Справа № 710/1456/21
Провадження № 1-кп/710/19/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2022 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення -
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
потерпілий ОСОБА_5 ,
представник потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Шпола кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.07.2021 за №0000496 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сигнаївка, Шполянського району, Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, не працюючий, не одружений, освіта середня, на утриманні неповнолітніх дітей не має, в силу ст. 89 КК України вважається раніше не судимим,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 18.07.2021 близько 04:30 год, перебуваючи по вул. Незалежності в с. Сигнаївка Звенигородського району Черкаської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , наніс один удар кулаком правої руки в область правої вилиці потерпілого, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді перелому правої виличної кістки і передньої стінки гайморової пазухи справа із гематомою правої очниці, які відповідно до висновку експерта від 13.09.2021 №05-6-01/280 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, які відповідно до висновку експерта від 13.09.2021 №05-6-01/280 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткий розлад здоров`я.
Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122 КК України як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, не заперечував жодної з обставин, викладених в обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно 18.07.2021 близько 04:30 у нього з потерпілим виник конфлікт. Він, наніс один удар кулаком правої руки в обличчя потерпілого від якого той впав. Шкодує про свій вчинок.

Потерпілий ОСОБА_5 його представник ОСОБА_6 та прокурор не висловлювали жодних заперечень щодо встановлених обставин.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 у повній мірі підтримала обвинувачення, викладене стосовно ОСОБА_4 в обвинувальному акті, просила визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
Потерпілий та представник потерпілого в судовому засіданні підтримали позицію прокурора щодо призначення покарання обвинуваченому.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та потерпілий також не оспорювали фактичні обставини кримінального правопорушення, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

З огляду на викладене суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з

ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених

ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин; відношення обвинуваченого ОСОБА_4 до скоєного; особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який в силу ст. 89 КК України вважається раніше не судимим, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного кримінального проступку, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, але, з урахуванням обставин справи та особи винного, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без відбування покарання, та вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання з застосуванням ст. 75 КК України, як необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 25000,00 грн та моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн.
Указаний позов обвинувачений ОСОБА_4 не визнав.
Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, який суд згідно ст. 129 КПК України має вирішити.
За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Потерпілий матеріальну шкоду обґрунтував фіскальними чеками на придбання пального, фіскальними та товарними чеками на ліки, консультаційним листом від 19.07.2021, направленням на комп`ютерну томограма, товарними чеками на проведені комп`ютерні томограми, випискою із медичної карти, довідкою №215 (а.с.25-40).
Однак судом береться до уваги виписка із медичної карти та довідка №215 які містять діагноз та період лікування потерпілого. Також береться до уваги направлення на мультизрізову комп`ютерну томографію та чеки на її проведення на суму 400 грн. та 600 грн. Листок лікарських призначень потеплілим суду надано не було, а тому товарні чеки на медикаменти суд не бере до уваги. Крім того товарні чеки на медикаменти на а.с. 30, 31 містили опис «медичні товари на суму» без визначеного переліку медикаментів.
Майнова шкода у виді витрат на пальне задоволенню не підлягає, оскільки в судовому засіданні не підтверджена належними та допустимими доказами, а саме відсутнє підтвердження, що витрати на пальне понесенні як наслідок дій обвинуваченого відносно потерпілого.
Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_5 має право на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1000,00 грн., оскільки судом встановлено, що йому в результаті протиправних дій обвинуваченого було заподіяно матеріальну шкоду на вказану суму.
Встановлене Конституцією та законами право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.
Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.
Оскільки такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного.
Враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.
З урахуванням викладеного, суд вважає розумним та справедливим стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого матеріальну шкоду в сумі 1000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 25000,00 грн.
Речові докази у справі відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Витрати на залучення експертів відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сигнаївка, Шполянського району Черкаської області, зареєстрований та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області 22.04.2015, інші відомості про особу суду не відомі на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_2 , інші відомості про особу суду не відомі матеріальну шкоду у сумі 1000,00 гривень (одна тисяча грн) та моральну шкоду у сумі 25000,00 гривень (двадцять п`ять тисяч грн).
В решті позовних вимог відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Оскарження в апеляційному порядку вироку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України не допускається.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1