УХВАЛА
Іменем України

27.08.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши винесене в кримінальному провадженні № 0000253 від 06.06.2021 року клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та додані до клопотання матеріали, -

в с т а н о в и в :

Слідчий за погодженням із прокурором звернувся із указаним клопотанням про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на встановлення в ході досудового розслідування, що 05.06.2021 в невстановлений слідством час ОСОБА_5 перебував у невстановленому слідством місці, де у нього на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . З цією метою ОСОБА_5 підготував невстановлений у ході досудового розслідування предмет колото-ріжучої дії та, тримаючи його при собі, цього ж дня близько 23 години прийшов до місця проживання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же день, час та місці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_5 почав стукати у двері будинку, котрі були зачинені на «металеву клямку». Виявивши, що йому ніхто не відчиняє, ОСОБА_5 шляхом прикладання власної фізичної сили вибив запираючий пристрій дверей, тим самим увійшов до будинку, де, перебуваючи у веранді, тримаючи в руках заздалегідь підготовлений предмет колото-ріжучої дії, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно наніс один удар гострою частиною предмету в область грудної клітини ОСОБА_7 ліворуч, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді рани по передній поверхні тулуба, від якої в його товщу розповсюджується раньовий канал з ушкодженням ребер, грудини, перикарду, серця та печінки, котрі утворились від одноразової проникаючої дії колючо-ріжучого предмету, який має лезо та обух, в термін часу, який може вимірюватись хвилинами до настання смерті, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, знаходиться в причинному зв`язку зі смертю.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тримаючи в руках заздалегідь підготовлений предмет колото-ріжучої дії, ОСОБА_5 прийшов до спальної кімнати будинку, де перебували ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , де штовхнув руками ОСОБА_8 , від чого остання сіла на стільчик. Після чого ОСОБА_5 наніс один удар ОСОБА_8 в область грудної клітини праворуч та менше двох ударів навідмаш в область верхніх кінцівок, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді різаних ран обох верхніх кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, проникаючого поранення грудної клітки з пошкодженням правої легені, що ускладнилось правобічним гемопневмотораксом (наявність повітря та крові в плевральній порожнині), яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_5 в цей же час та в цьому ж самому місці, тримаючи в руках заздалегідь підготовлений предмет колото-ріжучої дії, виявив у вказаній спальній кімнаті будинку ОСОБА_9 , котрий спав на ліжку, підійшов до нього та наніс йому один удар в область грудної клітини зліва, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани грудної клітки ліворуч, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Після цього, ОСОБА_5 , вважаючи доведеним злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до кінця, самостійно покинув приміщення будинку.

Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для позбавлення життя ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тобто умисне протиправне вбивство двох осіб, але злочин не було закінчено, тобто злочинний наслідок (смерть) не настав з причин, які не залежали від його волі.

Крім того, як слідує зі змісту клопотання, ОСОБА_5 в невстановлений день травня 2015 року, будучи військовослужбовцем, перебуваючи у зоні проведення АТО, придбав уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2, споряджений вибуховими речовинами, та корпус осколокової гранати ОГ-17 до 30-мм пострілу ВОГ-17, який є вибуховим пристроєм, та який приніс за своїм місцем проживання до будинку АДРЕСА_2 .

Названий вибуховий пристрій - уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2, споряджений вибуховими речовинами, та корпус осколокової гранати ОГ-17 до 30-мм пострілу ВОГ-17 ОСОБА_5 зберігав без передбаченого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 24.01.1995, Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 року №662, дозволу в місці свого проживання будинку АДРЕСА_2 та області до 16.04.2021, коли його було вилучено працівниками відділу поліції №1 Житомирського РУП під час огляду місця події за вказаною адресою.

За вказаними фактами ВП №1 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номерами № 0000253, № 0000254, № 0000174, які Житомирською окружною прокуратурою об`єднані в одне кримінальне провадження, якому присвоєно № 0000253.

