Справа № 301/3783/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

14.02.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/1/22, за апеляційною скаргою, яку подала захисниця підозрюваного, адвокатка ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 21 грудня 2021 року задоволено погоджене з прокурором клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 (далі - слідчий), про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше судимого вироком Іршавського районного суду від 06 травня 2021 року за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст. 104 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

та обрано щодо нього запобіжний захід - тримання під вартою, без можливості внесення застави строком на 60 (шістдесят ) днів, до 18 лютого 2022 року включно.

З матеріалів клопотання убачається, що 21 грудня 2021 року, до слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області слідчий звернувся із погодженим з прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 . Відповідно до клопотання, 19 грудня 2021 року, о 00:10 годин, ОСОБА_7 , знаходячись на вулиці біля бару «Верес», що знаходиться по вулиця Шевченка, № 39, в місті Іршава, Хустського району, Закарпатської області, у групі разом із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_2 , використовуючи нікчемний привід, діючи умисно, повторно, з хуліганських спонукань, відкрито висловлюючи явну неповагу до суспільства, ведучи себе нахабно та зухвало, ігноруючи діючі в суспільстві елементарні правила поведінки, моралі та благопристойності, порушуючи нормальний відпочинок громадян, безпричинно почав наносити правою та лівою руками, а саме кулаками, по різним частинам тіла гр. гр. ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 .. Припинивши наносити удари ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сіли в автомобіль марки BMW державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 , та поїхали з місця скоєння злочину в напрямку вулиці Севастянова, що в місті Іршава, де навпроти будинку № 49, по вулиці Севастянова, міста Іршава, були зупинені працівниками поліції і де були затримані. У клопотанні також вказується на те, що 19 грудня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України - хуліганство тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язане з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії та вчинене особою, раніше судимою за хуліганство, що підозра ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України, зокрема, ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення. Окрім того, у клопотанні вказується на дані про особу підозрюваного, зокрема міститься посилання на вирок Іршавського районного суду від 06 травня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_7 визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст. 104 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні злочину, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. З огляду на вищенаведене, дані про особу підозрюваного, слідчий вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного, а оскільки діяння були поєднані із застосуванням насильства, - просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, що підозра ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Слідчим суддею взято до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим, а саме позбавлення волі на строк до п`яти років. Водночас, слідчий суддя взяв до уваги і те, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності та засуджений вироком Іршавського районного суду від 06 травня 2021 року за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, і на підставі ст. 104 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, що, на переконання слідчого судді, є підставою для висновку про схильність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень. Тому, слідчий суддя визнав, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначені у клопотанні слідчого, є реальними і такі існують, у тому числі, що органом досудового розслідування доведено, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може ухилитись від слідства та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення. На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання вказаним ризикам, а тому дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
В апеляційній скарзі захисниця підозрюваного ОСОБА_7 , адвокатка ОСОБА_5 , вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді необґрунтованою та просить її скасувати. Стверджує, що її підзахисний був затриманий 19.12.2021, запобіжний захід йому обраний 21.12.2021, строком до 18.02.2022, тобто не на 60 діб, а на 63 доби з часу затримання, що суперечить нормам кримінального процесуального закону. Стверджує, що подане слідчим клопотання не містить доказів, які би свідчили про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, до того ж вважає, що органом досудового розслідування не доведено наявність існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні. Апелянтка зазначає, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі вказав як на підставу не визначення розміру застави те, що до підозрюваного уже обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, хоча такої підстави ч. 4 ст. 183 КПК не передбачає. На переконання апелянтки, до підозрюваного ОСОБА_7 цілком можливим було б застосувати запобіжний захід домашній арешт, із покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків та з визначенням розміру застави. З огляду на вищенаведене, просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою у задоволенні погодженого прокурором клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - відмовити.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та адвокатки, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що: вказані особи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; даних про поважність причин неявки чи заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день прокурор, підозрюваний та адвокатка не подавали; апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки цих осіб у судове засідання на розгляд апеляційної скарги й стороною захисту не заявлялось клопотання про бажання підозрюваного брати участь у розгляді апеляційної скраги.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необгрутнтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього ж Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу брали участь підозрюваний ОСОБА_7 та його захисниця адвокатка ОСОБА_5 , що свідчить про дотримання слідчим суддею і вимог передбачених ст. 193 КПК України.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України кримінального правопорушення хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язані з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), зокрема: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_12 ; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_11 ; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_10 ; протоколом огляду місця події від 19.12.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 ; протоколом огляду місця події від 19.12.2021; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 ; протоколом затримання ОСОБА_7 ; довідками -діагнозами з КНП Іршавська МЛ, копією вироку від 06.05.2021 щодо ОСОБА_7 , та іншими зібраними доказами у їх сукупності, на підставі яких 19.12.2021 слідчий виніс ОСОБА_7 повідомлення про підозру, яке цього ж дня йому вручено. Дослідивши вищевказані докази, колегія суддів вважає, що у них містяться відомості про те, що вчинені ОСОБА_7 діяння підпадають під ознаки передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком та оцінюючи доводи апеляційної скарги про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 , колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які на даний момент можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний причетний до вчинення цього кримінального правопорушення. З огляду на приєднані до клопотання докази, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність доказів, які підтверджують обґрунтованість підозри.
Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених п. п. 1, 3 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: можливого переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілих чи свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином чи вчинення іншого кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушень та фактичні обставини його вчинення (грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язані з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії), у своїй сукупності з його тяжкістю (вчинено нетяжкий злочин, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років), та даними про особу підозрюваного (раніше судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового строку), повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині. При цьому колегія суддів зазначає, що інкриміноване ОСОБА_7 діяння скоєно 19.12.2021, у строк, що перевищує 6 місяців після постановлення щодо нього 06 травня 2021 року Іршавським районним судом вироку за ч. 2 ст. 296 КК України і вважає,що ОСОБА_7 є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень.
При цьому, колегія суддів вважає, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним, не буде виконувати покладені на нього обов`язки та може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Обґрунтованим колегія суддів вважає і висновок слідчого судді про те, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, зокрема, шляхом їх залякування із застосуванням фізичної сили чи будь-яким іншим чином, задля зміни ними показів або ж відмови від вже наданих, тим самим вчинивши інше (нове) кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також убачається, що слідчий та прокурор під час розгляду клопотання посилалися на вищенаведені обставини, і що слідчим суддею таким дана належна оцінка.
Доводи апеляційної скарги про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Вищенаведені обставини свідчать і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи ніж тримання під вартою, можуть бути недостатніми для запобігання вищенаведеним ризикам, у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги про можливість і достатність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги та жодним чином не спростовують висновку слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, врахував і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки діяння, у скоєнні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 поєднані із застосуванням насильства щодо потерпілих, і при цьому, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового строку.
Тому, апеляційний суд не бере до уваги й відхиляє як такі, що не дають підстав для визначення застави, і доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі вказав як на підставу не визначення розміру застави те, що до підозрюваного уже обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, хоча такої підстави ч. 4 ст. 183 КПК не передбачає
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від органу досудового розслідування або суду, впливати на потерпілих чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_7 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих чи свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином чи вчинення іншого кримінального правопорушення, а також про те, що інший, менш суворий, запобіжний захід, у тому числі й домашній арешт, не зможе запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що сторона захисту як у суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі, не посилалась на наявність у ОСОБА_7 захворювань, які перешкоджають триманню його під вартою, і підозрюваний із урахуванням захворювань не може триматися під вартою, так як тримання його під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що підозра ОСОБА_7 є необґрунтованою та прийнятті процесуального рішення, колегія суддів також зазначає, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини чи кваліфікації дій підозрюваного, обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, і вважає, що в матеріалах судового провадження є докази, які на даний момент підтверджують те, що ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення кримінально-карних діянь.
При встановленні строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_7 затриманий 19.12.2021, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення повідомлений цього ж дня. Тому колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано визначено початок та кінець строку тримання під вартою, а доводи апеляційної скарги про те, що строк тримання ОСОБА_7 під вартою встановлено на 63 доби, - відхиляються як такі, що не знайшли свого підтвердження.
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується в апеляційній скарзі, а не з`явившись на розгляд апеляційної скарги, будучи належним чином повідомленими про час та місце її розгляду, сторона захисту позбавила себе можливості заявити клопотання чи надати докази у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків слідчого судді.
Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 21 грудня 2021 року, якою задоволено погоджене з прокурором клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, ОСОБА_7 , строком на 60 (шістдесят) днів, до 18 лютого 2022 року, включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: