1Справа № 335/498/22 1-кс/335/274/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого слідчого відділення Запорізького районного управління поліції відділу поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, громадянина України, не одруженого, дітей на утриманні немає, офіційно не працевлаштованого, який має середню освіту, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 27.09.2010 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1, 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 76 КК України. Призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік; 2) 28.12.2010 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України. Призначено покарання у вигляді позбавлення строком на 4 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання та визначено остаточне покарання у вигляді 4 роки 10 днів позбавлення волі; 3) 03.07.2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1, 2 ст. 187 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 14.04.2021 по відбуттю строку покарання.

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України ,

ВСТАНОВИВ:

З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимим за скоєння корисливих злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 16 січня 2022 року, приблизно о 05 годині 57 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи в за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів біля буд. 14А, шляхом ривку відкрито викрав жіночу суму потерпілої ОСОБА_7 , в якій знаходився мобільний телефон Huawei Y6 в корпусі чорного кольору з сім картою ( НОМЕР_1 ), вартість якого складає 2000 гривень, та зарплатна картка «Райфайзен Банку» потерпілої ОСОБА_7 .. Після чого ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадене майно, зник у дворах сусідніх будинків.

Своїми діями, ОСОБА_4 , спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке кваліфікується як відкрите викрадення чужого майна, (грабіж), вчинений повторно.

«16» січня 2022 року в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 , якому «17» січня 2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраним в кримінальному проваджені доказами, а саме: протоколом огляду місця події від «16» січня 2022 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з потерпілою ОСОБА_7 ; протокол затримання в порядку ст. 208 КПК України від «16» січня 2022 року;допитами свідків по кримінальному провадженню.

В діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 186 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

На підставі чого органом досудового слідства відповідно до положення

п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених

п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що знаходячись на свободі підозрюваний зможе впливати як психологічно так і фізично на свідків, які допитані під час розслідування.

Також, знаходячись на свободі підозрюваний має за можливість знищити або сховати предмети або інші докази, які мають суттєве значення для досудового розслідування.

Також є всі підстави вважати, що підозрюваний може продовжити вчинювати кримінальні правопорушення, так як ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований та вчинення кримінальних правопорушень є єдиним джерелом доходу підозрюваного.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме кримінальне правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 4 до 6 років позбавлення волі.

Вивченням особистості підозрюваного встановлено, що ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, та був раніше засудженою особою за вчинення тяжких злочинів з корисливих мотивів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена та на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин, що дає достатні підстави вважати, що знаходячись на свободі, підозрюваний ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення (злочини), що також є одним з ризиків невиконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Також, з місць позбавлення волі ОСОБА_4 був звільнений лише 14.04.2021 року та постановою Селидівського міського суду Донецької області від 17.03.2021 відносно нього встановлено адміністративний нагляд. Так, ОСОБА_4 заборонено виходити з будинку з 20:00 до 04:00 годин, крім виходу на роботу, зобов`язано здійснювати реєстрацію в органі Національної поліції за місцем проживання 3 рази на місяць. Так, адміністративний нагляд застосований до ОСОБА_4 на підставі пункту б ст. 3 ЗУ «Про адміністративний нагляд» як до засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо під час відбування покарання їх поведінка свідчила, що вони вперто не бажають стати на шлях виправлення і залишаються небезпечними для суспільства.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, відсутності в останнього стійких соціальних зв`язків та постійного джерела доходу, є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 буде переховуватися від органів досудового розслідування;

- особи, які заслуговують на довіру за виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні;

- неможливо обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки підозрюваний не має постійного місця проживання, крім того покладені раніше на нього обов`язки судом не виконує.

З метою захистити громадян і суспільство від злочинних посягань, та з метою присікти злочинну діяльність ОСОБА_4 , слідство приходить до висновку, про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, у звязку з чим слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб у слідчому ізоляторі без права внесення застави.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечували, посилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділення Запорізького районного управління поліції відділу поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000080 від «16» січня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

16 січня 2022 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17 січня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Слідчим суддею в ході розгляду клопотання перевірені доводи про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яка ґрунтується на фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, а саме: протоколом огляду місця події від 16 січня 2022 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з потерпілою ОСОБА_7 ; протокол затримання в порядку ст. 208 КПК України від 16 січня 2022 року; протоколами допиту свідків по кримінальному провадженню.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Мюррей проти Сполученого Королівства, зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію не винуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи підвартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , вагомість доказів щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення тяжкого злочину, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 186 КК України, покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, дані про особу ОСОБА_4 , який на утриманні малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, раніше засудженим за вчинення тяжких злочинів з корисливих мотивів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий тяжкий злочин, не має сімейних зв`язків, неодружений, не працевлаштований, постановою Селидівського міського суду Донецької області від 17.03.2021 року відносно нього встановлено адміністративний нагляд з урахуванням обставин підозри, слідчий суддя дійшов висновку, що існують високі ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України, про які зазначено у клопотанні слідчого та наведено слідчим та прокурором у судовому засіданні.

Слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, з урахуванням встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тих обставин, що суду не надано даних на підтвердження таких достатніх стримуючих факторів, які б переважали встановлений високий ступінь ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливу на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, та вчинення іншого кримінального правопорушення, відсутні підстави вважати, що застосування менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При застосуванні запобіжного заходу судом враховано також вік підозрюваного, його стан здоров`я, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.
Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК, слідчий суддя вирішує питання про визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, розмір якої у відповідності до ч. 5 п.2 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, враховує матеріальне становище підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , у зв`язку з чим слід визначити заставу у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2481 гривень), оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та гарантувати належну його поведінку.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, а саме: прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід обчислювати з моменту його фактичного затримання з 16.01.2022 року, та у відповідності до ст. 197 КПК України, згідно з якою строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 до 17.03.2022 року включно.
Керуючись, ст.ст. 177, 178, 181, 194, 200, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення Запорізького районного управління поліції відділу поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 17 березня 2022 року включно, який обчислювати з 16 січня 2022 року 14-02 години.
Встановити розмір застави ОСОБА_4 у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 148 860 (сто сорок вісім тисяч вісімсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок (Отримувач: ТУ ДСА в Запорізькій області; Ідентифікаційний код за ; Номер рахунку (IBAN): UA0001205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172. В призначенні платежу необхідно вказувати: вид платежу застава ОСОБА_4 , номер справи (провадження), суд, в якому розглядається справа).

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:

- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 чи іншому заставодавцю, відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобовязаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у звязку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Визначити строк дії ухвали до 17 березня 2022 року 14-02 години включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1