№ 336/1083/22
Пр. № 1-кп/336/469/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2022 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

захисників адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_9 ,

обвинуваченої за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 189 КК України;

ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинувачених за ч. 2 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:
14 лютого 2022 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в порядку ст. 291 КПК України надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 , обвинуваченої за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 189 КК України, і ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , обвинувачених за ч. 2 ст. 296 КК України.

На підставі обвинувального акту призначене підготовче засідання, в яке з`явилися прокурор, потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , представники потерпілих адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачені, захисники обвинувачених адвокати ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ..

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання, яке підтримали потерпілі та їх представники і проти задоволення якого заперечує сторона захисту, про застосування до обвинуваченої ОСОБА_12 під час судового провадження запобіжного заходу у виді домашнього арешту тривалістю шістдесят днів, мотивуючи його наявністю ризиків ухилення обвинуваченої від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих в цьому провадженні, продовження зайняття протиправною діяльністю.

У зв`язку з викладеним, на думку прокурора, застосування більш м`яких заходів не забезпечить ефективного здійснення судового розгляду та належної процесуальної дисципліни обвинуваченої.

Обвинувачена і захисник в обґрунтування заперечень зазначають, що ризики, на які посилається прокурор, є недоведеними; після спливу строку дії ухвали слідчого судді про застосування щодо неї домашнього арешту, що мало місце 5 лютого 2022 року, обвинувачена не припустилася жодного порушення процесуальної дисципліни, відвідуючи всі судові засідання, а до закінчення досудового розслідування послідовно з`являлася до слідчого за кожним викликом.

Обвинувачена є особою, що має статус дитини, вона проживає в сім`ї, де поважають духовні та соціальні цінності, в дусі дотримання яких виховують дітей, тому в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження немає потреби через здатність старших членів сім`ї забезпечити дотримання обвинуваченою процесуальної дисципліни в подальшому, як досягнуто цього було після припинення дії ухвали слідчого судді про застосування домашнього арешту.

Разом з тим обвинувачена є учнем середнього спеціального закладу, заняття в якому можуть вимагати її присутності поза межами обов`язкового перебування в умовах домашнього арешту, тобто після 17-00 години.

За умови ж виправданості ризика вчинення кримінально караних дій обвинувачена цілком могла б реалізувати злочинні наміри протягом денної пори доби, не будучи пов`язаною встановленими обмеженнями щодо обов`язкового перебування в умовах житла, тому є позбавленим сенсу обрання цього запобіжного заходу.

У зв`язку з недоцільністю застосування будь-якого запобіжного заходу, яка (недоцільність) підтверджена досвідом дисциплінованої ОСОБА_21 на тлі відсутності будь-яких заходів забезпечення кримінального провадження з 5 лютого 2022 року, просять про відмову в задоволенні клопотання.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

В силу ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту суд має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Процесуальні питання, пов`язані з застосуванням такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, внормовані главою 18 КПК України.

Зокрема, згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи задля висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).

При вирішенні клопотання суддя враховує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінально караного правопорушення може бути підставою для обрання запобіжного заходу лише у сукупності з наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПУ України, і вважає що прокурор довела наявність ризиків вчинення обвинуваченим дій, спробам вчинення яких в силу закону призвані перешкоджати запобіжні заходи.

Суд погоджується з високим рівнем вірогідності ризику впливу на потерпілих з урахуванням викладених в обвинувальному акті фактичних обставин справи, інкримінування обвинуваченій вчинення активних дій та обізнаності обвинуваченої про місця проживання та навчання потерпілих.

На думку суду, не є надуманим і ризик продовження вчинення кримінально караних діянь, припустити який дає виклад фактичних обставин, за яких інкриміновані обвинуваченій дії характеризувались особливою зухвалістю, нехтуванням нормами моралі та духовності, ігноруванням правил громадського порядку.

Дійшовши вказаного висновку, суд бере до уваги і ступінь тяжкості інкримінованих ОСОБА_19 кримінально караних дій, що утворюють диспозицію злочину, який є нетяжким, проте вважає, що фактичні обставини вчинення кримінального порушення, що мало місце в громадському місці та супроводжувалося очевидним нехтуванням духовних та суспільних цінностей, свідчать на користь застосування заходу забезпечення кримінального провадження, яким є обмеження дозвілля неповнолітньої особи, оскільки, як встановлено судом, використання законними представниками неповнолітньої обвинуваченої заходів виховання не виявилося ефективним.

У зв`язку з викладеним суд вважає за необхідне застосувати вказаний захід забезпечення кримінального провадження як дієву підпомогу батькам в належному вихованні дитини.

Констатуючи наявність ризиків незаконного впливу на потерпілих та можливості вчинення інших кримінально караних дій, суд не погоджується з виправданістю ризику ухилення від суду, оскільки він всупереч вимог змагальності не лише не доведений прокурором, а, навпаки, спростовується поведінкою обвинуваченої, яка не зірвала жодної процесуальної дії та жодного судового засідання.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що означений запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої і виконання нею покладених законом процесуальних обов`язків в подальшому, у зв`язку з обранням якого покладає на обвинувачену відповідно до ст. 194 КПК України обов`язки прибувати в суд за кожним викликом, повідомляти суду про зміну місця проживання.

Разом з тим суд не вбачає виключних обставин, які могли бу зумовити перебування обвинуваченої в умовах житла з 17-00 години кожної доби, і в інтересах збереження для обвинуваченої умов забезпечення її розвитку, набуття освіти, корисного використання дозвілля, знаходить за можливе накладення для обвинуваченої заборони відлучатися з місця постійного проживання лише в нічну пору доби, а саме: з 20-00 години до 07-00 години наступної доби.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 314-315, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши обвинуваченій в період дії запобіжного заходу залишати місце свого постійного проживання, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , з 20-00 до -07-00 години наступного дня.

Покласти на обвинувачену обов`язки:

1)прибувати в суд за першим викликом;

2) повідомляти суду про зміну свого місця проживання;

Роз`яснити обвинуваченій її обов`язки та наслідки їх невиконання.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту діє до 18 квітня 2022 року включно.

Ухвала як така, що постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції, в силу ч. 2 ст. 392 КПК України до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Суддя ОСОБА_1