Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/770/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2021 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000217 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 286 КК України заапеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.09.2021, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобринець Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним за ч. 3 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять)років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три)роки.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 15.01.2015 по 21.01.2015 та з 16.09.2021 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної життю і здоров`ю - задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілих: ОСОБА_8 - 4336 (чотири тисячі триста тридцять шість) гривень, ОСОБА_9 - 1421 (одну тисячу чотириста двадцять одну) гривню, ОСОБА_10 - 964 (дев`ятсот шістдесят чотири) гривні та в рахунок відшкодування моральної шкоди за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на кожного по 14616 (чотирнадцять тисяч шістсот шістнадцять) гривень.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 до ПрАТ «СК «Провідна», ОСОБА_6 та ОСОБА_16 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілих: ОСОБА_12 - 2104 (дві тисячі сто чотири) гривні, ОСОБА_13 - 4557 (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят сім) гривень, ОСОБА_14 - 15656 (п`ятнадцять тисяч шістсот п`ятдесят шість) гривень 30 (тридцять) копійок та ОСОБА_15 - 30524 (тридцять тисяч п`ятсот двадцять чотири) гривні 41 (сорок одну) копійку, а також та в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілих: ОСОБА_14 - 782 (сімсот вісімдесят дві) гривні 80 (вісімдесят) копійок та ОСОБА_15 - 1526 (одну тисячу п`ятсот двадцять шість) гривень 22 (двадцять дві) копійки.

Стягнуто з ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на кожного по 200000 (двісті тисяч) гривень, на користь потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на кожного по 190000 (сто дев`яносто тисяч) гривень, на користь потерпілого ОСОБА_14 50000 (п`ятдесять тисяч) гривень та на користь потерпілої ОСОБА_15 500000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні у розмірі 2507 (дві тисячі п`ятсот сім) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Вирішено долю речових доказів по справі.

За участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_17 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 ,
представників потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть шести особам та середньої тяжкості тілесне ушкодження двом потерпілим, за таких обставин.
Так, 19.07.2014 приблизно о 08 год 00 хв ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «RENAULT TRAFIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_16 , в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху (далі ПДР) України, згідно яких: п. 1.5 - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, рухаючись в світлу пору доби з видимістю проїзної частини більше ніж 500 метрів проявив власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим створив небезпеку для дорожнього руху.

Під час руху на 10 км + 184,3 м автодороги Олександрівка - Кіровоград - Миколаїв, Олександрівського району, Кіровоградської області, зі сторони смт. Олександрівка в напрямку м. Кіровограда (Кропивницький), не врахував дорожню обстановку, котра виявилася у зближені з стоячим з включеною аварійною сигналізацією на проїзній частині по ходу його руху, напівпричепом «SIMATRO ENERCO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , буксируємий автомобілем «DAF XF 95.480», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в салоні якого знаходився водій ОСОБА_20 , при цьому в порушення вимог п. 12.1 ПДР, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу та маючи реальну можливість знизити швидкість руху, не вжив заходів для безпечного об`їзду перешкоди, чим порушив вимоги п. 12.3 ІІДР, згідно якого «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

У подальшому ОСОБА_6 , ігноруючи виявлену попереду перешкоду у вигляді стоячого транспортного засобу з включеною аварійною сигналізацією, що в свою чергу попереджало про наявну перешкоду для руху, не вірно відреагував на зміну дорожньої обстановки та продовжуючи рух, не вжив заходів для безпечного об`їзду виявленого транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 13.3 ПДР, згідно якого «під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримуватись безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху», у наслідок чого не впорався з керуванням автомобіля та допустив наїзд передньою частиною свого транспортного засобу у задню частину напівпричепа.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «RENAULT TRAFIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 : ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 отримали тілесні ушкодження, які несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, а в даному випадку призвели до смерті останніх, а пасажири ОСОБА_14 та ОСОБА_15 отримали тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості та які викликали тривалий розлад здоров`я останніх.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 просять скасувати вирок суду першої інстанції через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Свої доводи апелянти мотивують тим, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, оскільки без встановлення в судовому засіданні обставин вчинення кримінального правопорушення, зазначених в обвинувальному акті у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 без перевірки цих обставин, вказав їх у вироку суду, як обставини кримінального провадження, встановлені судом.

Однак, у повному обсязі зміст обвинувачення під час судового розгляду не перевірявся, обставини вчинення, які зазначені у вироку, як встановлені судом, фактично судом не були встановлені, а тому має місце неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказують на те, що в обвинувальному акті від 22.01.2015 вказано, що ОСОБА_6 не врахував дорожню обстановку, котра виявилась у зближенні зі стоячим з включеною аварійною сигналізацією, на проїзній частині по ходу його руху, напівпричепом «SIMATRO ENERCO», реєстраційний номер НОМЕР_4 , буксируємий автомобілем «DAF XF 95.480», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в салоні якого знаходився водій ОСОБА_20 та в подальшому ОСОБА_6 , ігноруючи виявлену попереду перешкоду у вигляді стоячого транспортного засобу з включеною аварійною сигналізацією, не вірно відреагував на зміну дорожньої обстановки та продовжуючи рух не вжив заходів для безпечного об`їзду виявленого транспортного засобу.

Виходячи з таких обставин вчинення кримінального правопорушення, згідно пред`явленого обвинувачення, суд першої інстанції повинен був здійснити перевірку даних обставин. Однак, у судовому засіданні не допитаний учасник події - водій ОСОБА_20 та очевидець подій - свідок ОСОБА_27 .

Відповідно, суд не мав можливості усунути протиріччя у письмових доказах для встановлення беззаперечного розташування транспортних засобів до моменту їх зіткнення під час ДТП, а також суд не міг встановити чи стояв чи рухався у попутному напряму автопоїзд і які заходи вжив водій ОСОБА_20 після зупинки транспортного засобу для забезпечення дотримання ним Правил дорожнього руху і чи була ввімкнена аварійна сигналізація та яка саме.

Також, допитаний судом свідок ОСОБА_28 дав суду показання, достовірність та правдивість яких спростовується письмовими матеріалами кримінального провадження.

Так, показання свідка ОСОБА_28 про розташування напівпричепа на автодорозі спростовуються протоколом огляду місця події та схемою до нього, які складалися та підписувалися з участю водія ОСОБА_20 . Відомості про технічну несправність напівпричепа, про яку повідомив суду свідок ОСОБА_28 , спростовуються висновком інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи № 223 від 24.07.2014 по дослідженню технічного стану напівпричепа «SIMATRO ENERCO», реєстраційний номер НОМЕР_4 в ході проведення якої встановлено, що «до ДТП напівпричеп знаходився в повністю технічно справному стані».

Разом з тим, вирок на аркуші 16 містить посилання на висновок експерта № 223 від 24.07.2014, згідно якого напівпричеп «SIMATRO ENERCO», реєстраційний номер НОМЕР_4 «має технічні несправності у вигляді зламу важеля гідропневматичної стійки лівого колеса у місці конструктивного кріплення до вісі, а також зміщення першої вісі відносно рами напівпричепа в напрямку спереду назад, внаслідок зламу важеля гідропневматичної стійки. Дані технічні несправності виникли до ДТП».

Отже, як встановив суд, у кримінальному провадженні є два повністю протилежні між собою висновки інженерно-транспортної (авто-технічної) експертизи № 223 від 24.07.2014 по дослідженню технічного стану напівпричепа «SIMATRO ENERCO» реєстраційний номер НОМЕР_4 , один з яких наданий прокурором суду, як доказ сторони обвинувачення, а інший з яких наданий слідчим ОСОБА_29 експерту ОСОБА_30 для проведення судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи.

Зазначені обставини неповноти судового розгляду слугували стороні захисту однією з підстав для звернення до суду з клопотанням про визнання доказів недопустимими (в частині визнання таким висновку експерта № 1709 від 20.10.2014).

