ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/972/20
Провадження №1-кп/477/67/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 ,
за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001287, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лупареве Жовтневого району Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, не судимого, зареєстрованого за місцем проживання по АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених частинами 2, 3 статті 185, частинами 1, 2 статті 187 КК України,

з участю сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
захисника ОСОБА_13
обвинуваченого ОСОБА_14 ,

ВСТАНОВИВ:
06 грудня 2017 року приблизно о 13.30 годині обвинувачений ОСОБА_14 прийшов до своєї бабусі ОСОБА_12 , яка проживає в АДРЕСА_2 . Зайшовши на подвір`я вищезазначеного домоволодіння, побачив там свою бабусю ОСОБА_12 , яка стояла спиною до нього, та, реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, напав на неї ззаду, нанісши один удар палицею в область голови, від чого потерпіла озирнулась назад та побачила його, а обвинувачений ОСОБА_14 , не припиняючи свої протиправні дії, наніс ще один удар палицею в область голови зверху, від якого потерпіла впала на землю. Не припиняючи свої протиправні дії, обвинувачений продовжував наносити удари палицею в область рук та тулубу потерпілої, при цьому вимагав у ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 500,00 гривень, тобто застосував до неї фізичне насильство, небезпечне для життя чи здоров`я потерпілої, яка зазнала нападу, з метою отримання грошових коштів. Однак, потерпіла повідомила, що грошей у неї немає, у зв`язку з чим обвинувачений припинив свої протиправні дії та зник з місця вчинення кримінального правопорушення, спричинивши потерпілій ОСОБА_12 тілесні ушкодження, що відносяться до категорії середньої тяжкості.

За зазначені дії передбачена кримінальна відповідальність за частиною 1 статті 187 КК України.

В середині вересня 2019 року в обідній час доби, більш точної дати та часу під час досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилося можливим, обвинувачений ОСОБА_14 , знаходячись за місцем своєї реєстрації в АДРЕСА_1 , який вже раніше вчиняв злочини проти власності, бажаючи отримати гроші на власні потреби, вирішив здійснити крадіжку майна з будинку своєї бабусі ОСОБА_12 . Після чого, обвинувачений ОСОБА_14 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, знаючи, що бабусі вдома не має, прийшов до її будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , підійшов до вікна, витягнув скло та незаконно проник у приміщення будинку, звідки таємно, діючи повторно, викрав газову плиту на три конфорки «таганок», вартістю 350,00 гривень, яка належить потерплій ОСОБА_12 . З викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, тим самим розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду в сумі 350,00 гривень.

За зазначені дії передбачена кримінальна відповідальність за частиною 3 статті 185 КК України.

05 грудня 2019 року приблизно о 10.00 годині обвинувачений ОСОБА_14 , який вже раніше вчиняв корисливі злочини, достеменно знаючи, що його бабуся ОСОБА_12 у цей день отримує пенсію, прийшов до неї додому, зайшовши до приміщення будинку, розпочав розмову з ОСОБА_12 , в ході якої почав вимагати у останньої грошові кошти у сумі 1000,00 гривень на власні потреби. На вимогу обвинуваченого надати йому грошові кошти, потерпіла ОСОБА_12 відповіла відмовою, після чого обвинувачений, діючи повторно, почав погрожувати потерпілій фізичною розправою, пригадуючи події 2017 року, коли він здійснив розбійний напад відносно неї, із застосування насильства небезпечним для життя і здоров`я, а саме: спричинення тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії середньої тяжкості. Побоюючись за своє життя та здоров`я, реально сприймаючи погрози обвинуваченого ОСОБА_14 щодо застосування до неї насильства, у випадку відмови у наданні грошей, розуміючи фізичну перевагу останнього, потерпіла ОСОБА_12 винесла з кімнати будинку гроші у сумі 1000,00 гривень та віддала обвинуваченому. Отримавши грошові кошти, обвинувачений ОСОБА_14 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальні збитки на суму 1000,00 гривень.

За зазначені дії передбачена кримінальна відповідальність за частиною 2 статті 187 КК України.

17 грудня 2019 року у денний час доби, більш точного часу під час досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилося можливим, обвинувачений ОСОБА_14 , який вже раніше вчиняв злочини проти власності, перебував у гостях у своєї матері ОСОБА_11 , яка проживає в АДРЕСА_1 . У приміщенні кухні вищезазначеного домоволодіння обвинувачений на підвіконні помітив мобільний телефон марки «NOMI» модель І241+М, належний його матері, при виді якого у останнього виник умисел на його таємне викрадення. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_14 , скориставшись тимчасовою відсутністю своєї матері, підійшов до вікна, звідки таємно, діючи повторно, викрав мобільний телефон марки «NOMI» модель І241+М, вартістю 604,00 гривні, який належить його матері. З викраденим майном обвинувачений з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 604,00 гривні.

