У Х В А Л А

"26" серпня 2021 р. Справа153/1204/21

Провадження1-кп/153/84/21-к

Ямпільський районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Ямпіль Вінницької області клопотання прокурора Ямпільського відділу Могилів-Подільської окружної прокуратури у Вінницькій області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000177 від 15.06.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Ямпільського відділу Могилів-Подільської окружної прокуратури у Вінницькій області звернувся до суду із вказаним клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що у провадженні сектору дізнання відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження №0000177 від 15.06.2017 за ч.1 ст.190 КК України, яке розпочато за письмовою заявою ОСОБА_4 про те, що в проміжок часу із 03 години 00 хвилин по 04 годину 00 хвилин 15.06.2017 невідома особа, шляхом введення в оману, на автобусній зупинці с.Біла Ямпільського району Вінницької області, заволоділа коштами в сумі 60000 гривень, золотим ланцюжком та двома золотими каблучками, належними їй, завдавши їй майнової шкоди на загальну суму 100000 гривень.
У кримінальному провадженні проведено ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, проте отримати достатніх доказів для встановлення та притягнення особи, причетної до вчинення кримінального правопорушення, і притягнення її до кримінальної відповідальності не представилось можливим.
Під час досудового розслідування жодній особі про підозру не повідомлялося, досудове розслідування у кримінальному провадженні не зупинялось.
Вказане кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України, яке згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком, та за його вчинення законом передбачено максимальне покарання до трьох років обмеження волі. Згідно ст.49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального проступку - три роки з дня його вчинення. Тобто з часу внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.06.2017 відомостей про вказане кримінальне правопорушення минуло більше трьох років. За вказаний період органом досудового слідства не встановлено особу, що вчинила кримінальне правопорушення, та жодній особі не повідомлено про підозру, а також строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення закінчився. Тому прокурор просить закрити вказане кримінальне провадження з цих підстав.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.
ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення заявленого клопотання, оскільки досудове розслідування не проводилось належним чином, під час впізнання вона особисто вказала працівникам особу, яка вчинила стосовно неї вказане кримінальне правопорушення, і ця особа встановлена. В задоволенні клопотання просила відмовити.
Заслухавши прокурора, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.
Частиною 1 статті 190 КК України передбачена кримінальна відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).
Відповідно до ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, віднесено до кримінальних проступків.
Згідно з п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.
Відповідно до п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Відповідно до п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, кримінальне провадження закривається судом.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000177 від 15.06.2017 відомості до ЄРДР були внесені за заявою ОСОБА_4 , в якій остання вказувала на те, що в проміжок часу із 03 години 00 хвилин по 04 годину 00 хвилин 15.06.2017 невідома особа, шляхом введення в оману, на автобусній зупинці с.Біла Ямпільського району Вінницької області, заволоділа коштами в сумі 60000 гривень, золотим ланцюжком та двома золотими каблучками, належними їй, завдавши їй майнової шкоди на загальну суму 100000 гривень.
Будучи допитаною в якості потерпілої, ОСОБА_4 вказала, що близько 03 години 00 хвилин на її стаціонарний телефон із невідомого телефону подзвонив чоловік та представився її сином. Чоловік плакав та розповідав, що він попав у біду, а саме: що збив людину на смерть і перебуває в лікарні, а також дасть слухавку своєму начальнику. Під час розмови з начальником вона назвала номер свого мобільного телефону і той перетелефонував їй на нього. Під час розмови з ним, вона чула, як поряд постійно плакав син, тому вона запитала чоловіка, з яким розмовляла по телефону, що потрібно для вирішення цього питання, на що він назвав грошову суму 3600 доларів США. Оскільки таких грошей у неї не було, вона сказала, що у неї є золоті вироби, на що чоловік сказав, щоб вона брала все, не клала слухавку та їхала до с.Біла Ямпільського району Вінницької області, а саме: до автобусної зупинки. Вона разом зі своїм чоловіком взяли грошові кошти та золоті вироби і належним чоловікові автомобілем ВАЗ поїхали до с.Біла, при цьому вона постійно розмовляла з невідомим чоловіком по телефону. Під час руху у неї кілька разів вимикався телефон і невідомий чоловік їй передзвонював, він також запитав яким автомобілем вони їдуть, марку та номер та сказав, щоб вони не зупинялися на зупинці, а проїхали трохи далі від неї, що вони і зробили. Потім вона вийшла з автомобіля і почала рухатися в сторону автобусної зупинки і їй назустріч вийшов із зупинки невідомий чоловік, який рухався навпроти неї. Під час зустрічі із чоловіком, вона сказала, що гроші в автомобілі, тому він сказав їй йти за грішми, що вона і зробила. Вона взяла з салону автомобіля 60000 гривень купюрами по 500 та по 200 гривень, замотані в носовий платок, та віддала їх невідомому чоловікові. Також невідомий чоловік сказав їй віддати золоті вироби, тому вона зняла з пальців рук два золотих кільця, золотий жіночий браслет та віддала їх чоловікові. Взявши гроші та золоті прикраси, чоловік сказав їй їхати в м. Могилів-Подільський, де їй дадуть розписку за отримання у неї грошових коштів і там із штрафмайданчика вона має забрати автомобіль сина та заховати його. Дорогою до м. Могилів-Подільського вони заїхали додому за зарядним пристроєм в с.Яруга і звідти зателефонувала до сина і під час розмови із сином зрозуміла, що з ним все нормально і що її обдурили шахраї, після чого вона звернулася до відділення поліції в м. Ямпіль. Під час досудового розслідування при пред`явленні особи для впізнання, вона впізнала по зросту, тембру голосу, тілобудові, очах, носі, структурі плечей особу чоловіка під №2, з яким вона розмовляла по телефону і якому віддала грошові кошти та золоті вироби. Це був ОСОБА_6 .
В аналітичній довідці про опрацювання інформації, отриманої від операторів телекомунікацій, №2988/18/01-2017 від 23.11.2017 зазначено, що згідно роздруківки з`єднань, встановлено, що абонент НОМЕР_1 та НОМЕР_2 15.06.2017 знаходились в районі скоєння кримінального правопорушення в час близький до його скоєння.
Таким чином, висновок прокурора про невстановлення осіб, які можуть бути причетними до вчинення кримінального правопорушення, спростовується матеріалами кримінального провадження.