У цьому ж клопотанні про визнання доказів недопустимими, захист звертав увагу суду на те, що в основу висновку експерта № 1709 від 20.10.2014 експерт ОСОБА_31 поклав висновок експерта № 221 інженерно- транспортної (транспортно-трасологічної) експертизи від 28.07.2014, у якому експерт ОСОБА_32 зробив висновок та провів транспортно-трасологічне дослідження відносно інших транспортних засобів, які не є учасниками ДТП за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме автомобілів «Daimler Crysler 817», реєстраційний номер НОМЕР_5 та «Mersedes Benz 1835», реєстраційний номер НОМЕР_6 з причепом. Проведене експертом ОСОБА_33 дослідження та складання експертного висновку відносно вищевказаних автомобілів, тобто щодо інших транспортних засобів здійснено поза межами кримінального провадження № 000217 відносно ОСОБА_6 , виконано експертом при самостійному збиранні доказів, тобто експертом зроблено висновок про обставини, які не підлягають встановленню у кримінальному провадженні № 000217 від 19.07.2014 та з грубим порушенням прав експерта. Враховуючи такі порушення захист просив суд визнати висновок експерта № 221 від 24.07.2014 неналежним та недопустимим доказом.

Враховуючи, що неналежний та недопустимий доказ - висновок експерта № 221 від 24.07.2014 є вихідними даними при складанні висновку експерта № 1709 від 20.10.2014, захист просив застосувати при оцінці доказів «теорію плодів отруєного дерева» та визнати з врахуванням інших порушень висновок експерта № 1709 від 20.10.2014 неналежним та недопустимим доказом.

Вказане клопотання було поставлено судом на обговорення на стадії судового розгляду, однак суд не вжив заходів для усунення неповноти судового розгляду, для усунення протиріч у доказах, наданих стороною обвинувачення, а прокурор відмовився від допиту свідків сторони обвинувачення ОСОБА_20 та ОСОБА_27 .

Будь-які інші докази, якими б суд встановив розташування до моменту ДТП автомобіля «DAF XF 95.480», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом «SIMATRO ENERCO», реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_20 , ввімкнення (чи не ввімкнення) аварійної сигналізації на даному автомобілі з напівпричепом, судом не досліджувалися та прокурором суду не надавалися, посилання на такі докази у вироку суду відсутні.

Тому вважає, що має місце неповнота судового розгляду, оскільки не усунені судом протиріччя у доказах, що унеможливлює встановлення обставин кримінального провадження, які підлягають доказуванню згідно ст. 91 КПК України.

Також, сторона захисту вказує, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 відсутня суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, оскільки на час події ОСОБА_6 втратив свідомість внаслідок розвитку у нього пароксизмального нападу.

З цього приводу, за ухвалою районного суду 08.06.2015 у справі проведена комплексна судово - медична - психолого - психіатрична експертиза та згідно її висновку № 396 від 30.10.2015, станом на час події ОСОБА_6 страждав на такі фізичні хвороби - віддалені наслідки ЗЧМТ, мікроорганічна церебральна симптоматика, антено - вегетативний синдром, антено -невротичний синдром, пароксизмальні напади, церебральні ангіоспазми. Зазначені патологічні стани у ОСОБА_6 є підґрунтям для виникнення надзвичайного погіршення самопочуття у зв`язку зі значним фізичним і емоційним навантаженням, залежністю від будь - яких зовнішніх середовищних подразників та метеочутливістю, що і спричинило короткочасний пароксизмальний напад із втратою свідомості, що унеможливлює здатність ОСОБА_6 розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Допитані судом експерти ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 та ОСОБА_37 надали повні, достатні та об`єктивні відповіді на питання учасників кримінального провадження та повністю підтвердили наданий ними експертний висновок.

Отже, на думку сторони захисту, даний висновок експерта є належним та допустимим доказом, отриманим у спосіб та порядку, передбаченим КПК України, Законом України «Про судову експертизу» та чинного законодавства.

Однак, ухвалою Олександрівського районного суду від 04.11.2020 за клопотанням прокурора та представника потерпілих ОСОБА_18 , призначено у даному кримінальному провадженні стаціонарну судово -психіатричну експертизу для визначення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 .

На підставі вказаної ухвали суду проведена стаціонарна судово -психіатрична експертиза, висновок якої за № 21 від 25.02.2021 оцінено судом у вироку, як доказ сторони обвинувачення, яким суд вважає доведеним та встановленим під час судового розгляду суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

На думку сторони захисту ухвала суду про призначення експертизи від 04.11.2020 не може бути належним процесуальним судовим рішенням, оскільки в цій ухвалі суду вказаний зовсім інший номер кримінального провадження та безпосередньо у експертному висновку зазначена назва іншого суду, а саме не «Олександрівського», а «Олександрійського».

Відтак, сторона захисту стверджує, що висновок судово - психіатричного експерта № 21 від 25.02.2021 отриманий не у передбаченому КПК України порядку у зв`язку з відсутністю процесуальної підстави отримання даного висновку експерта.

Також, вказаний висновок експерта не містить зазначення календарного періоду проведення експертизи, що вказує на невизначеність строку тримання обвинуваченого у закритому психіатричному закладі в умовах позбавленні свободи, що є грубим порушенням вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, сторона захисту вважає, що висновок експерта не відповідає вимогам КПК, оскільки судово - психіатрична експертиза проведена у неналежній експертній установі.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово - експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово - медичних і судово - психіатричних експертиз здійснюється виключно державними спеціалізованими установами, але КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги», (м. Дніпро, вул. Бехтєрєва, 1), яким проведено експертизу та надано у розпорядження суду висновок судово - психіатричного експерта №21 від 25.02.2021, не є державною спеціалізованою установою. Тому, сторона захисту просить визнати неналежним та недопустимим доказом висновок експерта № 21 від 25.02.2021 з підстав проведення цієї експертизи особами, які не мають права на її проведення, а також з підстав порушення експертами норм процесуального та матеріального права за межами їх повноважень.

Так, згідно п. 4 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи «СПЕ проводять особи, які відповідають вимогам, передбаченим статтею 10 Закону України «Про судову експертизу».

На підставі ч. 2 ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» «Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо - кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності».
У п. 14 висновку судово-психіатричного експерта № 21 від 25.02.2021 року зазначено склад комісії експертів ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 та зазначені дані щодо кожного з цих експертів про освіту, спеціальність, свідоцтво експерта, кваліфікацію судового експерта, стаж роботи, вид експертної спеціальності. У судовому засіданні, експерти підтвердили суду правильність відомостей щодо кожного з них, зазначених у п. 14 висновку експерта.

Однак, інформація повідомлена суду експертом ОСОБА_41 щодо її кваліфікації як експерта, не відповідає відомостям про неї, як про експерта, внесеним до Реєстру атестованих судових експертів, оприлюдненого на офіційному сайті Міністерства юстиції України, тобто не відповідає відомостям про відкриту інформацію згідно ч. 2 ст. 20 Закону України «Про інформацію».

Так, у п. 14 висновку судово-психіатричного експерта № 21 від 25.02.2021 вказано, що експерт ОСОБА_42 має 1 кваліфікаційний клас. Зазначене спростовується записом у Реєстрі атестованих судових експертів, оприлюдненого на офіційному сайті Міністерства юстиції України, згідно якого експерт ОСОБА_42 має 2 клас 7 ранг кваліфікації судового експерта, що вказано у свідоцтві експерта № 56.

Експерти ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 згідно Реєстру атестованих судових експертів мають повноваження проводити судово-психіатричну експертизу за видом експертної спеціальності «лікар-судово-психіатричний експерт». Повноважень щодо проведення експертизи в галузі «психології» за видом експертної спеціальності «психолог-судовий експерт» ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 не мають, що підтвердили суду безпосередньо експерти та підтверджено Реєстром атестованих судових експертів.

Допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 ствердно зазначили суду, що саме ними виконаний текст висновку експерта № 21 від 25.02.2021, зокрема складено текст п. 21 висновку експерта «психологічне дослідження», що вказує на те, що вони склали експертний висновок у тій галузі знань, у якій вони не мають відповідних повноважень.

