерпілому відшкодував лише частково у розмірі 3000 гривень 10.02.2022, тобто майже через три роки з моменту вчинення злочину. Такі дії обвинуваченого суд розцінює як намагання понести більш м`яке покарання, а не усвідомлення своєї протиправної поведінки та належних висновків.

Таким чином судом не встановлено обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України.

Згідно досудової доповіді орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без позбавлення або обмеження волі.

При цьому з соціально-психологічної характеристики обвинуваченого, зазначеної у досудовій доповіді вбачається, що з огляду на неодноразові притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності в минулому за правопорушення, пов`язані з насильством та виявленням агресії, насильницький характер дій за поточним обвинуваченням - можна стверджувати, що він не робить висновків з минулих помилок та має проблеми з контролем над поведінкою та мисленням. Даний фактор впливає на протиправну поведінку обвинуваченого, пов`язаний з ризиком шкоди життю і здоров`ю окремих осіб.
Відповідно до ст. 314-1 КПК України досудова доповідь складається уповноваженим представником органу з питань пробації з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання, яка долучається до матеріалів кримінального провадження. З наведеного вбачається, що досудова доповідь носить для суду інформаційний характер.
Отже при призначенні покарання ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, його поведінку до вчинення злочину і після цього, що у вчиненому не розкаявся, оскільки протягом майже трьох років від дати події не вживав заходів до примирення з потерпілим та сприянні у відновленні його фізичного здоров`я, заподіяну потерплому шкоду відшкодував у незначній частині та зі спливом досить тривалого проміжку часу, а також враховуючи думку потерпілого щодо призначення суворого покарання, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням наведених вище обставин суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_5 у межах санкції ч.1 ст. 122 КК України, у виді обмеження волі, яке, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання, попередження нових злочинів, а також соціальної реабілітації.
Потерпілим ОСОБА_9 подано цивільний позов у даному кримінальному провадженні, відповідно до якого останній просить стягнути з обвинуваченого в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 36243,59 грн. та моральної шкоди, заподіяної злочином, в сумі 50000,00 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_5 24.09.2020 подав відзив на позов потерпілого, згідно якого позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, вважав, що долучені товарні чеки і медична документація не підтверджують розмір заподіяної матеріальної шкоди, ряд чеків дублюються, а квитанції про сплату добровільних внесків не стосуються лікування.

Вирішуючи заявлений у справі позов потерпілого ОСОБА_9 суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За змістом ст. 264 ЦПК України саме на суд покладено обов`язок визначити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, які правові норми підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

На підтвердження суми матеріальної шкоди потерпілим надано медичну документацію, чеки та квитанції щодо вартості лікування спричинених йому тілесних ушкоджень (а.с. 15-28), відповідно до яких за період з 04.03.2019 по 28.09.2019 ОСОБА_9 поніс витрати за лікування у медичному закладі та придбання ліків у розмірі 35584,44 грн, який суд вважає доведеним та документально підтвердженим.

При цьому суд не враховує заявлену потерпілим до стягнення суму коштів у розмірі 1245 грн у виді благодійного внеску до Благодійного фонду «Меценат» (а.с.25).

Також не враховує суд і направленого обвинуваченим 10.02.2022 на адресу потерпілого ОСОБА_9 грошового переказу у сумі 3000 грн. (а.с. 254) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, оскільки доказів отримання потерпілим зазначених коштів наразі суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», в редакції від 03.12.1997 при визначенні розміру шкоди суд має виходити з цін на майно, що діють у даній місцевості на час розгляду справи, і застосовувати встановлені нормативно-правовими актами для даних випадків кратність, коефіцієнти, індекси, податок на добавлену вартість, акцизний збір тощо.

Покладаючи на обвинуваченого обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Суд може зменшити розмір відшкодування заподіяної шкоди лише з підстав, передбачених законодавством, з наведенням у вироку відповідних мотивів. Не підлягає зменшенню розмір шкоди, якщо вона заподіяна злочинними діями засудженого, вчиненими з корисливою метою.

Отже з обвинуваченого підлягає стягненню на користь потерпілого сума матеріальної шкоди у розмірі 35 584,44 грн.

Вирішуючи позов в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди на користь потерпілого суд зважає на наступне.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я ; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ч. 1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому встановленню при відшкодуванні моральної шкоди підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправною дією, а також провини особи, що її заподіяла.

Верховний суд України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4(з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Так вина ОСОБА_5 встановлена в судовому засіданні, факт спричинення потерпілому ОСОБА_9 моральних і фізичних страждань обвинуваченим знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.

Обґрунтовуючи свій позов у цій частині потерпілий зазначає, що відчув моральні страждання від неправомірних дій обвинуваченого, оскільки пережив зміни звичного способу життя, викликані необхідністю лікування, яке триває і дотепер, переніс два оперативних втручання, постійно приймає ліки, продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді погіршення зору, втрати працездатності, оскільки у зв`язку з травмою ока він втратив роботу, змінився звичний уклад його життя, змушений пристосовуватися до несприятливих умов існування, виконання звичної домашньої роботи потребує значних фізичних зусиль, що для чоловіка проживаючого у сільській місцевості також є моральною травмою.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди відповідно до положень частини 3 статті 23 ЦК України суд бере до уваги характер правопорушення, вчиненого обвинуваченим, ступінь його вини, характер і ступінь тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого, тривалість його лікування, час, необхідний для відновлення стану здоров`я, що з вини обвинуваченого йому необхідно докладати додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку із заподіянням тілесних ушкоджень, необхідністю лікування, потреби сторонньої допомоги, внаслідок втрати зору, враховує вимоги розумності і справедливості, виходячи з чого вважає обґрунтованим розмір відшкодування моральної шкоди заявлений потерпілим у сумі 50000 гривень.

Клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили не надійшло, тому суд вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не обирати.

Доля речових доказів по справі підлягає вирішенню у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому за цим законом покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому не обирати.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_9 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 35 584 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) гривні 44 копійки та моральну шкоду у сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, а всього 85 584 (вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) гривні 44 копійки.

Речові докази: оптичний диск CD+R з відеозаписом із камер вуличного спостереження, що знаходиться на магазині «Берізка» в с. Грунь, вул. Остапа Вишні, 34, за 02.03.2019; матеріали медичної документації (історії хвороби, амбулаторної медичної картки) на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_3 , а саме №2224 на 17 сторінках та №2947 на 16 сторінках залишити зберігатися при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя Охтирського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1