За зазначені дії передбачена кримінальна відповідальність за частиною 2 статті 185 КК України.

27 січня 2020 року приблизно о 14.00 годині обвинувачений ОСОБА_14 , який вже раніше вчиняв злочини проти власності, бажаючи отримати гроші на власні потреби, вирішив здійснити крадіжку чужого майна з будинку своєї матері ОСОБА_11 , яка проживає в АДРЕСА_1 . З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що матері вдома не має, прийшов до будинку потерпілої, підійшов до вхідних дверей будинку та, застосовуючи фізичну силу, зірвав замок та проник у середину будинку, звідки з холодильника викрав продукти харчування сир «Голандський» 500 грам, ковбаса «Московська» 360 грам, балик копчений 300 грам, загальною вартістю 200,00 гривень та з приміщення кімнати світильник (нічник) вартістю 200,00 гривень, що належить потерпілій ОСОБА_11 . З викраденим майном обвинувачений з місця вчинення кримінального правопорушення зник, тим самим розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 400,00 гривень.

За зазначені дії передбачена кримінальна відповідальність за частиною 3 статті 185 КК України.

03 лютого 2020 року в обідній час доби, більш точної дати та часу під час досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилося можливим, обвинувачений ОСОБА_14 , знаходячись за місцем своєї реєстрації в АДРЕСА_1 , який вже раніше вчиняв злочини проти власності, бажаючи отримати гроші на власні потреби, вирішив здійснити крадіжку майна з будинку своєї бабусі ОСОБА_12 , яка проживає в АДРЕСА_2 . З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, знаючи, що бабусі вдома немає, прийшов до її будинку, підійшов до вхідних дверей та шляхом підбору ключа відчинив двері та незаконно проник до приміщення будинку, звідки таємно викрав грошові кошти у сумі 500,00 гривень, які належать ОСОБА_12 . З викраденим майном обвинувачений ОСОБА_14 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, тим самим розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду в сумі 500,00 гривень.

За зазначені дії передбачена кримінальна відповідальність за частиною 3 статті 185 КК України.

18 лютого 2020 року приблизно о 18.00 годині, обвинувачений ОСОБА_14 , який вже раніше вчиняв злочини проти власності, перебував у гостях у своєї матері ОСОБА_11 , яка проживає АДРЕСА_1 . Перебуваючи у спальній кімнаті своєї матері та достовірно знаючи, що в останньої є грошові кошти та де вона їх зберігає, у обвинуваченого виник умисел на таємне викрадення грошових коштів. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Скориставшись тимчасовою відсутністю своєї матері, підійшов до дивану, в якому знаходились документи матері, діючи повторно, викрав 700,00 гривень, які належать його матері ОСОБА_11 . З викраденим майном обвинувачений з місця вчинення кримінального правопорушення зник, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 700,00 гривень.

За зазначені дії передбачена кримінальна відповідальність за частиною 2 статті 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав себе винуватим повністю.

Суду пояснив, що 06 грудня 2017 року ближче до обіду, він прийшов до своєї бабусі ОСОБА_12 , яка проживає в с. Лупареве з вимогою забрати 500,00 гривень. Зайшов у двір і побачив бабусю. Вона стояла спиною до нього. Потім, він почав її бити палицею по голові, по рукам. Як саме бив не пам`ятає. Грошей бабуся не дала і він пішов.

У вересні 2019 року вдень він знаходився у будинку своєї матері та вирішив вчинити крадіжку у бабусі. Прийшов до бабусі додому, однак її вдома не було. Він підійшов до вікна, витягнув скло та заліз у будинок. Під шафою у зальній кімнаті він взяв таганок та пішов. Згодом таганок продав на металобрухт за 150,00 гривень.

У грудні 2019 року, точного часу і дати не пам`ятає, він пішов до бабусі поговорити. Прийшовши до неї додому, зайшов у будинок де була бабуся ОСОБА_12 . Під час розмови він почав вимагати у бабусі гроші в сумі 1000,00 гривень. Бабуся йому відмовляла спочатку, а він їй говорив, що якщо вона не дасть йому гроші, то з нею буде так само як було у грудні 2017 року, коли він її побив. Бабуся сама йому віддала 1000,00 гривень.