Відтак, висновок судово-психіатричного експерта № 21 від 25.02.2021 є недопустимим доказом, оскільки відповідно до ст. 87 КПК України отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, - з порушенням права особи на захист, з отриманням показань чи пояснень від підекспертної особи, обвинуваченого ОСОБА_6 , без будь-якого повідомлення про право особи відмовитися від давання показань, не давати відповіді на питання або на їх отримання з порушенням такого права.

Тому, сторона захисту не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо оцінки доказів у кримінальному провадженні, вважає, що вони є хибними, їх якість судом не врахована, обставини їх отримання ставлять під сумнів їхню надійність та точність, через що суд не повинен був застосовувати норму закону України про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 286 КК України, обирати покарання, вирішувати цивільні позови, покладати на ОСОБА_6 процесуальні витрати.
Вказують і на те, що суд порушив загальні засади кримінального провадження, та постановив вирок, який порушив право обвинуваченого на справедливий судовий розгляд, на законність, на повагу до людської гідності, на рівність перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності.

За таких обставин сторона захисту вважає, що вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.09.2021 стосовно ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 370, 373 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості судового рішення та підлягає безумовному скасуванню судом апеляційної інстанції.

У своєму заперечені на апеляційну скаргу представник потерпілих адвокат ОСОБА_18 зазначає, що зміст і вимога апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 зводиться до неповноти судового розгляду, зокрема, через не вирішення судом клопотання захисту про визнання висновку судово - психіатричного висновку експерта №21 від 25.02.2021, відмову стороні захисту у задоволенні клопотань, через не допитаних свідків сторони обвинувачення ОСОБА_20 та ОСОБА_27 ; невідповідності висновків суду, викладених в судовому рішенні фактичним обставинам справи; недоведеності вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 , в зв`язку з чим, на думку обвинуваченого та його захисника, оскаржуваний вирок має бути повністю скасований і призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
Однак, така позиція сторони захисту є необгрунтованою та повністю суперечить дослідженим у суді 1-ої інстанції належним та допустимим доказам, через що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 є необґрунтованою та безпідставною, а тому суд апеляційної інстанції має залишити її без задоволення, а вирок районного суду без змін.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора, пояснення представників потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , які заперечили проти її задоволення та просили вирок суду залишити без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності і взаємозв`язку, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть шести осіб та середньої тяжкості тілесне ушкодження двом потерпілим. Дії обвинуваченого ОСОБА_45 судом кваліфіковано правильно за ч. 3 ст. 286 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 , як в суді першої інстанції, так і в судовому засіданні апеляційного суду надавати пояснення щодо фактичних обставин справи відмовився, зазначивши, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України не визнає, оскільки він під час керування автомобілем втратив свідомість.

