Номер провадження: 11-кп/813/2052/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 31.08.2021 року у кримінальному провадженні №0000281, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.01.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31.08.2021 року постановленою під час судового розгляду продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України на строк 60 днів, тобто до 30.10.2021 року в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», без визначення застави.

Цією ж ухвалою продовжено запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою та обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді нічного домашнього арешту.

Рішення суду мотивовано тяжкістю злочинів, у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_6 , характеризуючих його особу даних, а саме відсутність соціальних зв`язків та тяжкістю покарання, яке загрожує у разі визнання його винним.

На думку суду першої інстанції ці обставини свідчать про наявність реальних ризиків можливого переховування від суду, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, знищення, сховання або спотворення речей і документів, що мають суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні і в своїй сукупності свідчить про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обмеження його конституційних прав у даному випадку є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що ухвала містить істотне порушення вимог процесуального закону.

Доводи обґрунтовує тим, що прокурором не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність ризиків, а судом не проаналізовано можливість застосуванням більш м`якого запобіжного заходу. Зазначає, що ОСОБА_6 не погоджується з правовою кваліфікацією, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше, має міцні соціальні зв`язки, батьків, сестер, які мешкають в м. Одесі, має постійне місце проживання і місце реєстрації на території міста Одеси, має на вихованні неповнолітню дитину. Вказує, що обвинувачений не погоджується лише із правовою кваліфікацією, у зв`язку із чим, встановлені судом ризики є значно меншими, ніж визначені в попередній ухвалі. Наголошує, що на теперішній час шкоду відшкодовано та викрадені кошти перебувають на рахунку ТУ ДСА.

Просить ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 31.08.2021 року в частині продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 скасувати та постановити в цій частини нову, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший альтернативний запобіжний захід.

Положеннями ч.4 ст.4221 КПК України визначено, що розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, однак до початку судового розгляду від захисника ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Приймаючи до уваги, що учасники процесу були належним чином повідомленні про дату розгляду апеляційної скарги, однак у судове засідання не з`явилися, відповідно до положень ч. 4 ст. 4221 КПК України, вимоги якої є імперативними, апеляційний суд вважає за можливим та необхідним апеляційний розгляд провести за відсутності сторін кримінального провадження.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що передусім національні судові органи повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення (справа «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії»).

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд дотримався вказаних вимог закону Конвенції і практики ЄСПЛ.

Щодо перевірки доводів захисника про непогодження ОСОБА_6 з кваліфікацією інкримінованих йому злочинів, то апеляційний суд, виходить з наступного.
Приписами статті 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, обрання запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.
Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, а також оскаржувану ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу та копії журналу судових засідань і інших матеріалів клопотання, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.
При цьому апеляційний суд враховує, що відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_6 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.
За таких обставин апеляційний суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутому ОСОБА_6 обвинувачення у скоєні інкримінованих йому злочинів, оскільки позбавлений можливості надати відповідний висновок щодо допустимості чи недопустимості заявлених сторонами кримінального провадження доказів.
Щодо доводів захисника про недоведеність заявлених прокурором ризиків, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених прокурором ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З матеріалів провадження убачається, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації та проживання в м. Одесі, офіційно не працевлаштований, неодружений, раніше не судимий та має на утриманні малолітню дитину, що вказує на існування у нього соціальних зв`язків, однак які на думку апеляційного суду не є досить міцними, оскільки не змогли слугувати стримуючим фактором від здійснення протиправних дій.

Враховуючи встановлені вище дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а також те, що на даній стадії останньому висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжких злочинів, за вчинення одного з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, тому будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, останній може здійснити спроби втекти від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини, про що вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі суду.

Разом з тим апеляційний суд погоджується з висновком суду про існування ризику можливого знищення, сховання або спотворення будь якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час не знайдено знаряддя вчинення злочину - вогнепальну зброю, яка була застосована на час вчинення злочину.

Апеляційний суд вважає доведеним стороною обвинувачення існування заявленого слідчим ризику можливого впливу на потерпілих, свідків та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні, з метою зміни ними показань, враховуючи вчинення інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень із застосуванням насильства, зокрема із використанням вогнепальної зброї.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення надано відповідні докази на підтвердження існування ризиків, які на даний час з моменту раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися.

Крім того, відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, дані на підтвердження наявності у нього будь якого іншого джерела доходу відсутні, що вказує на те, що у разі перебування підозрюваного на волі, існує ризик вчинення ним інших корисливих злочинів.

Таким чином з урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, існування заявлених ризиків, беручи до уваги обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 , злочинів, апеляційний суд вважає доводи захисника в частині можливості застосування відносно ОСОБА_6 , більш м`якого запобіжного заходу необґрунтованими, оскільки на даний час тримання під вартою обвинуваченого є виправданим, у зв`язку з наявністю публічного інтересу, який переважає над повагою до особистої свободи.
За таких умов, апеляційний суд вважає, що висновок суду про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 без визначення розміру застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, стороною обвинувачення надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, з урахуванням тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень та існування ризиків, які на час розгляду клопотання не зменшилися, а стороною захисту не надано жодного доказу, які свідчать про протилежне та спростовують ці твердження.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновки суду, щодо необхідності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідають вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтуються на матеріалах справи, а дані про особу обвинуваченого та наявність встановлених вище ризиків можливого перешкоджання кримінальному провадженню виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись статтями 177, 183, 194, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 31.08.2021 року у кримінальному провадженні №0000281, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.01.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4