17 грудня 2019 року він був у гостях у своєї матері в АДРЕСА_1 . Коли її не було вдома він на кухні на підвіконні побачив мобільний телефон, який викрав та у той же день здав у ломбард за 120,00 гривень.

27 січня 2020 року, коли матері не було вдома, він зірвав замок з дверей будинку, зайшов у середину та з холодильника забрав продукти сир, ковбасу та копчений балик. Крім цього, викрав нічник.

03 лютого 2020 року в обідній час, знаходячись в дома у матері він вирішив вчинити крадіжку у бабусі та пішов до неї. Вдома бабусі не було. Він підібрав ключі від замка, відчинив вхідні двері, зайшов у будинок де викрав 500,00 гривень.

18 лютого 2020 року у вечірній час він перебував у гостях у своєї матері ОСОБА_11 . Матері вдома не було. Він, знаючи де матір зберігає гроші, зокрема в дивані у спальні, викрав звідси 700,00 гривень.

Потерпіла ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_14 є її сином, який з дитинства страждає на психічну хворобу. Вказувала, що звертаючись до органів поліції із заявами про вчинення її сином злочинів відносно неї уважала, що до її сина застосують примусові заходи медичного характеру, зокрема примусову госпіталізацію до психіатричного закладу. Вказувала, що обвинуваченого, в силу його психічної хвороби, не можна утримувати під вартою, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Жодних претензій матеріального чи морального характеру вона до обвинуваченого не має. Матеріальна шкода їй відшкодована.
Стосовно обставин вчинених злочинів указувала, що 17 грудня 2019 року у неї в гостях у АДРЕСА_1 був син ОСОБА_15 . Після того, як син пішов вона виявила зникнення належного їй мобільного телефону марки «NOMI», крадіжка телефону відбулася в той час, як її не було вдома. Указаний телефон вона викупила в ломбарді.
27 січня 2020 року, повернувшись додому вона виявила, що зірваний замок на вхідній двері житлового будинку. Зайшовши в середину побачила, що з холодильника зникли продукти харчування: сир «Голандський» 500 грам, ковбаса «Московська» 360 грам, балик копчений 300 грам. Крім цього, у приміщенні кімнати був відсутній новий світильник (нічник), який відсвічує на стелі зорі.
18 лютого 2020 року у неї гостював син. Увечері, повернувшись додому, вона виявила зникнення з дивану, який знаходився в спальній кімнаті грошових коштів у розмірі 700,00 гривень. ОСОБА_15 достовірно знав, що вона у своїй спальній кімнаті в дивані зберігає гроші.
Крім обвинуваченого ОСОБА_14 17 грудня 2019 року, 27 січня та 18 лютого 2020 року нікого в будинку не було.
Потерпіла ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що 06 грудня 2017 року близько обіду вона перебувала на подвір`ї власного домогосподарства, що розташоване в АДРЕСА_2 . Несподівано для себе вона відчула удар в потилицю, а обернувшись побачила обвинуваченого ОСОБА_14 , який є її рідним онуком. В цей час ОСОБА_14 наніс їй ще один удар в область голови. ОСОБА_15 бив палицею. Голова була розрубана від «лоба до маківки». Потім у неї пішла кров, яка залила все обличчя. Вона втратила свідомість і впала на землю. Онук наносив їй удари палицею й в область рук та тулубу і вимагав у неї 500 гривень. Вона повідомила обвинуваченого, що в неї відсутні гроші, просила підняти її з землі та надати допомогу. Обвинувачений припинив її бити, «переступив» через неї та пішов з двору. Згодом, вона дійшла до медпункту, де їй викликали швидку медичну допомогу та госпіталізували до лікарні.

В середині вересня 2019 року її не було вдома. Повернувшись згодом вона побачила, що з вікна її будинку витягнуто скло. Зайшовши до будинку вона виявила, що викрадено належний їй «таганок» на три конфорки.

Зранку 05 грудня 2019 року до неї додому прийшов обвинувачений ОСОБА_14 , який почав вимагати у неї 1000,00 гривень. Вона довго пояснювала ОСОБА_15 , що грошей йому не дасть. Після цього, обвинувачений почав погрожувати їй, говорив, що якщо вона не дасть йому 1000,00 гривень він зробить з нею те саме, що вчинив у грудні 2017 року, тобто побив її. Він говорив, що знає, що вона одержала пенсію. Обвинувачений вів себе агресивно і вона його погрози сприйняла як реальну загрозу своєму здоров`ю і життю, оскільки ОСОБА_15 погрози були дуже переконливі. Розуміючи фізичну перевагу обвинуваченого, побоюючись за своє життя та здоров`я, вона пішла до кімнати та винесла ОСОБА_15 1000,00 гривень та віддала йому. Після, обвинувачений пішов. Згодом, коли точно вона не пам`ятає, ОСОБА_15 написав їй розписку, що поверне назад 1000,00 гривень.

