справа № 462/1344/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові обвинувальний акт №0004339 від 03.12.2018, обвинувальний акт №0000132 від 11.01.2019 та обвинувальний акт № 0000664 від 06.02.2019 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м. Львова, українця, громадянина України, проживає без реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше
судимого, останній раз 07.12.2017 року Галицьким районним судом м. Львова за
ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до покарання 4 місяці арешту,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_5

встановив:

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим, востаннє 07.12.2017 Галицьким районним судом м. Львова за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 , ч. 1 ст. 357 КК України до 4 місяців арешту на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливий злочин.
03.12.2018 близько 03.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи на вул. Залізничній, неподалік будинку № 7 у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, наніс один удар в обличчя потерпілому ОСОБА_6 , від якого останній впав, після чого відкрито заволодів рюкзаком марки "Adidas" синього кольору, вартістю 350 грн., в якому знаходився мобільний телефон марки "Samsung J12", вартістю 2000 грн., в якому була сім-картка польського оператора марки "Orang", вартістю 35 грн., мобільний телефон марки "Samsung",чорного кольору, вартістю 1110 грн., портативна колонка вартістю 732 грн., зарядні пристрої , загальною вартістю 100 грн., павербанк вартістю 260 грн., стартовий пакет мобільного оператора "Lifecell", вартістю 80 гривень, паспорт громадянина Українидля виїзду за кордон, виданий на ім`я ОСОБА_6 , документи про умови праці, видані на ім`я ОСОБА_6 та гаманець коричневого кольору, вартістю 200 грн, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 6700 польських злотих, що згідно з курсом НБУ станом на 03.12.2018 р. становить 49734,96 грн., посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_6 , чим спричинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 54601,96 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного із застосуванням фізичного насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Також, 29.12.2018 року близько 21.30 год. ОСОБА_3 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту поблизу Приміського вокзалу, що на вул. Городоцькій, 116 А у м. Львові, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю стороннього нагляду та тим, що потерпілий ОСОБА_7 , спав на вказаній зупинці громадського транспорту, витягнув із правої зовнішньої кишені куртки останнього мобільний телефон марки "Huawei Y5" модель IMEI НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , вартістю 2675 грн., який був у чохлі вартістю 179 грн., в захисному склі, вартістю 199,90 грн., в якому знаходилася картка пам`яті, ємністю 16 ГБ, вартістю 199,90 грн. та сім-катрка мобільного оператора "Лайф" № НОМЕР_3 , вартістю 20 грн., Крім цього, із правої руки потерпілого ОСОБА_3 зняв годинник марки "Orient", моделі "ВЕМ5R003KD" із металевим ремінцем, вартістю 2000 грн. Своїми діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 5274,70 грн.
Крім того, 05.01.2019 року близько 21.00 год. ОСОБА_3 за попередньою змовою із невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, перебуваючи у приміщенні магазину кафе "Львівський потяг", що на вул. Чернівецька, 22 у м. Львові, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, скориставшись тим, що їхні дії не були поміченими для інших осіб та потерпілого, із правої зовнішньої кишені куртки потерпілого ОСОБА_8 таємно викрали мобільний теоефон чорного кольору марки "ERGO" модель "В502" imei 1: НОМЕР_4 , imei 2: НОМЕР_5 із сім-карткою мобільного оператора "Київстар" № НОМЕР_6 та гроші в сумі 50 грн. В подальшому ОСОБА_3 із викраденим покинув приміщення магазину. Своїми діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 1050 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих йому злочинах, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальних актах та пояснив, що дійсно мали місце події злочинів 03.12.2018 р., 29.12.2018 р., 05.01.2019 р. за наведених в обвинувальних актах обставинах. Він погоджується з кваліфікацією його дій, з кількістю та вартістю викрадених речей. По мірі можливості намагатиметься відшкодовувати потерпілим завдану шкоду. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо його не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, при цьому подав заяву, в якій просить проводити розгляд за його відсутності, потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_7 належним чином повідомлялись судом про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд повідомили.
Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорюються обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно та відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаного із застосуванням фізичного насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно доведена повністю і його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжким та нетяжкими злочинами, вчиненим умисно, з корисливих мотивів, особу винного, який раніше неодноразово судимий, не працює, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, перебуває на обліку психоневрологічному диспансері (матеріали кримінального провадження арк. 40), без постійного місця проживання, а також незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно довідки Львівської міської медичної частини № 19 про стан здоров`я ОСОБА_3 встановлено діагноз: ПТФХ обох нижніх кінцівок, виразкова форма. 13.06.2019 року пройшов СПЕК, згідно якої діагноз ОСОБА_3 : органічний розлад особи та поведінки. Наростаючий психоорганічний синдром, та надано висновок: обмежено осудний.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 80 від 22.02.2019 р. та висновку № 247 від 19.06.2019 р. ОСОБА_3 в даний час психічною хворобою не страждає, виявляє ознаки органічного розладу особистості та поведінки внаслідок раннього ураження головного мозку із наростаючим психоорганічним синдромом та внаслідок ураження що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій ОСОБА_3 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим чи іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, також виявляв ознаки органічного розладу особистості та поведінки внаслідок раннього ураження головного мозку із наростаючим психоорганічним синдромом. Через наявний у нього психічний розлад в період інкримінованих йому дій ОСОБА_3 не був здатний повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.68-74).
Згідно наданої суду старшим інспектором Галицького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області досудової доповіді ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий. На думку органу пробації застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснити без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Виходячи з наведеного та з урахуванням всіх обставин по справі, беручи до уваги думку прокурора, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, в межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі,оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів, суд призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Таким чином, остаточне покарання обвинуваченому слід обрати на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Разом з тим, оскільки ОСОБА_3 вирокомГалицького районного суду м. Львова від 17.12.2019 року був засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, тому із застосуваннямч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, у відповідності до вимог передбачених ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, враховуючи вирок Галицького районного суду м. Львова від 17.12.2019 року призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених
ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Вiдповiдно до ч. 1 ст. 70 КК Укpаїни, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів та у відповідності до правил, передбачених ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, із врахуванням вироку Галицького районного суду м. Львова від 17.12.2019 року призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання та обрання на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 14.02.2019 р. запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме з 14.02.2019 р.
Речові докази - долучений 18.01.2019 р. до матеріалів кримінального провадження CD-диск залишити при справі (а.с.75).

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя: (підпис) ОСОБА_1
З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1