07.06.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

18.06.2021 ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий зазначає у клопотанні, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується рапортом-повідомленням по лінії 102 від 05.06.2021; протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 ; протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події від 06.06.2021 за адресою: АДРЕСА_1 ; протокол огляду трупа від 06.06.2021; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину; повідомленням про підозру ОСОБА_5 ; протоколами огляду місця події від 06.06.2021 за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_8 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ; висновком судово-медичного експерта №583; висновком судово-медичного експерта №827; протоколом огляду місця події від 15.07.2021 за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом прийняття заяви від ОСОБА_10 ; протоколом огляду місця події від 16.04.2021 за адресою: АДРЕСА_2 ; висновком експерта №СЕ-19/106-21/4300-ВТХ; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_5 ; повідомленням про нову підозру ОСОБА_5 ; висновком експерта №1163; висновком експерта №1162; протоколом проведення слідчого експерименту від 15.07.2021 за участю потерпілої ОСОБА_8 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 15.07.2021 за участю потерпілого ОСОБА_9 ; висновком судово-психіатричного експерта №173-2021 та іншими матеріалами кримінального провадження.

08.06.2021 слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

03.08.2021 слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено до 07.09.2021.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні визначено до 07.09.2021. Матеріали кримінального провадження відкрито стороні захисту у порядку ст. 290 КПК України 21.08.2021.

Термін тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні закінчується 08 вересня 2021 року.

Згідно з ч. 3 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включаються у строки досудового розслідування.

Таким чином, за словами слідчого, починаючи з 21.08.2021 строк досудового розслідування у відповідному кримінальному провадженні не рахується у зв`язку з виконанням вимог ст. 290 КПК України.

З огляду на те, що приписи ст. 290 КПК України наразі не виконано у зв`язку з особливою складністю кримінального провадження, кількістю та поведінкою сторін процесу, перебуванням захисника ОСОБА_6 у відпустці в період з 21.08.2021 по 26.08.2021 включно, що робить процес ознайомлення з матеріалами тривалим у часі, а ризики, які обумовлювали необхідність застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують мати місце, закінчити досудове розслідування наразі неможливо з об`єктивних причин.

Зокрема, 26.08.2021 підозрюваний ОСОБА_5 ознайомився лише з 58 арк. першого тому кримінального провадження із чотирьох.

Окрім того, як зазначає слідчий у клопотанні, після ознайомлення сторін з матеріалами кримінального провадження існує необхідність виконати вимоги ст.ст. 291-293 КПК України, а саме: скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, а також вручити вказані процесуальні документи стороні захисту, здійснити роз`яснення прокурором права підозрюваного ОСОБА_5 на суд присяжних у приміщенні СІЗО УВП №8 м. Житомира та направити усі вищезазначені документи до суду.

На думку слідчого, не виключено, що сторона захисту може вчиняти спроби затягування (ухилення) від отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, штучно створюючи умови для завершення строку тримання під вартою підозрюваного.

Окремо слідчий звертав увагу у клопотанні, що територіальна підсудність вказаного кримінального провадження згідно вимог кримінального процесуального закону має бути визначена за Житомирським районним судом Житомирської області та у відповідності до вимог ч. 3 ст. 31 КПК України має здійснюватись колегіально судом у складі 3 суддів. На даний час у Житомирському районному суді згідно штатного розпису є 3 суддів, які розглядають кримінальні провадження. Разом із тим, суддя Житомирського районного суду ОСОБА_11 перебуває у щорічній відпустці до 13.09.2021. Таким чином, у випадку завершення стороною захисту ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування до завершення строку дії запобіжного заходу та строку досудового розслідування, районний суд має виконати вимоги ст. 34 КПК України, що займе певний час та може призвести до закінчення строку дії запобіжного заходу та звільнення особи з-під варти.

Таким чином, спрогнозувати час, необхідний для виконання вимог ст.ст. 290-293 КПК України, неможливо, що обумовлює необхідність продовження строків тримання під вартою на 60 днів.

Слідчий зазначає, що метою продовження стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також є необхідність запобігання наявних ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились, а саме те, що орган досудового розслідування, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, має підстави вважати, що ОСОБА_5 з метою уникнення покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про це, зокрема, свідчить той факт, що останній після вчинення злочину намагався втекти, однак був затриманий працівниками поліції на території іншої області.

