Справа № 366/2948/21
Провадження № 1-кп/366/253/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.11.2021 року Іванківський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника, адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань смт. Іванків Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000070 від 29.09.2021 року про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, народився в с. Усожа Брянської області (РФ), зареєстрований по АДРЕСА_1 , прож. по АДРЕСА_1 , освіта середня, одружений, на утриманні має 4 малолітніх дітей, не працює, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 267-1 КК України, який надійшов до суду з угодою про визнання винуватості,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 28.09.2021, у обідню пору, працюючи робітником ТОВ «УПБС» та перебуваючи на своєму робочому місці на території десятикілометрової зони відчуження, близько 12 год., помітив на паркувальному майданчику поблизу свого місця роботи, вантажний автомобіль «КрАЗ» кузов якого був завантажений будівельним сміттям серед якого він виявив мідні дроти.

Таким чином ОСОБА_4 , виявивши об`єкти промислової продукції, вирішив їх незаконно перевезти до місця свого проживання з подальшою метою використання в побутовому господарстві.

Для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 переконався, що його дії таємні для сторонніх осіб та з кузова вказаного автомобіля об`єкти промислової продукції, а саме: дві мідні пластини та фрагменти дротів, які являють собою брухт кольорових металів, переніс їх до автомобіля марки "ВАЗ 21070", державний номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, яким користується, що стояв неподалік на цьому ж майданчику. З метою унеможливлення викриття брухту кольорових металів під час огляду його автомобіля на КПП поліції встановлених по периметру зони відчуження ОСОБА_4 сховав їх під заднім пасажирським сидінням, розраховуючи на те, що під час перевірки автомобіля поліцейські формально будуть його оглядати і не виявлять схований брухт кольорових металів.

28.09.21, приблизно об 17 год. 50 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що в нього відсутній передбачений Законом дозвіл на переміщення речей за межі зони відчуження та радіаційний контроль цих речей, проїхав на своєму автомобілі в напрямку КПП «Лелів», де прослідував через контрольно-дозиметричний пункт, не пред`явивши схованих речей для радіологічного дослідження та зупинився для огляду автомобіля на «Стоп-лінії» КПП «Лелів».

28.09.21, о 17 год. 55 хв., на контрольно-пропускному пункті «Лелів», працівниками поліції у відповідності до ЗУ «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів № 106 від 23 липня 1991 р., під час огляду автомобіля "ВАЗ 21070", державний номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, було виявлено: дві мідні пластини та фрагменти дротів, які являють собою брухт кольорових металів загальною вагою 5,380 кг., які були сховані у салоні вказаного автомобіля, а саме під заднім пасажирським сидінням.

Отже, ОСОБА_4 вчинив з прямим умислом діяння безпосередньо спрямоване на вчинення злочину, але з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив незакінчений замах на переміщення будь-яким способом за межі зони безумовного (обов`язкового) відселення без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю об`єктів промислової продукції, оскільки він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю.
Обвинувальний акт надійшов до суду з угодою про визнання винуватості, за участі захисника ОСОБА_5 , в якій зазначено, що обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість і сторони узгодили покарання у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Обвинувачений згодний з видом і мірою покарання, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості, вислухавши з приводу цього пояснення обвинуваченого, міркування прокурора, захисника про її затвердження, перевіривши укладену угоду на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, роз`яснивши сторонам наслідки її затвердження, суд приходить до переконання, що вона може бути затверджена і призначене узгоджене покарання.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження угода про визнання ОСОБА_4 винуватості укладена з ініціативи прокурора щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 267-1 КК України, яке є нетяжким злочином.
При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України, а саме, ступінь сприяння обвинуваченим у проведенні кримінального провадження щодо нього, характер і тяжкість обвинувачення.
Як вбачається з пояснень обвинуваченого та міркувань прокурора в суді, змісту угоди про визнання винуватості, вона укладена на добровільних засадах, не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, у матеріалах справи відсутні відомості, що вона укладена через застосування насильства, примусу, погроз, що підтвердив у суді і сам обвинувачений. У матеріалах провадження зафіксовані фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, що дають об`єктивні підстави для визнання ним винуватості у скоєному.
Таким чином, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого покарання, відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 468 - 476 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 від 27.10.2021 року.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 267-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Речові докази, які зберігаються у кімнаті речових доказів ВП № 1 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області: вироби з металу ( відрізки дротів, мідні пластини), знищити.
У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 267-1 КК України.
Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вироку шляхом подачі апеляційної скарги через Іванківський районний суд засудженим, його захисником, з підстав, передбачених п.1 ч.4 ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених п.2 ч.4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1