03 лютого 2020 року, повернувшись додому вона також виявила, що з приміщення належного їй будинку викрадено 500,00 гривень.

Характеризуючи обвинуваченого ОСОБА_14 , потерпіла ОСОБА_12 вказувала, що її онук хворіє з дитинства, під час судового провадження він відшкодував їй матеріальну шкоду, злочинів не вчиняє. Вона на нього ніякого зла не тримає, вибачила йому всі протиправні дії відносно себе. Просила призначаючи покарання, врахувати її позицію та не позбавляти обвинуваченого волі.

Крім визнання своєї вини, винуватість обвинуваченого підтверджуються дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

З показань потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_14 , при обставинах викладених в обвинувальному акті, вчинив відносно них кримінальні правопорушення.

По епізоду від 06 грудня 2017 року:

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0001287 від 07 грудня 2017 року, згідно якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості, що 06 грудня 2017 року до Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області надійшла заява потерпілої ОСОБА_12 , що 06 грудня 2017 року, за місцем її проживання в АДРЕСА_2 , невідома особа нанесла їй тілесні ушкодження (т.1 а.с.146);

змістом протоколу прийняття заяви ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 06 грудня 2017 року, згідно якого ОСОБА_12 просить вжити заходи до її онука ОСОБА_14 ,, який 06 грудня 2017 року наніс їй тілесні ушкодження, а саме бив держаком по голові чотири рази, по рукам, а потім бив ногами (т.1 а.с.148);

висновком експерта від 30 січня 2020 року №120, згідно якого у ОСОБА_12 мають місце тілесні пошкодження у вигляді синця правої верхньої кінцівки, струсу головного мозку, забійних ран голови (три), правого передпліччя, перелому останньої фаланги п`ятого пальця лівої кісті зі зміщенням уламків, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів. По ступеню тяжкості тілесні ушкодження у виді синця правої верхньої кінцівки, струсу головного мозку, забійних ран голови (три), правого передпліччя відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, а перелом останньої фаланги п`ятого пальця лівої кісті зі зміщенням уламків до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (термін зростання кісток перевищує 21 добу) (т.1 а.с.151-154);

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000139 від 07 лютого 2020 року, згідно якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості, що ОСОБА_14 06 грудня 2017 року із застосуванням фізичного насильства вимагав у ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 500,00 гривень (т.1 а.с.155);

змістом протоколу прийняття заяви ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 07 лютого 2020 року, згідно якого ОСОБА_12 просить вжити заходи до її онука ОСОБА_14 , який 06 грудня 2017 року, перебуваючи за місцем її проживання на подвір`ї із застосуванням фізичного насильства почав вимагати у неї грошові кошти в сумі 500,00 гривень (т.1 а.с.157).

По епізоду від середини вересня 2019 року:

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000036 від 14 січня 2020 року, згідно якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості, що невідома особа в період часу з березня 2019 року по 24 грудня 2019 року шляхом пошкодження вікна проникла у житловий будинок АДРЕСА_2 та таємно викрала таганок на три конфорки (т.1 а.с.158);

змістом протоколу прийняття заяви ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 14 січня 2020 року, згідно якого ОСОБА_12 просить вжити заходи до її онука ОСОБА_14 , який шляхом проникнення до належного їй житлового будинку через вікно таємно викрав газовий таганок на три конфорки (т.1 а.с.160);

змістом протоколу огляду місця події від 14 січня 2020 року з таблицею зображень до нього, згідно якого оглянуто подвір`я домоволодіння та приміщення будинку, що розташований у АДРЕСА_2 (т.1 а.с.162-164, 165-167);

змістом протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 січня 2020 року та слідчої довідки до протоколу, згідно якого свідок ОСОБА_16 впізнав на фотознімку №1 обвинуваченого ОСОБА_14 , як особу, у якої він придбав у вересні 2019 року газову плитку «таганок» на три конфорки (т.1 а.с.170-172, 173).

