ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/787/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/281/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст.126-1 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 10.03.2021 року, за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської обласної прокуратури на вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06 липня 2021 року, -

В с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Раковець, Тернопільського району, Тернопільської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, із вищою освітою, непрацюючого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, раніше судимого:

- 01.03.2021 Теребовлянським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст. 259 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України покарання за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 березня 2021 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.259 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік - виконувати самостійно.

Згідно вироку суду, протягом лютого 2021 року ОСОБА_8 систематично вчиняє домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_9 за місцем їх спільного проживання, АДРЕСА_1 .

Так, 28.01.2021, 02.02.2021, 03.02.2021, 04.02.2021 (о 05:00 год та 08:00 год), перебуваючи по місцю свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, виражав на адресу своєї співмешканки ОСОБА_9 словесні образи та погрози, тим самим викликав в останньої побоювання за свою безпеку, спричинив емоційному невпевненість та завдав шкоду її психічному здоров`ю, чим порушив ч.2 ст.173-2 КУпАП. За вищевказаними фактами постановами Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03.02.2021, 18.02.2021, 22.02.2021 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вказаними діями ОСОБА_8 заподіяв співмешканці ОСОБА_9 психологічні страждання, що призвело до розладів її здоров`я та погіршення якості життя.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити і призначити ОСОБА_8 покарання за ст.126-1 КК України у виді 1 року обмеження.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 березня 2021 року призначити ОСОБА_8 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік та покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України. В решті вирок суду залишити без змін.

Свої доводи мотивує тим, що судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що ОСОБА_8 дане кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126-1 КК України вчинив до постановлення щодо нього вироку в першій справі, а тому суд мав застосувати ч. 4 ст. 70 КК України. В даному випадку норми ст.ст. 70, 75 КК України не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів та не передбачено самостійного виконання вироків. В даному випадку місцевий суд, вирішуючи питання звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання мав спочатку призначаючи остаточне покарання відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України та лише до остаточного покарання застосовувати ст.75 КК україни.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника обвинуваченого, який не заперечив проти задоволення апеляції прокурора; прокурора, що просить задовольнити апеляцію, з мотивів викладених у ній, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, розгляд якого здійснювався в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, є обґрунтованими та ніким із учасників не оспорюються, а отже в апеляційному порядку не переглядаються.

Що ж стосується призначеної міри покарання ОСОБА_8 за ст.126-1 КК України, то суд першої інстанції її призначив правильно, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, так як вона відповідає вчиненому злочину та особі обвинуваченого, необхідна й достатня для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Так, суд врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст.12 КК України відноситься до злочинів нетяжких, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання судом першої інстанції віднесено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Разом з тим заслуговують на увагу доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність у частині призначення ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України.

Статтею 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів. Суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань в межах, визначених частиною 2 цієї статті. За цими ж правилами призначається покарання, якщо після ухвалення вироку буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому до ухвалення попереднього вироку. В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 199/1496/17 кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України, не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше, вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 березня 2021 року за ч. 1 ст.259 КК України засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

За оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке скоєно 28.01.2021, 02.02.2021, 03.02.2021, 04.02.2021 року, тобто за діяння, вчинені до постановлення щодо ОСОБА_8 вироку Теребовлянським районним судом Тернопільської області від 01 березня 2021 року.

Проте при призначенні остаточного покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції не застосовано положення ч. 4 ст. 70 КК України, що призвело до неправильного застосування судом закону про кримінальну відповідальність.

Умови, підстави та порядок звільнення особи від покарання та його відбування визначені розділом ХІІ Загальної частини КК України. Одним із таких випадків є звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачене ст. 75 КК України.

Відповідно до частини 1 цієї статті якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до положень ст.ст. 409, 413 КПК України підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції слід змінити в частині призначеного остаточного покарання, чим задовольнити апеляційну скаргу прокурора.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської обласної прокуратури задовольнити.

Вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06 липня 2021 року змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ст.126-1 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 березня 2021 року призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді