У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000261 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2021 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Беркакит, м.Нерюнгрі Російської Федерації, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений просить змінити вирок суду, пом`якшити йому покарання.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначено йому покарання у вигляді арешту строком на три місяці.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

_______________________________________________________________________
провадження № 11-кп/812/801/21 головуюча у 1 інстанції : ОСОБА_8
категорія: ч.2 ст.185 КК України доповідач у апел. інст.: ОСОБА_1

Узагальнені доводи апелянта.
Обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги те, що він визнав себе винним, у скоєному щиро кається, під час досудового слідства сприяв розкриттю злочину, добровільно повернув потерпілому викрадений велосипед та відшкодував йому матеріальну шкоду.

Вважає, що йому можливо призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, не пов`язане з позбавленням волі.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

06 квітня 2021 року близько 17:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи біля входу до магазину «Доярушка», розташованого по вул. 295-ї Стрілецької Дивізії, 44, в м. Миколаєві, за раптово виниклим корисливим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав велосипед синього кольору Харківського велосипедного заводу моделі «Україна», що належить ОСОБА_9 , вартістю 1250 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого; думку прокурора, який вважав вирок законним та обгрунтованим та просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та всебічно перевіреними в судовому засіданні доказами, що отримали відповідну оцінку у вироку і апелянтом не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» зверталась увага судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Положеннями ст.50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд першої інстанції дотримався вимог кримінального закону, урахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, дані про його особу, який раніше судимий за аналогічні злочини проти власності; думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченому найм`якше покарання; обставин, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд призначив ОСОБА_5 покарання в мінімальних межах санкції ч.2 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України і роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 8 постанови "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 23.10.2003 року № 7 призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за такий злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Матеріали провадження свідчать про те, що обвинувачений 11 разів судимий за вчинення злочинів проти власності, скоїв новий злочин через рік після звільнення з місць позбавлення волі, що вказує на схильність обвинуваченого до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення.

Зазначене доводить те, що вчинення злочинів є наслідком свідомо обраного ОСОБА_5 способу життя, який він змінювати не бажає, реального негативного ставлення до скоєного не виявляє.

Отже, хоча суд першої інстанції і визнав декілька обставин, що пом`якшують покарання, однак враховуючи вищенаведене апеляційний суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого положень ст.69 КК України.

Посилання обвинуваченого на те, що він повернув потерпілому викрадений велосипед, як на підставу для пом`якшення покарання не є слушними, оскільки зазначене не зменшує суспільно-небезпечний характер вчиненого ним злочину.

Окрім того, матеріали провадження свідчать про те, що повернення потерпілому викраденого велосипеда було пов`язане не з добровільними діями обвинуваченого ОСОБА_5 , а вжитими потерпілим та працівниками поліції діями щодо викриття та повернення викраденого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення у

матеріалах провадження не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2021 року відносно ОСОБА_5 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: