Справа № 495/9196/21
№ провадження 1-кс/495/2686/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2021 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 , яке було надано в рамках кримінального провадження №0001248 від 17.10.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, українця,який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

08.11.2021 слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.
1. - Виклад обставин, зазначених в клопотанні.
17.10.2021 до ЧЧ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшов рапорт з ВКП про те, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів стало відомо, що невідомі особи вимагають грошові кошти та погрожують фізичною розправою громадянину ОСОБА_7 (анкетні дані не підлягають розголошення).
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що приблизно у жовтні-листопаді 2020 року, більш точної дати в ході досудового слідства встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 при особистій зустрічі з потерпілим ОСОБА_8 висунув вимоги, що останній повинен передати йому грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) доларів США, нібито в якості погашення боргових зобов`язань перед ОСОБА_9 , та почав погрожувати застосуванням насильства і фізичною розправою у разі відмови останнього виконувати його незаконні вимоги. Злякавшись та сприйнявши цю розмову, як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю ОСОБА_8 передав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 500 доларів США.
У подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи виконання свого злочинного наміру, який спрямований на вимогу передачі чужого майна, а саме грошових коштів ОСОБА_8 , прибув до місця роботи ОСОБА_8 та з метою придушення волі потерпілого та його переконання про серйозність своїх намірів і рішучість дій, він став висловлювати погрози заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому у разі відмови останнього виконувати вимоги щодо передачі грошових коштів в розмірі вже 2500 (двох тисяч п`ятсот) доларів США, які потерпілий сприйняв як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю.
Окрім того, ОСОБА_4 регулярно протягом року здійснював телефонні дзвінки та за допомогою месенджера «Viber» надсилав повідомлення ОСОБА_8 з вимогою передати йому грошові кошти та висловленням в грубій формі з використанням нецензурної брані погрози заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому у разі відмови останнього виконувати вимоги щодо передачі грошових коштів.
05 листопада 2021 року, приблизно о 13 годині 20 хвилині ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_8 , виконуючи незаконні вимоги останнього передав йому грошові кошти у розмірі 2700 (дві тисячі сімсот) гривень, в якості погашення вигаданого боргу.
Одразу ж після передачі вказаних грошових коштів ОСОБА_4 було затримано на місці вчинення злочину працівниками поліції.
02.11.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, українця, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.
Враховуючи викладене, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються вищевикладені обставини, беручі до уваги, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, повноту та достатність зібраних доказів, слідчий просив клопотання задовольнити та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до підозрюваного ОСОБА_4 з поміщенням до державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор №22».

2. - Позиції сторін.
Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, просив задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання, застосувати більш м`який вид запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби та зазначили, що підозрюваний до кримінальної відповідальності раніше не притягався, має на утриманні неповнолітню дитину, винаймає житло, у с.Шабо Білгород-Дністровського району.
3. - Мотивація суду.
Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, приходжу до наступного.
Відповідно до положень ст.176 КПК України передбачені такі види запобіжних заходів: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України.
Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені п.1 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.п.2,3 ч.1 ст.194 КПК України.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно правової позиції викладеної в рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
3.1 - Наявність обґрунтованої підозри.
02.11.2021 повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, українця, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до протоколу про затримання особи, слідчим СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 05.11.2021 о 13 год. 38 хв. згідно з положеннями ст.ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України було затримано ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, тобто вимагання, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням свого службового становища, або з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, або з пошкодженням чи знищенням майна, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві нема чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Стороною обвинувачення зазначено, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 18.10.2021; протоколом огляду предметів від 19.10.2021; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.10.2021; протоколом огляду місця події від 05.11.2021 та ін.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину. Надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_4 дій, що кваліфікуються за ч.2 ст.189 КК України.
3.2 - Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України і на які вказує слідчий чи прокурор.
Слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п.2 ч.1 ст.194 КПК України), а саме ризик:
- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
- знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
На підтвердження вищезазначеного слідчим вказується на такі факти: достатність доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення; можливість особи переховуватись від слідства та суду, адже будучи обізнаним в тому, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, може бажати уникнути кримінальної відповідальності та подальшого відбуття покарання; незаконно впливати на свідків та потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Сторона захисту в судовому засіданні, спростовуючи вищевказані ризики зазначила, що:
- підозрюваний не має доступу до речових та письмових доказів, а отже не може їх спотворити, знищити;
- ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки: а саме має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- винаймає житло за договором найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .
З урахуванням зазначеного захисник ОСОБА_5 зазначив, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 можливо застосувати більш м`яку міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою.

Оцінюючи питання про ризик втечі ЄСПЛ зазначає,що він має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).
Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.
Відповідно до правової позиції Європейського суду відсутність в особи роботи та сім`ї не є доказом того, що вона може схилиться до вчинення нових злочинів. Так само як і сама по собі відсутність постійного місця роботи не є доказом того, що особа зникне (Пшевечерський проти Росії від 24 травня 2003 року).
На підставі наведених сторонами доказів, з урахуванням усіх обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність ризику переховування у ОСОБА_4 від органів досудового розслідування. В ході досудового розслідування більшість свідків допитано, що унеможливить вплив підозрюваного на них та зміну їхніх показань. Слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання прокурором не доведений ризик того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше більш тяжке кримінальне правопорушення.
3.3 - Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У клопотанні слідчим зазначено, що обрання більш м`якої міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки не є доцільним, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших, більш тяжких кримінальних правопорушень та не зможе запобігти вчиненню підозрюваним інших кримінальних правопорушень, адже передбачають обов`язки, які не пов`язані із обмеженням свободи особи.

Застосування міри запобіжного заходу у вигляді застави слідчий також вважає не доцільним, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працює, особисто не зможе внести заставу, яка буде визначена судом а внесення застави іншими особами та покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України не зможе забезпечити запобіганню ризиків щодо можливого вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та (або) суду та здійснення впливу на свідків правопорушень.

Міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на думку слідчого, не є доцільною, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення може призвести до вчинення обвинуваченим інших, більш тяжких кримінальних правопорушень, та не зможе запобігти ризикам щодо незаконного впливу на свідків, потерпілого з метою викривлення їхніх показів або іншого незаконного впливу.

Дослідивши надані до суду матеріали слідчий суддя приходить до висновку, що обґрунтовуючи неможливість обрання більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слідчий не довів необхідність застосування саме тримання під вартою як запобіжного заходу, ним не було надано належних доказів на підтвердження недостатності застосування більш м`яких заходів.
Враховуючи правову позицію, викладену у рішенні ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою», слідчий суддя вважає, що в даному кримінальному провадженні прокурором не доведено, що наявність існування ризиків, на які він посилається, не може бути забезпечено іншим більш м`яким запобіжним заходом, ніж тримання під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, що передбачено статтею 181 КПК України.
З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні матеріалів, враховуючи вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, а також обставин, що характеризують підозрюваного, а саме наявність постійного місця проживання, утримання неповнолітньої дитини - слідчий суддя дійшов висновку, що буде доцільним та достатнім для запобігання ризикам кримінального провадження обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У клопотанні слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 , яке було надано в рамках кримінального провадження №0001248 від 17.10.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Застосувати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово за місцем фактичного проживання підозрюваного, а саме: АДРЕСА_3 строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 06.01.2022 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:
- здати слідчому СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 документи, які надають право на перетинання державного кордону України;
- утриматися від спілкування зі свідками, потерпілими, у даному кримінальному провадженні;
- повідомляти слідчого, прокурора, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001248 чи суд про зміну свого місця проживання;
- прибувати до слідчого, прокурора, або суду за першим викликом;
Попередити ОСОБА_4 про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1