Аналізуючи клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про невідповідність поданого клопотання вимогам закону та відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.
Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язаний всебічно, і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі Євген Петренко проти України (заява №55749/08 від 29.01.2015р.) п. 65 для того, щоб розслідування могло вважатися ефективним , воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості. Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини Юрій Іларіонович Щокін проти України від 03.10.2013 року, заява № 4299/03 державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності.
Публічність, відповідно до вимог ст.25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч.1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами кримінального провадження.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

У даному випадку фактично останні слідчі дії були здійснені ще 2017 році, після цього протягом 4 років кримінальне провадження не розслідувалось.

Суд вважає, що використання прокурором норми, що була запроваджена Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства від 4 жовтня 2019 року №187-IX та Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження за №0000177 від 15.06.2017 шляхом закриття судом на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, за умови, що потерпіла вказує на конкретну особу, яка, на її думку, скоїла кримінальне правопорушення, що також підтверджується матеріалами кримінального провадження, суперечить як вимогам самої норми, що містить п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, так і ст.9 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усталеній практиці Європейського суду з прав людини, завданням та загальним засадам, встановленим чиним КПК України.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0000177 від 15.06.2017 на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України не підлягає задоволенню та матеріали кримінального провадження необхідно повернути для подальшого проведення досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.2, 7, 9, 25, 284, 369, 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання прокурора Ямпільського відділу Могилів-Подільської окружної прокуратури у Вінницькій області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000177 від 15.06.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1