Незважаючи на невизнання своєї провини, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, доведена сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, досліджених судом першої інстанції, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що 19.07.2014 о 10.00 год. їй зателефонували з Олександрівського відділення поліції та повідомили, що сталася ДТП у якій загинула її дитина, а також вони виявили речі останньої та їй необхідно зявитися до відділення для впізнання трупу. О 14.00 год. цього ж дня вона приїхала до лікарні, дитина була в морзі. Як сталася ДТП їй не відомо. Після події обвинувачений не просив у неї вибачення та не намагався допомогти матеріально.
- показаннями потерпілої ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що до події знала матір обвинуваченого, обвинуваченого вперше побачила в момент поїздки. 18.07.2014 приблизно 04.00 год. вони виїхали з м. Бобринець до м. Кіровограду (на даний час м. Кропивницький), заїхали на заправку. Потім поїхали до м. Києва та о 09.00 год. були вже на Майдані. Вони відпустили ОСОБА_6 , який казав що в нього в м. Києві є знайомі та він їде до них щоб відпочити. Вони залишилися, їх було 8 осіб. Після Майдану вони пішли до метро, де в магазинчиках скупилися, поїли та до вечора були в церкві. Потім, приблизно о 04.00 год. ранку наступного дня (о 03.40-03.45 год. 19.07.2014) ОСОБА_46 зателефонувала ОСОБА_6 та сказала, що будуть виїздити та щоб він підїздив до ст. Видобичі. ОСОБА_6 підїхав до мосту, що знаходився біля вказаної станції, вони сіли в маршрутку. Тричі ОСОБА_6 проїздив по даному мосту, під час чого лунав жіночий голос з відеореєстратора щоб через 200 метрів повернути, а потім вже вони виїхали у вірному напрямку. Дорогою ОСОБА_6 швидко їхав, на що вони неодноразо просили його не поспішити. ОСОБА_14 та ОСОБА_26 просили ОСОБА_6 скинути швидкість, однак останній не реагував. Вони зупинялися в м. Корсунь-Шевченково, де ОСОБА_6 разом з іншими чоловіками виходив, брали мініральну воду. Потім вони продовжили рух, під час якого хто спав, хто спілкувавався між собою. Не доїхавши близько трьох кілометрів до с. Івангород, вона почула, що машину добряче передьоргнуло, чому вона відразу не зрозуміла, оскільки сиділа позаду. Потім вона поглянула вперед та побачила, що ОСОБА_47 , яка сиділа біля неї влетіла головою аж до переднього скла. А також вона побачила попереду жовтуватого кольору круглу бочку, спереду стояла машина. Вона погукала ОСОБА_48 , але останній не обзивався. Потім вона звернула увагу, що ОСОБА_49 , який сидів попереду неї, в машині вже не було. ОСОБА_6 сидів біля лівого переднього колеса, з телефоном у руках та кричав: « ОСОБА_50 приїзди, я попав в аварію, наробив людям горя». Біля ОСОБА_47 , яка вилетіла вперед, сидів ОСОБА_26 та вона запитала в нього де останні, на що він відповів, що сплять. ОСОБА_6 до буса так і не зайшов, вона тоді не знала, що в нього травмована нога. ОСОБА_26 , який був при тямі, їй сказав, що в першу чергу необхідно лишити водійських прав. Її разом з ОСОБА_26 привезли до лікарні смт. Олександрівка однією швидкою, дорогою впіймали іншу і привезли ОСОБА_51 . Їх відразу відправили на рентген, зробили знімки щоб знати яку необхідно надавати допомогу. Їй наложили шину, оскільки в неї був відкритий перелом ноги, дуже потрощений тазо-бедренний сустав, переломане ребро та перебита переносиця. Біля 05.00 чи 06.00 год наступного дня вони дізналися, що ОСОБА_26 помер від тяжких тілесних травм. Вона з ОСОБА_14 залишилися живими, їм надали саму першу необхідну медичну допомогу. 21.07.2014 їх перевели до лікарні в м. Кіровоград у травматологічне відділення, де надавали кваліфіковану допомогу. Те, що ОСОБА_6 був з ними в лікарні вона не знала, поки не прийшла його мати, яка два чи три рази заходила до неї в палату. Але, сам ОСОБА_6 ніяких дій (вибачення чи інше) не вчиняв. У цій ДТП загинув її син, який був наймолодший, йому було лише 16 років. На похованні сина не була, оскільки була травмована, перебувала в лікарні. Під час поїздки ОСОБА_6 був спокійний, лише купляв мінеральну воду. ДТП сталася приблизно о 08.00 год ранку, на дворі вже було добре видно, була сонячна погода. ОСОБА_6 на місці події допомоги потерпілим не надавав, в маршрутку не заходив. Була машина швидкої та машина з хлопцями служби порятунку, які прибули через хвилин 20 та які позаду розрізали авто та витягли ОСОБА_26 , потім її. Від удару в неї був стрес, заклало вуха, вона лише дивилася на сина.
- показаннями потерпілого ОСОБА_14 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 19.07.2014 вони в м. Київ біля станції Видубичі чекали мікроавтобус. Підїхав ОСОБА_6 на мікроавтобусі, вони сіли в нього та виїхали до м. Бобринець. Він сидів в автомобілі відразу за водієм. Проїхавши приблизно 1 км, ОСОБА_6 призупинився та повідомив, що потрапив не на ту смугу та що повертаються назад. Вони розвернулися та в подальшому виїхали на потрібну смугу. ОСОБА_26 запропонував ОСОБА_6 зупинитися щоб відпочити, так як побачив, що той плутався, можливо був стомлений і не виспався (це було приблизно 04.00 год). ОСОБА_6 відповів, що все добре, він зараз випє кави та поїдуть далі, зупинятися вони не будуть, оскільки його вдома чекає замовлення, та йому потрібно вести дві сімї на море. Вони поїхали далі та зупинилися в м. Корсунь, сходили до туалету, хтось випив чаю, і поїхали далі. Він трохи куняв, розмовляв з ОСОБА_26 . Потім відчув удар та хвилин на 5 втратив свідомість. Коли опритомнів, чув як хтось гукає: чи є ще хтось живий. Він повідомив що живий, потягнувся до сидіння водія, та його витягли хлопці і перенесли на бік дороги. Також він чув та бачив як ОСОБА_6 сидів біля мікроавтобуса та говорив по телефону з братом, просив приїхати до нього виручити, оскільки наробив біди та говорив, що заснув за кермом. ОСОБА_6 не міг нічого допомогти, оскільки у нього була зламана нога і він не міг ходити. Памятає, що приїхали працівники МНС, які запитували в нього хто такий, звідки та куди їхали, про що він все розповідав. Потім приїхала швидка з смт. Олександрівка та забрала його до лікарні. Памятає, що ще зупинялася машина та до нього підходив чоловік який назвався лікарем та дав йому знеболююче. Коли швидка забирала ОСОБА_26 , останній ще був живий. Під час руху ОСОБА_26 неодноразово робив зауваження ОСОБА_6 , щоб той не поспішав та зупинився відпочити. ОСОБА_6 відповідав, що все нормально, та що у нього немає часу зупинятися, тому що його чекає замовлення від двох сімей з м. Бобринця відвезти їх на море. У момент ДТП на дворі було видно, погода була сонячною. Перша швидка приїхала приблизно через годину з м. Кіровограда та забрала ОСОБА_6 , останній не пропонував забрати разом з ним швидкою інших осіб, але міг таке запропонувати. Особисто йому першу допомогу надавав свідок - водій іншого автомобіля, він взяв його на руки та переніс по той бік дороги. Особисто ОСОБА_6 в нього вибачення не просив.
- показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що її чоловік найняв ОСОБА_6 поїхати в м. Київ 18.07.2014. Раніше вони наймали ОСОБА_6 для поїздок, не було ніяких випадків, довіряли йому, претензій не мали. Вона не була присутня під час поїздки, був її чоловік, який загинув в ДТП. Їй зателефонували знайомі та повідомили про ДТП. Поїхали на місце події, її чоловік вже був в реанімації в лікарні смт. Олександрівка, до тями не приходив. Чоловік після ДТП ще 4 години був у свідомості, повідомив хто був в автомобілі, вказав адреси. Коли вона приїхала на місце ДТП вже нікого та нічого не було. ОСОБА_6 забрали в лікарню до м. Кіровограда, а потерпілі 1,5 години знаходилися без допомоги. У неї залишилося 5 дітей. Допомоги від ОСОБА_6 не отримувала. Приходили лише його батьки, вибачалися, матеріально не допомагали.
- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що його дружина ОСОБА_24 їздила до м. Києва. Йому зателефонували та повідомили, що сталася ДТП в якій його дружина загинула. За кермом автомобіля був ОСОБА_6 . На місці події він не був. ОСОБА_6 не приходив до нього з вибаченнями, приходили лише його батько та мати. Кошти обвинувачений не відшкодовував.
- показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що в цій ДТП загинула його дружина, обставин він не знає. Він лише привіз дружину на зупинку та посадив в автомобіль ОСОБА_6 . Потім йому зателефонували та повідомили, що дружина загинула. ОСОБА_6 не намагався вибачитися та вішкодувати шкоду. На похорон дружини приїздила мати ОСОБА_6 , але ніхто не вибачався.
- показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що донька повідомила їй, що 18.07.2014 буде їхати до м. Києва, та що їх буде вести ОСОБА_6 19.07.2014 їй зателефонували та повідомили, що сталася ДТП, її донька жива, але знаходиться в тяжкому стані. Вона почала телефонувати, але телефон не відповідав. Потім їй зателефонували та повідомили, що донька в морзі, але згодом повідомили, що в тяжкому стані в лікарні в м. Кіровограді. Вона зібралася та з друзями поїхали шукати де перебуває її донька. Їх з міліції направили в смт. Олександрівку, де повідомили, що донька померла та вони поїхали до моргу. Родина ОСОБА_6 давали 3000 грн, але вона відмовилася їх взяти, взяв її чоловік. У день ДТП їй казали, що водій заснув, хто саме казав не пам?ятає. Доньці було 29 років, у неї залишилося 2 дітей. ОСОБА_6 вибачення не просив.
- показаннями свідка ОСОБА_28 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що зазначена в обвинувальному акті дата події 19.07.2014 може відповідати дійсності, оскільки точної дати вже не пам?ятає, приблизно 5-6 років тому. Була сонячна погода, вони зі свідком ОСОБА_20 перебували в кабіні автомобіля DAF. О 07.00 год почув сильний удар позаду автомобіля. Вони вийшли з автомобіля, ОСОБА_20 пішов на ліву сторону, а він - з правого боку. При обході автомобіля побачив, що бочка на його автомобілі розбита та витікали добрива. ОСОБА_20 зайшов зліва, вони зустрілися попереду кабіни, де останній повідомив йому, що там багато потерпілих. З правого боку двері автомобіля RENAULT TRAFIC були зажаті та він не зміг їх відкрити, а тому перейшов на ліву сторону, перед цим взявши «монтіровку», відкрив двері водія та побачив останнього в шоковому стані. Він запитав у водія, що трапилося, на що він відповів «що я наробив, я заснув». Після чого він витягнув водія з кабіни та посадив біля машини, а потім почали обдивлятися хто ще з живих залишився в авто. Він попросив ОСОБА_20 зупиняти автомобілі для надання першої допомоги, а він тим часом витягував інших живих осіб. Транспортний засіб в якому вони перебували це був автомобіль з напівпричепом, він стояв, оскільки була зламана ресора, переїхати в право чи ліво він не міг. Причеп стояв на проїжджій частині одним колесом, все інше було на узбіччі, в попутному напрямку. Стояли вони близько години - півтори, вживали заходів безпеки, за 40 метрів були виставлені знаки, стояв соняшник, також ставили відро на всяк випадок з фонариком. Водій маршрутки під час руху все позбивав. Якби він не спав, він би зміг зупинитися, почувши ці удари по своїй машині, однак він їх не чув, як він їхав на швидкості 100-120 км/год, так він у їх машину і в?їхав. Водій, після того як він його витягнув з машини, сидів біля неї, нічим не міг допомогти, оскільки сам отримав ушкодження, був у крові. Водій був у свідомості та перебував біля машини поки не приїхала перша швидка та МНС, по часу - півгодини чи година. Він сам доставав людей, живих осіб було троє. У момент події вже було видно, туману та опадів не було, видимість була в обидва боки 1,5 - 2 км, була ясна погода, проїздна частина асфальтована і добре проглядалася, а також було широке узбіччя. Водій міг проїхати біля них, не виїжджаючи на зустрічну смугу, не чіпляючи їх, місця було вдосталь.
