Справа № 152/1079/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Шаргород

Справа №152/1079/21

Провадження №1-кс/152/15/22

Слідчий суддя Шаргородського
районного суду
Вінницької області ОСОБА_1 ,

розглянувши заяву ОСОБА_2 про повернення речових доказів,

встановив:

18.01.2022 року до слідчого судді Шаргородського районного суду надійшла заява ОСОБА_2 про повернення речових доказів, яка, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.01.2022 року, передана для розгляду слідчому судді Шаргородського районного суду ОСОБА_1 (а.п.16).

У заяві ОСОБА_2 просить повернути йому речові докази: автомобіль марки ГАЗ, моделі 4301, типу самоскид С, з номером шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , сірого кольору, 1994 року випуску, з державним номером НОМЕР_2 та 6 куб.м. деревини «липа», які зберігаються на арештмайданчику ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області.
Заяву ОСОБА_2 мотивує тим, що 07.09.2021 року за клопотанням слідчого у кримінальному провадженні №0000124, внесеному до ЄРДР 04.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, накладено арешт на вказаний вище автомобіль, що перебував у його користуванні, та на 6 куб.м. деревини сорту «липа», які були вилучені.

Арешт накладено ухвалою слідчого судді від 07.09.2021 року.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, оскільки кримінальне провадження закрито постановою слідчого від 28.12.2021 року.

Він у вказаному вище кримінальному провадженні не був ні у процесуальному статусі підозрюваного, ні обвинуваченого, з ним не проводилися слідчі дії.

Ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду скасовано арешт, накладений на речові докази.

При скасуванні арешту слідчим суддею не вирішено питання про речовий доказ.

Ухвала слідчого судді не оскаржувалася у апеляційному порядку та набрала законної сили, у зв`язку із чим він звертається з вказаною заявою про повернення йому речових доказів.

При обґрунтуванні заяви ОСОБА_2 покликається на вимоги ч.1 ст.170, ч.1 ст.100, ст.ст.368, 537 КПК України.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно з п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.
Частиною 1 ст.9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження в тому числі, слідчий суддя, зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Таким чином, слідчий суддя здійснює свої повноваження, передбачені КПК України, лише на стадії досудового розслідування.
Тоді як з постанови ст. слідчого СВ ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_3 від 28.12.2021 року вбачається, що кримінальне провадження №0000124 закрито (а.п.14), тобто досудове розслідування не здійснюється.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження №0000124 не скасована слідчим суддею.
В ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000124 було накладено арешт на майно на підставі ухвали слідчого судді від 07.09.2021 року, зокрема, на автомобіль марки ГАЗ, моделі 4301, типу самоскид С, з номером шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , сірого кольору, 1994 року випуску, з державним номером НОМЕР_2 та 6 куб.м. деревини породи «липа», при цьому, згідно із ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду від 13.01.2022 року скасовано арешт лише на вказаний вище автомобіль, за клопотанням ОСОБА_2 (а.п.10-13), оскільки при закритті слідчим кримінального провадження це питання не було вирішено.
При цьому, у вказаній ухвалі від 13.01.2022 року слідчий суддя роз`яснив ОСОБА_2 , що при скасуванні арешту не вирішує питання про повернення автомобіля власнику чи користувачу, оскільки це питання не відноситься до компетенції слідчого судді за приписами КПК України. (а.п.13).
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні… Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку із наведеними нормами КПК України, слідчий суддя звертає увагу на те, що до його компетенції не відноситься розпорядження речовими доказами сторони обвинувачення, а отже, слідчий суддя не може вирішувати питання про повернення речових доказів, які не знаходяться у його розпорядженні. Вказані дії входять до компетенції особи, за клопотанням якої слідчий суддя накладав арешт на речові докази, слідчого СВ ВП №2 Жмеринського РВП.

Також, слідчий суддя не має в розпорядженні речових доказів кримінального провадження №0000124, тому не може вирішувати питання про їх повернення.

ОСОБА_2 не зазначив доказів того, що звертався до слідчого СВ ВП №2 Жмеринського РВП про повернення майна, визнаного речовими доказами, та доказів того, що йому відмовлено слідчим або прокурором у цьому.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст.303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та якими особами.

Встановлений ч.1 ст.303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.

Зокрема, в частині 1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Із заяви та доданих до неї матеріалів не вбачається, чи оскаржує ОСОБА_2 певні дії чи бездіяльність слідчого або прокурора щодо неповернення речових доказів, а вбачається, що він просить повернути йому речові докази саме слідчого суддю, тоді як стаття 303 КПК України не передбачає можливості розгляду на досудовому провадженні слідчим суддею такого виду скарг, заяв, клопотань.

Також, вирішення питання про повернення речових доказів, що заходяться у компетенції сторони обвинувачення органу досудового розслідування, не відноситься до компетенції слідчого судді, оскільки перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що підлягає оскарженню під час досудового розслідування, а також рішень, які відносяться до компетенції слідчого судді під час здійснення досудового розслідування, є вичерпним.

Частиною 6 ст.9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Слідчий суддя вважає за можливе, враховуючи загальні засади кримінального провадження, визначені у ст.7 КПК України, такі як верховенство права, законність, диспозитивність, застосувати у даному випадку положення ч.4 ст.304 КПК України.
Так, ч.4 ст.304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга чи заява подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Відтак, слідчий суддя вважає, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 слід відмовити на підставі ч.4 ст.303 КПК України, так як ним подано заяву, яка відсутня в переліку рішень, дій чи бездіяльності, що підлягають оскарженню під час досудового розслідування, і який встановлений у ч.1 ст.303 КПК України та є вичерпним.

Частиною 5 статті 304 КПК України встановлено, що копія ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилається особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

При цьому, слідчий суддя вважає безпідставним покликання ОСОБА_2 на норми ст.ст.368 та 537 КПК України, які стосуються питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, та питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, відповідно, тоді як при скасуванні арешту слідчий суддя постановив ухвалу, а не вирок, судовий розгляд у кримінальному провадженні не здійснювався, так як воно закрито на стадії досудового розслідування.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити заявнику, ч.1 ст.16 КПК України передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом, а ч.12 ст.100 КПК України передбачено, що спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.
У зв`язку із чим, якщо у заявника наявний спір про належність йому майна, що визнано слідчим речовими доказами, то вказаний спір вирішується у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.7, 9, 303, 304, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

ОСОБА_2 у відкритті провадження за заявою про повернення речових доказів відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що ним може бути подано скаргу на рішення, дію чи бездіяльність слідчого або прокурора, зазначену в вичерпному переліку, відповідно до ч.1 ст.303 КПК України.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження за заявою невідкладно надіслати особі, яка її подала, ОСОБА_2 , разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Слідчий суддя
Шаргородського районного
Суду Вінницької області ОСОБА_4