По епізоду від 05 грудня 2019 року:

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000035 від 14 січня 2020 року, згідно якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості, що ОСОБА_14 05 грудня 2019 року із застосуванням фізичного насильства вимагав у ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 1000,00 гривень (т.1 а.с.174);

змістом протоколу прийняття заяви ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 14 січня 2020 року, згідно якого ОСОБА_12 просить вжити заходи до її онука ОСОБА_14 , який 05 грудня 2019 року, перебуваючи за місцем її проживання у житловому будинку із застосуванням фізичного насильства заволодів грошовими коштами в сумі 1000,00 гривень (т.1 а.с.176).

По епізоду від 17 грудня 2019 року:
витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №00000046 від 03 січня 2020 року, згідно якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості, що 17 грудня 2019 року ОСОБА_14 викрав належний ОСОБА_11 мобільний телефон (т.1 а.с.177);

змістом заяви ОСОБА_11 від 02 січня 2020 року, згідно якого ОСОБА_11 просить вжити заходи до її сина ОСОБА_14 ,, який 17 грудня 2019 року викрав належний їй мобільний телефон (т.1 а.с.178);

змістом протоколу огляду місця події від 14 січня 2020 року з таблицею зображень до нього, згідно якого оглянуто домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 (т.1 а.с.179-181, 182-184);

заявою та протоколом добровільної видачі предмету від 14 січня 2020 року, згідно яких потерпіла ОСОБА_11 добровільно видала мобільний телефон «NOMI» модель І241+М та квитанцію від 17 грудня 2019 року № до договору про надання фінансового кредиту під заставу майна (т.1 а.с.185, 186);

змістом протоколу огляду предмету від 14 січня 2020 року, згідно якого оглянуто мобільний телефон «NOMI» модель І241+М (т.1 а.с.187);

речовим доказом квитанцією від 17 грудня 2019 року № до договору про надання фінансового кредиту під заставу майна (т.1 а.с.188).

По епізоду від 27 січня 2020 року:

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №00000119 від 04 лютого 2020 року, згідно якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості, що 27 січня 2020 року ОСОБА_14 шляхом проникнення до будинку викрав належні ОСОБА_11 світильник та продукти харчування (т.1 а.с.192);

змістом протоколу прийняття заяви ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 03 лютого 2020 року, згідно якого ОСОБА_11 просить вжити заходи до її сина ОСОБА_14 , який 27 січня 2020 року викрав належний їй світильник та продукти харчування (т.1 а.с.193);

заявою та протоколом добровільної видачі предмету від 14 січня 2020 року, згідно яких ОСОБА_17 добровільно видала електричний нічник, який вона придбала у хлопця на ім`я ОСОБА_15 (т.1 а.с.197, 198);

змістом протоколу огляду предмету від 10 лютого 2020 року, згідно якого оглянуто світильник (нічник) (т.1 а.с.199, 200);

речовим доказом світильником (нічником) (т.1 а.с.201).

По епізоду від 03 лютого 2020 року:

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №00000155 від 12 лютого 2020 року, згідно якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості, що 03 лютого 2020 року ОСОБА_14 шляхом проникнення до будинку викрав належні ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 500,00 гривень (т.1 а.с.230);

змістом протоколу прийняття заяви ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 11 лютого 2020 року, згідно якого ОСОБА_12 просить вжити заходи до її онука ОСОБА_14 , який 03 лютого 2020 року шляхом підбору ключа від вхідних дверей будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , незаконно проник в приміщення будинку, звідки таємно викрав належні їй 500,00 гривень (т.1 а.с.232).

По епізоду від 18 лютого 2020 року:

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №00000180 від 19 лютого 2020 року, згідно якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості, що 18 лютого 2020 року ОСОБА_14 шляхом проникнення до будинку викрав належні ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 700,00 гривень (т.1 а.с.212);

змістом протоколу прийняття заяви ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 18 лютого 2020 року, згідно якого ОСОБА_11 просить вжити заходи до її сина ОСОБА_14 ,, який 18 лютого 2020 року з будинку, що розташований по АДРЕСА_1 таємно викрав належні їй 700,00 гривень (т.1 а.с.214);

заявою та протоколом добровільної видачі предмету від 19 лютого 2020 року, згідно яких ОСОБА_18 добровільно видала грошові кошти в сумі 500,00 гривень, купюрами номіналом 200 гривень 2 шт., 20 гривень 3 шт., 10 гривень 4 шт., які вона вилучила у ОСОБА_14 18 лютого 2020 року на прохання його матері (т.1 а.с.215, 216);

змістом протоколу огляду предмету від 19 лютого 2020 року, згідно якого оглянуто грошові кошти в сумі 500,00 гривень, купюрами номіналом 200 гривень 2 шт., 20 гривень 3 шт., 10 гривень 4 шт. (т.1 а.с.217-219);

речовим доказом грошовими коштами в сумі 500,00 гривень, купюрами номіналом 200 гривень 2 шт., 20 гривень 3 шт., 10 гривень 4 шт. (т.1 а.с.220).