- показаннями експерта ОСОБА_52 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції підтвердила свою кваліфікацію експерта, згідно висновку. Пояснила, що приймала участь у проведенні експертизи та виготовленні висновку судово - психіатричного експерта № 21 від 25.02.2021, висновок підписувався нею. Експертиза проводилася з 25.01.2021 по 25.02.2021. Для проведення експертизи залучалися лікарі терапевт, невролог, психолог, як спеціалісти та консультанти. Застосовувалася вся надана медична документація. Підтвердила висновок в частині того, що твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що у нього стався «якийсь напад» носить симулятивний характер і в частиині цього думка експертів була однозначною.
- показаннями експерта ОСОБА_43 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що висновок підписаний нею. Була не провідним експертом. Висновок має описку у «психічному стані», а саме: не «2011» а «2014». Висновок підписаний трьома експертами, інших експертів не було. Вона не має знань у галузі психології, вона експерт у галузі психіатрії. Психологічне дослідження експертної особи робила ОСОБА_53 , яка на протязі місяця спілкувалася з досліджуваним та робила своє заключення, але на комісії вона не була присутня, оскільки не є експертом. Медична документація на ім`я ОСОБА_6 відповідає документам, що містять інформацію про стан здоров`я особи щодо якої призначено судову психіатричну експертизу. Вона особисто не зверталася до суду з запитом щодо надання ОСОБА_6 згоди на використання медичної документації на його ім`я. Вона особисто вивчала всі медичні документи на ім`я ОСОБА_6 . У п. 21 висновку зазначена практично вся медична документація, описане найважливіше. При проведенні експертизи були враховані медичні записи про наявність у ОСОБА_6 соматичних захворювань за період 07.02. 09.03.1995 року. Вона стосовно ОСОБА_6 проводила огляд, консультування та опитування, що здійснювалося на протязі тривалого часу. Кожний з експертів висловлює свою думку і потім комісія вирішує питання стосовно досліджуваного.
- показаннями експерта ОСОБА_44 , який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що при проведенні експертизи вивчили усі медичні документи на ОСОБА_6 від народження до дня експертизи, врахували усі травми перенесені ОСОБА_6 , показання потерпілих та свідка. За наслідками проведеної експертизи встановлено, що усі твердження обвинуваченого про напад у нього в момент ДТП і втрату свідомості носить беззаперечно симулятивний характер. Також, зазанчив, що травма перенесена ОСОБА_6 в минулому протікала благополучно, ніяких розладів у нього не було, у тому числі і пароксизмальних, тому що вони або є постійно або тимчасово, або їх немає взагалі. У момент ДТП ОСОБА_6 був повністю здоровий. Попередні експерти використовували методи, які не відносяться до психіатрії і вони не використовуються з 1999 року. Звернув увагу суду на те, що пароксизмальні розлади завжди повторюються.
Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, об`єктивно підтверджується також письмовими доказами, які повно та всебічно досліджені судом першої інстанції:
- даними витягу з Єдиного Реєстру досудових розслідувань, згідно якого до ЄРДР 19.07.2014 за № 0000217 внесено відомості про кримінальне правопорушення, яке попередньо кваліфіковано за ч. 3 ст. 286 КК України, а саме: 19.07.2014 приблизно о 08 год 00 хв на 10 км + 184.3 м автодороги Олександрівка - Кіровоград - Миколаїв, Олександрівського району Кіровоградської області, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на припаркований на проїзній частині автомобіль DAF XF 95.480, реєстраційний номер НОМЕР_3 , в салоні якого знаходився водій ОСОБА_20 , з напівпричепом SIMATRO ENERCO, реєстраційний номер НОМЕР_2 . У результаті ДТП пасажири автомобіля RENAULT TRAFIC ОСОБА_21 , ОСОБА_54 , ОСОБА_46 , ОСОБА_55 , ОСОБА_25 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці пригоди, водій автомобіля RENAULT TRAFIC ОСОБА_6 та пасажири ОСОБА_15 , ОСОБА_26 , ОСОБА_14 отримали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості та госпіталізовані до Олександрівської ЦРЛ Кіровоградської області. Про підозру повідомлено ОСОБА_6 (том 1 а.к.п. 1);
- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 19.07.2014 та доданими до нього фототаблицями, згідно якого оглянуто 10 км + 184.3 м автодороги Олександрівка Кіровоград Миколаїв Олександрівського району Кіровоградської області, транспортні засоби Рено Трафік, номерний знак НОМЕР_1 , DAF XF 95.480, номерний знак НОМЕР_3 , напівпричеп SIMATRO ENERCO, номерний знак НОМЕР_2 , з зазначенням їх технічного стану та пошкоджень, місця розташування, а також розташування трупів (том 1 а.к.п. 10-25);
- даними протоколу огляду місця події від 19.07.2014 та доданими до нього фототаблицями, згідно якого оглянуто автодорогу Олександрівка Кіровоград Миколаїв, де на узбіччі знаходяться трупи ОСОБА_25 , ОСОБА_21 та ще три трупи жіночої статі, з зазначенням їх розташування, пошкоджень та вилучено 2 мобільних телефони марки «Samsung», «Nokia» (том 1 а.к.п. 26-30);
- даними посвідченням водія НОМЕР_7 , згідно якого ОСОБА_6 дозволено керувати транспортними засобами, зокрема категорії В (автомобілі, дозволена максимальна вага яких не перевищує 3500 кг (7700 фунтів) і кількість сидячих місць яких, крім сидіння водія, не перевищує восьми) (том 1 а.к.п. 40);
- даними довіреності від 06.07.2013, зареєстрованої в реєстрі за № 1287, згідно якої ОСОБА_16 уповноважив ОСОБА_6 та ОСОБА_56 , в тому числі, на здійснення керування транспортним засобом автомобілем марки RENAULT Trafic VPHA5, реєстраційний номер НОМЕР_1 (том 1 а.к.п. 42);
- даними висновку експерта № 66 від 09.08.2014, згідно якого: «Смерть ОСОБА_21 наступила от открытой черепно-мозговой травмы с многооскольчатым переломом костей основы черепа, кровоизлияниями под мягкие мозговые оболочки, осложнившись отеком головного мозга. Телесные повреждения на трупе ОСОБА_21 могли образоваться при обстоятельствах, указанных в постанове. Телесные повреждения в области головы на трупе ОСОБА_21 имеют прямую причинную связь с наступлением смерти» (том 1 а.к.п. 143-145);
- даними висновку експерта № 64 від 19.09.2014, згідно якого: «Смерть ОСОБА_22 наступила от закрытой тупой травмы грудной клетки и живота: множественные переломы ребер справа и слева с повреждением пристеночной плевры, повреждением брюшного отдела аорты, кровоизлияниями в меж долевом пространстве между средней и нижней долями правого легкого, в околосердечную сорочку по задней поверхности, под капсулу правой доли печени по диафрагмальной поверхности, кровоизлияний в грудную и брюшную полость, осложнившись шоком. Телесные повреждения на трупе ОСОБА_22 могли образоваться при обстоятельствах указанных в постанове. Телесные повреждения в области грудной клетки и живота на трупе ОСОБА_22 имеют прямую причинную связь с наступлением смерти» (том 1 а.к.п. 147-149);
- даними висновку експерта № 63 від 12.08.2014, згідно якого: «Смерть ОСОБА_23 наступила от открытого многооскольчатого перелома костей основания черепа с кровоизлияниями под мягкие мозговые оболочки головного мозга, ушиба и кровоизлияний в вещество головного мозга правой лобной доли, кровоизлияний в Варолиев мост. Телесные повреждения на трупе ОСОБА_23 могли образоваться при обстоятельствах указанных в постанове. Телесные повреждения в области головы на трупе ОСОБА_23 имеют прямую причинную связь с наступлением смерти» (том 1 а.к.п. 151-153);
- даними висновку експерта № 67 від 11.08.2014, згідно якого: «Смерть ОСОБА_57 наступила от спинального шока, развившегося в результате перелома тела 6-го шейного позвонка с повреждением спинного мозга. Телесные повреждения на трупе ОСОБА_57 могли образоваться при обстоятельствах указанных в постанове. Обнаруженные телесные повреждения на трупе ОСОБА_57 имеют прямую причинную связь с наступлением смерти» (том 1 а.к.п. 155-157);
- даними висновку експерта № 62 від 12.08.2014, згідно якого: «Смерть ОСОБА_58 наступила от открытого многооскольчатого перелома костей основания черепа и лица с кровоизлияниями под мягкие мозговые оболочки головного мозга и червя мозжечка, ушиба головного мозга. Телесные повреждения на трупе ОСОБА_58 могли образоваться при обстоятельствах указанных в постанове. Телесные повреждения в области головы на трупе ОСОБА_58 имеют прямую причинную связь с наступлением смерти» (том 1 а.к.п. 159-161);
- даними висновку експерта № 68 від 29.07.2014, згідно якого: «Смерть ОСОБА_26 наступила от закрытой тупой травмы грудной клетки и живота с переломами ребер слева, повреждениями левого легкого, диафрагмы, подкапсульного разрыва селезенки, забрюшинного кровоизлияния с переходом в область таза осложнившись шоком. Телесные повреждения на трупе ОСОБА_26 могли образоваться при обстоятельствах указанных в постанове. Телесные повреждения в области грудной клетки и живота на трупе ОСОБА_26 имеют прямую причинную связь с наступлением смерти» (том 1 а.к.п. 163-166);
- даними висновку експерта № 1279 від 06.11.2014, згідно якого у ОСОБА_14 , згідно наданої медичної документації, мались тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового підвертельного перелому кісток правого стегна, рани в середній третині правого стегна, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, рани в ділянці лоба. Вищевказані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), що могло бути в строк та при обставинах дорожньо-транспортної пригоди, та відносяться до категорії СЕРЕДНЬОЇ ступені тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я (том 1 а.к.п. 169-170);
- даними висновку експерта № 1280 від 06.11.2014, згідно якого у ОСОБА_15 , згідно наданої медичної документації, мались тілесні ушкодження у вигляді: перелому верхньої третини правого стегна зі зміщенням, перелому середньої третини правої гомілки, рани на правій гомілці, на лівій стопі; синців навколо обох очей, перелому кісток носу, перелому 5 ребра справа. Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), що могло бути в строк та при обставинах дорожньо-транспортної пригоди, та відносяться до категорії СЕРЕДНЬОЇ ступені тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я (том 1 а.к.п. 174-175);
- даними висновку експерта № 222 від 25.07.2014, згідно якого на момент експертного огляду, з технічної точки зору рульове керування, гальмова система та ходова частина автомобіля RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходилися в непрацездатному стані. На момент експертного огляду, з технічної точки зору, рульове керування цього автомобіля має технічні несправності у вигляді деформації правої рульової тяги, валу рульового керування, ободу рульового колеса, руйнування рульового механізму та його зрив з місця конструктивного кріплення. Дані технічні несправності виникли під час ДТП. На момент експертного огляду, з технічної точки зору, ходова частина цього автомобіля має технічні несправності у вигляді пошкодження та деформації підвіски переднього правого колеса, деформації важеля підвіски, деформації амортизаційної стійки (в зборі) у напрямку спереду назад та з права наліво, деформації штаги стабілізатора поперечної стійності, пошкодження диску переднього правого колеса та розгерметизації шини переднього правого колеса. Дані технічні несправності виникли під час ДТП. На момент експертного огляду, з технічної точки зору, гальмова система цього автомобіля має технічні несправності у вигляді деформації головного гальмівного циліндру з вакуумним підсилювачем, який закріплений на передку кузова автомобіля, зламу штуцерів з регулятором тиску в гальмовій системі передніх та задніх коліс та деформація педального вузла. Дані технічні несправності виникли під час ДТП. Позбавлено логічного сенсу з причин відсутності несправностей транспортного засобу до ДТП (том 1 а.к.п. 181-187);
- даними висновку експерта № 224 від 24.07.2014, згідно якого на момент експертного огляду, з технічної точки зору рульове керування, ходова частина, і гальмівна система автомобіля DAF XF 95.480, реєстраційний номер НОМЕР_3 , знаходяться в працездатному стані (том 1 а.к.п. 193-198);
- даними висновку експерта № 223 від 24.07.2014, згідно якого на момент експертного огляду, з технічної точки зору ходова частина та гальмова система напівпричепа SIMATRO ENERCO, реєстраційний номер НОМЕР_4 , знаходилися в непрацездатному стані. На момент експертного огляду, з технічної точки зору, ходова частина вказаного напівпричепа має технічні несправності у вигляді зламу важеля гідропневматичної стійки лівого колеса у місці конструктивного кріплення до вісі, а також зміщення першої вісі відносно рами напівпричепа в напрямку спереду назад, внаслідок зламу важеля гідропневматичної стійки. Дані технічні несправності виникли до ДТП. Також маються технічні несправності ходової частини напівпричепа у вигляді пошкодження пневморесори лівої та правої гідропневматичної стійки, деформація елементів кріплення лівої та правої гідропневматичної стійки. Дані технічні несправності виникли під час ДТП. На момент експертного огляду, з технічної точки зору, гальмова система вказаного напівпричепа має технічні несправності у вигляді руйнування гальмової камери колісного гальмового механізму правого колеса третьої вісі напівпричепа, пошкодження та розриви гальмових трубопроводів пневматичної гальмової системи, у місці з`єднання з накопичувальним повітряним балоном (ресивером), та колісними гальмовими механізмами лівого та правого колеса третьої вісі напівпричепа, пошкодження та деформація елементів кріплення накопичувального повітряного балону (ресиверу) пневматичної гальмової системи напівпричепа, який розташований з лівого боку. Дані технічні несправності виникли під час ДТП. На момент експертного огляду, з технічної точки зору, ходова частина напівпричепа SIMATRO ENERCO, реєстраційний номер НОМЕР_4 , має технічні несправності у вигляді зламу важеля гідропневматичної стійки лівого колеса у місці конструктивного кріплення до вісі, а також зміщення першої вісі відносно рами напівпричепа в напрямку спереду назад, внаслідок зламу важеля гідропневматичної стійки. Внаслідок наявності даної технічної несправності ходова частина не може виконувати функції пружного зв`язку з дорогою, створення та зміни напрямку руху, а також передачі навантаження від маси ТЗ на дорогу. На момент настання розглянутої події ходова частина напівпричепа знаходилась в непрацездатному стані. Дані технічні несправності виникли до ДТП (том 1 а.к.п. 204-210);
- даними висновку експерта № 221 від 28.07.2014, згідно якого на підставі проведеного транспортно-трасологічного дослідження автомобіль RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , первинно контактував середньою та правою передньою частиною з задньою лівою частиною напівпричепа SIMATRO ENERCO, реєстраційний номер НОМЕР_4 , автомобіля DAF XF 95.480, реєстраційний номер НОМЕР_3 . В момент первинного входу в контакт кут між подовжніми осями автомобілів DAF XF 95.480, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом SIMATRO ENERCO та RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складав близько 0°, що відповідає попутному руху даних транспортних засобів. Схематичне розташування та положення автомобілів RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та DAF XF 95.480, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом SIMATRO ENERCO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в момент їх первинного контактування відносно меж проїзної частини показано на схемі 1 у додатку 3 ілюстративної таблиці, що додається до висновку експерта (том 1 а.к.п. 216-222);
- даними висновку експерта № 1709 судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи від 20.10.2014, згідно з якими в даній дорожній ситуації належні дії водія автомобіля RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 з метою забезпечення безпеки дорожнього руху та можливості уникнення ДТП регламентувалися вимогами п. 2.3 «б», п. 12.3 та п. 13.3 ПДР України. Приймаючи до уваги результати попереднього технічного аналізу, у фазі розвитку, що випереджає, дорожньо-транспортної ситуації у відношенні водія автомобіля DAF XF 95.480, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом SIMATRO ENERCO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з експертної точки зору не вбачається об`єктивних ознак відступу його дій від вимог розділу 15 (зупинка і стоянка) ПДР України, під час вимушеної зупинки на проїзній частині в світлий час доби, тобто в даній дорожній ситуації встановлення належних дій водія ОСОБА_20 не потребує застосування спеціальних пізнань в області автотехніки та дане питання може бути вирішено слідством (судом) самостійно з урахуванням вимог розділу 15 ПДР України. Визначення швидкості руху транспортних засобів експертним шляхом проводиться за допомогою установлення витрат кінетичної енергії, що витрачена автомобілем на його рух у стані гальмування, за умови відомих параметрів гальмування. Іншими словами, установити швидкість руху автомобіля перед зіткненням можливо лише в тому випадку, якщо перед зіткненням водій застосовував гальмування і на проїзній частині залишилися сліди гальмування. У розглянутій ситуації яких-небудь слідів, що свідчать про рух автомобіля RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані гальмування перед зіткненням - не виявлено, а, отже, експертним шляхом визначити швидкість руху автомобіля RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед ДТП не представляється можливим. Проведене дослідження показує, що оскільки автомобіль DAF XF 95.480, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом SIMATRO ENERCO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , було вимушено зупинено на проїзній частині (автомобіль стояв) то в такій даній дорожній ситуації дії водія ОСОБА_20 носили пасивний характер, тобто водій ОСОБА_20 під час вимушеної зупинки на проїзній частині, вживши всіх заходів по своєчасному виявленні його автомобіля, будь - якими своїми однобічними діями не міг вплинути на хід розвитку ДТП, а тому і не мав технічної можливості уникнути ДТП. Проведене дослідження показує, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 при своєчасному належному виконанні вимог п. 2.3 (б), п. 12.3 та п. 13.3 ПДР України, мав у своєму розпорядженні технічну можливість уникнути умов, які в подальшому призвели до зіткнення з напівпричепом SIMATRO ENERCO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився в зчіпці з автомобілем DAF XF 95,480, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Результати проведеного дослідження технічної можливості у водіїв запобігти настання ДТП, яка розглядається, означають, що в причинному зв`язку з фактом зіткнення автомобілів RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 та DAF XF 95.480, реєстраційний номер НОМЕР_3 з напівпричепом SIMATRO ENERCO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходяться саме невідповідні вимогам п. 2.3 (б), п. 12.3 та п. 13.3 ПДР України дії водія автомобіля RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 (том 1 а.к.п. 226-230).
- висновком судово-психіатричної експертизи № 21 від 25.02.2021, ОСОБА_6 у період інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство або інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час також не страждає. За своїм психічним станом в період інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом у теперішній час іспитований також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Відповідь на запитання № 7 не входить в компетенцію судово-психіатричних експертів. Згідно п. 22 висловлювання іспитованого під час теперішнього обстеження, про те, що він не пам`ятає скоєного, так як в той час стався «якийсь напад носить симулятивний характер, оскільки вони надумані, ізольовані, не мають динаміки і не вкладаються в клінічну картину будь-якого психічного розладу (том 9 а.с.п. 241-246).
Вказані докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, оцінені судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 94 КПК України на предмет належності, допустимості, та не викликають у колегії суддів сумнівів у їх правдивості.
Проаналізувавши всі досліджені у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд першої інстанції обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину і правильно кваліфікував дії останнього за ч. 3 ст. 286 КК України.

Розглядаючи кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні, доведеності та переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення, безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд першої інстанції обґрунтував його доказами, які були безпосередньо досліджені судом в ході судового розгляду та відповідають вимогам належності та допустимості.
Як убачається із змісту апеляційної скарги, сторона захисту не заперечує та не оскаржуює наявність самої події кримінального правопорушення у зазначений в обвинувальному акті час і місці, наслідки, що настали від дорожньо-транспортної пригоди, локалізацію та характер отриманих ушкоджень як транспортних засобів внаслідок ДТП, так і учасників події, даних, які зафіксовані в протоколі огляду місця події та схемі до нього.
Твердження сторони захисту щодо не дослідження судом першої інстанції обставин вчинення кримінального правопорушення,зокрема з тієї підстави, що в судовому засіданні не допитано іншого учасника події водія ОСОБА_20 та очевидця події свідка ОСОБА_27 , а саме розташування транспортних засобів до моменту їх зіткнення під час ДТП, рухався чи стояв автомобіль DAF XF 95.480 та чи була ввімкнена у нього аварійна сигналізація, колегія суддів вважає непереконливими.

Згідно з вимогами ст.ст. 7, 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій засобами, передбаченими цим Кодексом.

У матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що судом першої інстанції безпідставно відхилено клопотання сторони захисту про допит певних осіб. Відповідно до журналу судового засідання (том 11 а.с.п 23), прокурор зняв клопотання про допит ОСОБА_20 та ОСОБА_27 , які є свідками обвинувачення, а тому у колегії суддів немає підстав вважати, що судом першої інстанції не були дотримані вимоги ст. 22 КПК України, що могло б вплинути на правильність висновків суду та законність і обґрунтованість постановленого у справі судового рішення. Більше того, в апеляційному суді сам обвинувачений та його захисник також відмовились від необхідності допиту вказаних свідків.

Також, обставини вимушеної зупинки автомобіля DAF XF 95.480 з напівпричепом через поломку та встановлення знаку аварійної зупинки встановлено іншими дослідженими в суді першої інстанції письмовими доказами, зокрема протоколом огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 19.07.2014, протоколом огляду місця події від 19.07.2014 з доданими до них фототаблицями, даними висновку експерта № 223 від 24.07.2014 та поясненнями свідка ОСОБА_28 , який перебував в момент зіткнення разом з водієм ОСОБА_20 в автомобілі DAF XF 95.480.
Зокрема, свідок ОСОБА_28 , підтвердив той факт, що автомобіль DAF XF 95.480 з напівпричепом стояв на проїжджій частині, оскільки була зламана ресора, в момент події була ясна погода, видимість в обидва боки 1,5 - 2 км, проїздна частина асфальтована і добре проглядалася. З метою заходів безпеки ними за 40 метрів були виставлені знаки, стояв соняшник, також ставили відро на всяк випадок з фонариком. Потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_14 також підтвердили, що в момент ДТП на дворі було видно, погода була сонячною.
Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наявних у провадженні доказів, показань потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_28 , які є послідовними та узгодженими між собою, перевіркою матеріалів провадження не встановлено.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій зобов`язаний негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Про це свідчать і висновок експерта № 1709 судової інженерно - транспортної (автотехнічної) експертизи від 20.10.2014, у якому чітко зазначено, що саме водій ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. 2.3 (б), п. 12.3 та п. 13.3 ПДР та мав технічну можливість запобігти ДТП.
До того ж, на думку колегії суддів об`єктивних перешкод для цього не виявлено, адже з пояснень потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_28 вбачається, щов момент події була ясна погода, проїздна частина асфальтована і добре проглядалася, а отже водій ОСОБА_6 мав можливість завчасно виявити автомобіль DAF XF 95.480, який стояв на дорозі.
Твердження сторони захисту, про відсутність у діях ОСОБА_6 складу інкримінованого йому злочину, оскільки останній втратив свідомість, а не заснув, на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки спростовується показаннями свідка ОСОБА_28 , потерпілого ОСОБА_14 та висновком стаціонарної судово - психіатричної експертизи №21 від 25.02.2021.
З показань свідка ОСОБА_28 встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 одразу після ДТП, коли до нього підійшов свідок ОСОБА_28 говорив: «що я накоїв, заснув, наробив людям горя». Вказану фразу чув також потерпілий ОСОБА_14 . Більше того, потерпілий ОСОБА_14 у судовому засіданні вказував, що потерпілий ОСОБА_26 пропонував ОСОБА_6 зупинитися та відпочити, так як бачив, що ОСОБА_6 плутався та можливо був стомлений, не виспався, на що останній відповів, що все добре, він зараз вип`є кави та поїдуть далі, зупинятися не будуть, оскільки його вдома чекає інше замовлення.
З висновку судово-психіатричної експертизи №21 від 25.02.2021 вбачається, що твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про «якийсь напад» в момент ДТП та те, що він не пам`ятає скоєного, носить симулятивний характер, так як вони надумані, ізольовані, не мають динаміки і не вкладаються в клінічну картину будь-якого психічного розладу.

Вказаний висновок експертних досліджень доповнено та роз`яснено експертами в процесі судового розгляду, в ході яких експертами надано вичерпні відповіді на спірні питання, в тому числі щодо спроможності тверджень сторони захисту з приводу втрати свідомості ОСОБА_6 в момент ДТП. Зокрема, акцентовано увагу експертом ОСОБА_44 , що пароксизмальні розлади завжди повторюються. Втім, відомостей щодо таких розладів у обвинуваченого ОСОБА_6 , як до моменту ДТП так і після (протягом шести років судового розгляду) стороною захисту не надано.

Суд першої інстанції провівши ретельний аналіз тверджень сторони захисту щодо відсутності у діях ОСОБА_6 суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, визнав їх необґрунтованими та такими, що спростовуються дослідженими матеріалами кримінального провадження, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що сторона захисту заперечувала допустимість висновку судово-психіатричної експертизи №21 від 25.02.2021, на противагу якому вказувала про висновок експерта № 396 від 04.08.2015. Втім, як правильного зазначено судом першої інстанції, висновок судово-психіатричної експертизи №21 від 25.02.2021 грунтується не лише на медичній документації, а й базується на безпосередньому спостереженні за ОСОБА_6 протягом одного місяця в умовах стаціонару медичними працівниками, які є фахівцями в галузі психіатриї. Більше того, цей висновок на відміну від висновку № 396 від 04.08.2015 повністю узгоджується з об`єктивними обставинами справи встановленими судом першої інстанції.
З приводу доводів апеляційної скарги про недопустимість як доказу висновку судово-психіатричної експертизи №21 від 25.02.2021, оскільки остання проведенау неналежній установі, колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово - експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово - медичних і судово - психіатричних експертиз.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання стосовно компетенції установи, яка проводить експертизу і є державною у сенсі ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», слід виходити не з організаційно -правової форми здійснення нею діяльності або форми її власності, а із сфери управління її діяльністю та організації державного контролю.

Згідно Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 вбачається, що саме держава в особі її центрального органу виконавчої влади - Міністерства охорони здоров`я України, здійснює владні повноваження стосовно закладів, які вправі проводити судово - медичні та судово - психіатричні експертизи.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду вважає доводи сторони захисту стосовно того, що судово - психіатрична експертиза у даному кримінальному провадженні проведена у неналежній експертній установі, безпідставними і погоджується із висновками суду першої інстанції з цього приводу.
Допущені технічні описки в ухвалі суду від 04.11.2020 про призначення судово - психіатричної експертизи стосовно ОСОБА_6 в номері кримінального провадження, та безпосередньо в експертизі вказано назву іншого суду, замість «Олександрівського» вказано « ОСОБА_59 », на думку колегії суддів, носять характер очевидної описки, яка була виправлена судом відповідною ухвалою суду від 26.08.2021 (том 11 а.с.п.79-80), а отже не може свідчити про отримання доказу не у передбачений кримінально-процесуальним законом спосіб та вказувати про недопустимість сформованих експертами висновків.
Твердження сторони захисту, що кваліфікаційний клас експерта ОСОБА_52 зазначений в експертизі не відповідає відомостям, які містяться в Реєстрі атестованих судових експертів, на думку колегії суддів є неістотним порушенням, адже сторона захисту в апеляційній скарзі не ставить під сумнів наявність у експертів спеціальних знань в галузі судової психіатрії, з точки зору їх освіти, стажу роботи, необхідної для дослідження питань про психічний стан здоровя особи.
Крім того, посилання сторони захисту, що висновок експерта №21 від 25.02.2021, а саме в частині п. 21 «психологічне дослідження», складено експертами у тій галузі знань, у якій вони не мають відповідних повноважень, є безпідставними, оскільки висновок є судово - психіатричною експертизою, а не психолого - психіатричною. Залучення психолога для консультації здійснено для повноти, об`єктивності, достовірності та обґрунтованості висновку.
Неспроможними є також посилання сторони захисту щодо відсутності згоди обвинуваченого ОСОБА_6 на використання його медичної документації під час проведення судово - психіатричної експертизи, оскільки згідно абз. 2 п. 16 Порядку проведення судово - психіатричної експертизи у випадку призначення експертизи слідчим суддею чи судом, зазначена інформація використовується без згоди особи.
Безпідставними є твердження сторони захисту щодо необхідності визнання висновку експерта №221 від 28.07.2014 недопустимим, та як похідною за доктриною «плодів отруєного дерева» і висновку експерта №1709 від 20.10.2014, оскільки єдиною підставою є неправильне зазначення експертом у абз. 2 п. 1 резолютивної частини висновку №221 від 28.07.2014 назви транспортних засобів. Однак, як правильно встановлено судом першої інстанції, вказані висновки цілком та повністю відносяться до даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 та не впливають на зміст обставин ДТП, не тягне за собою зміну логічності, об`єктивності та правильності висновків.
Щодо клопотання про повторне дослідження усіх обставин встановлених під час кримінального провадження відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, на думку колегії суддів є необгрунтованими.
Апеляційним судом не встановлено, і строною захисту не доведено, що судом першої інстанції докази досліджені неповно або з порушеннями. Фактично мотивація строни захисту зводиться до того, що захисник не погоджується з тою оцінкою доказів, що надана судом та вважає необхідним зробити переоцінку цих доказів, що само по собі не є умовою і підставою для повторного дослідження доказів в апеляційному суді.
Також, колегія суддів вважає безпідставними і доводи апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника з приводу необхідності скасування даного вироку суду з призначенням нового судового розгляду, оскільки відповідно до положень кримінального процесуального закону, підстави для скасування апеляційним судом вироку суду першої інстанції з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, передбачені ст. 415 КПК України, у разі допущення судом процесуальних порушень, передбачених ч. 2 ст. 412 КПК України.

Тобто, чинним кримінальним процесуальним законом, а саме ч. 1 ст. 415 КПК України, передбачено виключний перелік підстав для скасування вироку суду першої інстанції і призначення нового судового розгляду.

Разом з тим, сторона захисту в апеляційній скарзі не зазначила, через які саме порушення чи недоліки, що допущені районним судом, в розумінні ст.ст. 412 та 415 КПК України, з посиланням на конкретні пункти і частини вказаних правових норм, які передбачають конкретні положення в якості підстав для скасування вироку суду і які надають апеляційному суду право на призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу і на те, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, згідно із приписами статті 415 КПК України, не є підставами для призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Крім того, виходячи з наведеного вище, у колегії суддів не має підстав сумніватися у тому, що вина ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 286 КК України доведена поза розумним сумнівом. Підстав для закриття кримінального провадження, колегія суддів також не вбачає.
З приводу вимог захисника про ухвалення апеляційним судом виправдувального вироку, як про це просила у судових дебатах захисник адвокат ОСОБА_7 , колегія суддів також вважає їх безпідставними, оскільки такі вимоги захисника суперечать положенням ст. 417 КПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження, тобто чинним КПК не передбачено можливості постановлення апеляційним судом виправдувального вироку.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини є вичерпними, відповідають вимогам закону і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст.ст. 50, 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Судом враховано, що ОСОБА_6 вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого врахував, що він не працює, не одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, за місцем навчання та попередніми місцями роботи характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом 3 групи загального захворювання; неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України (том 2 а.к.п. 137-138, 143-145, 158-159, 163-165, 173, 182, 184, 186-187).
Обставин, які пом?якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Крім того, суд зважив на те, що внаслідок цієї події загинуло шість осіб (в тому числі один неповнолітній), двоє осіб отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження, обвинувачений ОСОБА_6 належним чином не усвідомив значення своїх дій, жодним чином не намагався допомогти родичам загиблих у похованні останніх або відшкодувати будь-яким іншим чином заподіяну ним шкоду, недноразово притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі і за перевищення швидкості та керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Також, районний суд приймаючи рішення про необхідність призначення обвинуваченому максимального строку покарання у виді 10 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки хоч і не вказав, але фактично врахував і думку потерпілих з приводу суворості призначення обвинуваченому покарання, а саме ту обставину, що потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_60 просили суд призначити обвинуваченому найсуворіше покарання (том 11 а.с.п.166-168).
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання в місцях позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, обґрунтовано призначивши йому максимальний строк як основного, так і додаткового покарання, що передбачені санкцією статті обвинувачення.
Також, районним судом обґрунтовано вказано у вироку суду про те, що підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, за своїм видом і розміром призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як ним самим, так і іншими особами.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що є обґрунтованими й належним чином умотивованими і висновки суду першої інстанції щодо вирішення цивільних позовів.

Неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність чи істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставами для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила, а тому вважає, що в задоволенні спільної апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника слід відмовити, а вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.09.2021 стосовно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 286 КК України слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.09.2021 стосовно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 286 КК України - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, як до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2