УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2021 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в м. Одесі клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000337 від 22.02.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного на нежитлове приміщення № 101 за адресою: АДРЕСА_1 , ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.2017 року, як на квартиру АДРЕСА_2 .
В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що в ухвалі про накладення арешту було помилково зазначено накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 , оскільки на час прийняття ухвали ОСОБА_4 була власником нежитлового приміщення № 101. Об`єкт нерухомості належний заявниці не має нікого відношення до фабули справи, яка писана в ухвалі суду, приміщення не перебувало на балансі житлового фонду КП «ЖКС «Фонтанський», не було відчуження іншим особам. Крім того, заявниця не є і не була підозрюваною чи обвинуваченою у кримінальному провадженні, на законних підставах володіє нерухомим майном.

Від адвоката ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд клопотання про скасування арешту майна без її участі.

Від прокурора Київської окружної прокуратури міста Одеси надійшла заява про розгляд клопотання про скасування арешту майна без його участі. Відповідно до заяви, прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши вказане клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.2017 року, слідчим суддею було задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , з метою недопущення можливості подальших протиправних дій з майном, а також недопущення знищення, відчуження

Відповідно до долученого до матеріалів клопотання витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником приміщення АДРЕСА_2 , є ОСОБА_4 .

Крім того, відповідно до вказаного витягу, зокрема, актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень щодо вказаного приміщення, на приміщення (як на квартиру) був накладений арешт Приморським районним судом міста Одеси від 22.02.2017 року.

Слідчий суддя враховує те, що власником об`єкту нерухомого майна на даний час є ОСОБА_4 , будь-які відомості в частині того, що остання являється недобросовісними набувачем вищевказаного майна у слідчого судді відсутні, як і відсутні у слідчого судді будь-які відомості відносно того, що на теперішній час здійснюються будь-які процедури оскарження відповідних рішень (документів), на підставі яких заявником було набуто право власності на арештований об`єкт.
Крім того, попри встановлену на момент розгляду клопотання про арешт майна відповідність вищевказаного нерухомого майна критеріям речових доказів, з моменту застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження минуло більше чотирьох років, протягом цього часу будь-яку особу про підозру не повідомлено, в тому числі, не повідомлено про підозру й ОСОБА_4 .
За таких обставин, слідчий суддя не може прийти до переконання, що на теперішній час накладений арешт майна продовжує відповідати засадам розумності та співмірності, а відповідно, й що такий захід забезпечення обґрунтовано продовжує обмежувати право власності добросовісного набувача.
Слідчий суддя також зазначає, що стороною обвинувачення також не було надано жодних доказів, які б обґрунтовували необхідність в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000337 від 22.02.2016 року задовольнити.
Скасувати арешт (номер запису про обтяження: 19368407), накладений на нежитлове приміщення № 101 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1), ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.2017 року, як на квартиру АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1