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд уважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_14 доведеною та кваліфікує його дії за частиною 2 статті 185 КК України, тобто крадіжка, вчинена повторно; за частиною 3 статті 185 КК України, як крадіжка, вчинена повторно, поєднана із проникненням у житло; за частиною 1 статті 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій); за частиною 2 статті 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

Вирішуючи питання щодо виду та розміру обвинуваченому ОСОБА_14 покарання суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів частини 1 та 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_14 суд відносить визнання винуватості.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_14 суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Суд відхиляє позицію захисту щодо наявності таких обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, як щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення з огляду на таке.

Згідно частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 27 квітня 2021 року по справі №520/16394/16-к дійшов правового висновку, що той факт, що засуджений визнав свою вину, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки.

На думку суду, захисник фактично ототожнив визначення щирості каяття з визнанням вини обвинуваченим.

Протягом судового розгляду обвинувачений ОСОБА_14 дійсно визнав факт вчинення ним злочинів, однак зазначене розцінюється судом як уявне визнання винуватості, оскільки обвинувачений щирого жалю з приводу цього та осуду своєї поведінки не виявив.

При цьому, відшкодування завданих злочином збитків відбулося протягом судового розгляду.

На переконання суду, обвинувачений ОСОБА_14 не сприяв розкриттю кримінального правопорушення, оскільки факти злочинів, були виявлені на підставі повідомлень потерпілих, а факт вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 187 КК України виявлено також під час розслідування іншого кримінального провадження, під час якого було отримано всі докази на підтвердження винуватості.

Тобто, жодних активних дій для розкриття злочинів, передбачених частиною 1 та 2 статті 187 КК України обвинувачений не вчиняв.

Обираючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_14 судом також ураховано, що він, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 05 травня 2020 року №70, на момент вчинення інкримінованого правопорушення страждав та на теперішній час страждає на психічне захворювання розлад особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку, психоорганічний синдром, за своїм психічним станом на період інкримінованого правопорушення та на теперішній час міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними, у застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.с.28-36).

Обвинувачений ОСОБА_14 не судимий в силу статті 89 КК України, на наркологічному обліку не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря-психіатра КНП ММР «Міська лікарня №5».

3 урахуванням указаних обставин суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_14 покарання пов`язаного з позбавленням волі, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде відповідати меті покарання.

Разом з цим, судом не враховуються позиції обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисника адвоката ОСОБА_13 , потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання на підставі статті 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, однією з безумовних обставин можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням є призначення покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкцією частини 2 статті 187 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна.

Підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, що врегульовано приписами статті 69 КК України в судовому засіданні не встановлено.

Також, керуючись принципами об`єктивності та неупередженості, суд не приймає до уваги ставлення потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до обвинуваченого ОСОБА_14 , розцінюючи його як емоційно забарвлене.

Поблажливе ставлення до дій обвинуваченого пояснюється родинними зв`язками потерпілих з обвинуваченим.

Натомість, суд розглядає таке ставлення як толерування злочинів, оскільки на момент їх вчинення обвинувачений був осудний та усвідомлював протиправність своїх дій, у тому числі відносно близьких родичів та із застосуванням насильства.

Згідно частини 1 статті 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Цивільні позови не заявлялись. Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

Керуючись статтями 331, 366, 367, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 статті 185, частинами 1, 2 статті 187 КК України та призначити йому наступне покарання:

за частиною 2 статті 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

за частиною 3 статті 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

за частиною 1 статті 187 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

за частиною 2 статті 187 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_14 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_14 рахувати після набрання цим вироком законної сили з дня фактичного його затримання.

Зарахувати до покарання обвинуваченому ОСОБА_14 період перебування під вартою з 04 червня 2020 року до 11 вересня 2020 року включно.

Речові докази по справі:

квитанцію від 17 грудня 2019 року № до договору про надання фінансового кредиту під заставу майна, залишити в матеріалах судового провадження;

світильник (нічник) та грошові кошти в сумі 500,00 гривень, які знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_11 , залишити останній.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ ОСОБА_19