Підозрюваного ОСОБА_5 фактичного затримано в м. Могилів-Подільський Вінницької області, що беззаперечно свідчить про те, що останній мав намір переховуватись в зв`язку з вчиненням вказаних у клопотанні злочинів. Підозрюваний неодружений, не має дітей, що свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків, які б утримували його за місцем проживання в с. Сінгури Житомирського району Житомирської області. Крім того, останній вчинив вказані кримінальні правопорушення під час іспитового строку, а тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, буде в подальшому переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Окрім того, предмет колото-ріжучої дії, яким спричинено тілесні ушкодження, під час досудового розслідування не встановлений.

Далі зі змісту клопотання слідує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від семи років до довічного позбавлення волі, а тому передбачаючи невідворотність покарання за вчинення злочинів у вигляді позбавлення волі на вказаний строк та в подальшому перебування в місцях позбавлення волі, є достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, буде переховуватись від органу досудового розслідування, суду. На підтвердження цього, ОСОБА_5 одразу після вчинення злочинів з метою уникнення ним кримінальної відповідальності та переховування від органу досудового розслідування/суду виїхав за межі Житомирської області та в подальшому був затриманий в м. Могилів-Подільський Вінницької області.

Досудовим розслідуванням наразі не встановлено місцезнаходження знаряддя вчинення злочину, а саме предмету колото-ріжучої дії, за допомогою якого ОСОБА_12 вчинив вищезазначений злочин, що може свідчити про те, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити річ, котра має істотне значення для кримінального провадження.

Крім того, ОСОБА_5 проживає у одному населеному пункті з потерпілими, які є безпосередніми очевидцями вчинення вказаних злочинів, а тому є достатні підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності, можливого перекладання вини на інших осіб, здійснюватиме незаконний вплив на вказаних осіб або спробує довести злочин стосовно останніх до кінця.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив новий злочин під час іспитового строку, таким чином є достатні підстави вважати, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення.

На переконання сторони обвинувачення, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_5 , з метою запобігання наведених вище ризиків, неможливо застосувати до останнього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

За словами слідчого, даний вид запобіжного заходу необхідно продовжити ОСОБА_5 , не виходячи з каральних міркувань, а лише з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання, просила його задовольнити. Прокурор зауважила, що 21.08.2021 року стороні захисту відкрито матеріали кримінального провадження, відтак строки досудового розслідування не рахуються. Оскільки строк тримання під вартою ОСОБА_5 спливає, тому просить його продовжити.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію прокурора, просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання. Підозрюваний додав, що є пенсіонером, інвалідом війни, перебуває у цивільному шлюбі, не планує уникати суду, у зв`язку із чим просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що клопотання не відповідає вимогам ч. 3 ст. 199 КПК України, строк продовження тримання під вартою ОСОБА_5 не може становити 60 днів та сторона обвинувачення мала право просити продовжити строк тримання підозрюваного під вартою лише максимум на 18 днів. На думку захисника, слідчий із прокурором не надали доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Просила обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного тощо.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Статтею 199 КПК України врегульований порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, за які передбачені покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі.

На думку суду, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що на даний час не зменшились та продовжують існувати ризики, які слугували підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, мова йде про ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення (п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Твердження підозрюваного про те, що він є пенсіонером, інвалідом війни заслуговують на увагу слідчого судді, проте враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи, вони не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

З урахуванням даних обставин, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 та неможливість на даний час застосування до підозрюваного іншого (альтернативного) запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки зміна запобіжного заходу на більш м`який, в тому числі на домашній арешт, не забезпечить запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

Також слідчим суддею звернуто увагу на викладені у клопотанні обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, які у свою чергу підтверджуються доданими до клопотання доказами.

Так, у відповідності до ч. 10 ст. 290 КПК України сторонам кримінального провадження, потерпілому надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.

Слідчим суддею встановлено, що у кримінальному провадженні на даний час фактично строк досудового розслідування зупинений із 21.08.2021 у зв`язку із виконанням вимог статті 290 КПК України, а також встановлено обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до завершення дії попередньої ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , строк дії якої визначено до 07.09.2021.

Відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строк досудового розслідування, а тому слідчий суддя вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 до 14 вересня 2021 року, а саме в межах строку досудового розслідування (строк із 21.08.2021 по 27.08.2021 додано до загального строку розслідування).

На підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 187, 193, 194, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 14 вересня 2021 року, без визначення розміру застави.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали до 14 вересня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя