Справа № 204/3885/21
Провадження № 1-кп/204/460/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2021 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 001933 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 вересня 2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15 вересня 2017 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 100 годин. 13 лютого 2018 року знятий з обліку в Чечелівському РС по ВП Дніпра по відбуттю покарання,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11 вересня 2017 року о 18 годині 50 хвилин, знаходячись в приміщенні бібліотеки ПТУ № 6, розташованої по вул. Канатна, буд. 16/18 у м. Дніпро, знаходячись поряд з раніше відомим йому потерпілим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , побачив у останнього мобільний телефон марки «Nomi», і244, червоно-чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , та реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненого повторно, діючи умисно із корисних мотивів та особистої зацікавленості, під надуманим приводом, а саме: дзвінка своєму другові, попросив у ОСОБА_5 вказаний мобільний телефон, на що останні будучи впевнений у сумлінності намірів ОСОБА_3 , надав свою згоду.
Після чого, ОСОБА_3 , заволодівши мобільним телефоном марки «Nomi», і244, червоно-чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , дочекавшись моменту, коли потерпілий ОСОБА_5 відвернувся, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, таким чином спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 , відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 99/17 від 13 вересня 2017 року, на загальну суму 499 гривень 00 копійок.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, широ розкаявся, підтвердив всі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, просив суворо не карати.
Від потерпілого ОСОБА_5 на адресу суду надійшла заява, в якій він просив суд слухати провадження за його відсутності, матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов подавати не буде, не заперечував проти застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, просив призначити покарання на розсуд суду.
Інші докази, здобуті в ході досудового розслідування не досліджувались в судовому засіданні, у зв`язку з визначенням порядку та обсягу дослідження доказів, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки обставини вчиненого кримінального правопорушення ніким не оспорюються.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.
Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України.
Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, не працюючого, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуваючого, на утриманні нікого не маючого, не одруженого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного, а також наявності обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги повне визнання ОСОБА_3 своєї вини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України проте без його реального відбування, на підставі вимог ст. ст. 75, 76 КК України. Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів.
Призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, як й у виді виправних робіт не є можливим, оскільки ОСОБА_3 не працевлаштований та не має джерела доходу.
Також, суд не може призначити ОСОБА_3 і покарання у виді обмеження волі, оскільки, з врахуванням особи обвинуваченого таке покарання не буде достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.
У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь судового експерта ОСОБА_6 витрати пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 99/17 від 13 вересня 2017 року, згідно наданого звіту.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку двох років - не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього обов`язки.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь судового експерта ОСОБА_6 (свідоцтво № 1886 від 09 червня 2017 року, видане на підстав рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії України, АДРЕСА_2 ) витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 99/17 від 13 вересня 2017 року в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп.
Речові докази:
-копію договору надання фінансового кредиту, закладу майна до ломбарду ОСОБА_3 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;
-мобільний телефон «Nomi», і244, червоно-чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 на підставі зберігальної розписки залишити законному власнику ОСОБА_5 ;
-диск з відеозаписом камер спостереження, що розташовані у приміщенні ломбарду, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1