Справа № 947/3919/22
Провадження № 1-кс/947/2753/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000003 від 11.01.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 425 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Як вбачається з клопотання, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 проходить військову службу за контрактом на посаді начальника медичної служби 31 окремого ремонтно-відновлювального полку ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » СВ ЗС України (військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).
Так, ОСОБА_5 , з 20.06.21 по 29.06.21 (Єгипет) та з 30.12.21 по 05.01.22 (ОАЕ) здійснював виїзди за межі України, при цьому маючи допуск до державної таємниці за формою 3, в порушення Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939, не доповів про свій намір виїхати за межі України командиру військової частини НОМЕР_1 , тим самим не отримав дозволу на такий виїзд, а також не пройшов інструктаж у режимно-секретній частині вказаної військової частини, за що передбачено адміністративну відповідальність за ст. 212-2 КУпАП (Порушення законодавства про державну таємницю).
У подальшому, приблизно о 12 годині 00 хвилин 26.01.2022, у ході відібрання пояснення у майора ОСОБА_5 тимчасово виконувачем обов`язки начальника 2 сектору 2 відділу 7 управління ДВКР СБ України ОСОБА_6 у службовому приміщенні 2 сектору 2 відділу 7 управління ДВКР СБ України, кабінет № 3, що за адресою: АДРЕСА_1 , з приводу перебування останнього за межами України, ОСОБА_5 достеменно стало відомо, про можливість його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 212-2 КУпАП (Порушення законодавства про державну таємницю).
Не пізніше вказаного моменту в ОСОБА_5 , виник злочинний умисел направлений на надання неправомірної вигоди тимчасово виконуючому обов`язки начальника 7 управління ДВКР СБ України ОСОБА_6 , за не складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 212-2 КУпАП (Порушення законодавства про державну таємницю) за вищевказаним фактом, що у подальшому виключало б можливість притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності.
У подальшому, того ж дня, близько 13 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись в автомобілі марки «Hyundai Tucson» білого кольору, поблизу буд. 99 по вул. Армійська в м. Подільськ, Подільський район, Одеська область, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться тимчасово виконуючий обов`язки начальника 7 управління ДВКР СБ України ОСОБА_6 , передав останньому неправомірну вигоду у розмірі 400 доларів США, який відповідно до курсу НБУ станом на 26.01.2022 складав 11516 (одинадцять тисяч п`ятсот шістнадцять) грн, за не вчинення відносно ОСОБА_5 дій з використанням наданої працівнику СБУ влади не складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-2 КУпАП (Порушення законодавства про державну таємницю), що в подальшому виключало б можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.
Одразу після надання неправомірної вигоди ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України працівниками правоохоронних органів.
Того ж дня, слідчим, на підставі згоди ОСОБА_7 , проведено огляд автомобіля марки «Hyundai Tucson», білого кольору, який належить УСБУ в Одеській області, поблизу буд. АДРЕСА_1 , в ході чого було виявлено та вилучено: виданий добровільно ОСОБА_6 : паперовий конверт; 4 предмета схожі на купюри номіналом 100 (сто) доларів США: серії MK36002213C, PE78031292A, LB52792221S, MK36002212C, упаковані в сейф-пакет № S2049844; добровільно виданий ОСОБА_5 мобільний телефон марки iPhone 6, сірого кольору, упакований в сейф-пакет № L1005739.
Так, вказані речі підтверджують факти і обставини встановлені в ході досудового розслідування, а саме надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища ОСОБА_5 .
З урахуванням викладеного, у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно.
11.02.2022 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси клопотання про арешт майна було повернуто прокурору для усунення недоліків, у зв`язку з тим, що до клопотання не долучено документів, які підтверджують строки звернення з клопотанням, відповідно до норм чинного законодавства.
Огляд зазначеного вище автомобіля марки «Hyundai Tucson» білого кольору, проводився в період часу з 13 год. 30 хв. по 14 год. 50 хв. 26.01.2022 року у м. Подільськ, Одеської області. По завершенню слідчої дії, слідчий того ж дня близько 23 год. 00 хв. прибув до постійного місця розташування другого слідчого відділу в м. Одесу.
Наступного дня, 27.01.2022 слідчим підготовлено клопотання про арешт вилученого майна. Вказане клопотання було надіслано поштовим зв`язком 27.01.2022 о 19 год. 33 хв. (що підтверджується квитанцією про відправку, яка додається до клопотання).
2. Позиції учасників з приводу розгляду даного клопотання.
Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання про арешт майна без його участі. Власник майна про дату та час розгляду клопотання був повідомлений.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

3. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
3.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
3.2. Встановлення наявності підстав для поновлення пропущеного строку для звернення з клопотанням.
Обставини, викладені стороною обвинувачення, в якості обґрунтування необхідності поновлення пропущеного строку, слідчий суддя вважає поважними, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Як вбачається з матеріалів клопотання, огляд автомобіля марки «Hyundai Tucson» білого кольору, був проведений 26.01.2022 року у період часу з 13 год. 30 хв. по 14 год. 50 хв.
Наступного дня, а саме 27.01.2022 року клопотання про арешт майна було надіслане поштою на адресу суду, що підтверджується поштовою квитанцією про відправку.
Таким чином, слідчий суддя вважає за можливе поновити стороні обвинувачення строк на подання клопотання про арешт майна.
3.3. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 425, ч. 3 ст. 369 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
Як вбачається з матеріалів клопотання, в рамках кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
Відповідно до долученого до матеріалів клопотання протоколу огляду місця події від 26.01.2022 року, проведено огляд автомобіля марки «Hyundai Tucson» білого кольору поблизу буд. АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено: паперовий конверт; 4 предмета схожі на купюри номіналом 100 (сто) доларів США: серії MK36002213C, PE78031292A, LB52792221S, MK36002212C, упаковані в сейф-пакет № S2049844; мобільний телефон марки iPhone 6, сірого кольору, упакований в сейф-пакет № L1005739.
Слідчим суддею встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучений мобільний телефон може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, відомості щодо обставин надання неправомірної вигоди.

Вилучені грошові кошти можуть бути набуті кримінально-протиправним шляхом, зокрема, надані у якості неправомірної вигоди.

Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, санкція якого передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, що також свідчить про наявність правових підстав для накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 в цілях забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.
У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, а також з метою забезпечення в подальшому можливої конфіскації майна, як виду покарання, передбаченому ч. 3 ст. 369 КК України, та з метою проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень з вказаним майном.
3.4. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути використане в якості речових доказів в рамках даного кримінального провадження, а також необхідне для забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.
При цьому, оскільки майно може містити відповідну доказову інформацію в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого знищення та зміни, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні речі та документи.
3.5. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
3.6. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій, забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
Також, враховуючи те, що існує ризик зміни або знищення майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону користування зазначеним майном, з метою запобігання вищевказаному ризику.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 117, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Поновити строк на звернення з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене 26.01.2022 року в рамках кримінального провадження №0000003 від 11.01.2022 року.
Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000003 від 11.01.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 425 КК України задовольнити.

Накласти арешт, із забороною відчуження та користування, на майно, вилучене 26.01.2022 року у ході проведення огляду автомобіля марки «Hyundai Tucson» білого кольору, а саме на:

- виданий добровільно ОСОБА_6 : паперовий конверт; 4 предмета схожі на купюри номіналом 100 (сто) доларів США: серії MK36002213C, PE78031292A, LB52792221S, MK36002212C, упаковані в сейф-пакет № S2049844;

- добровільно виданий ОСОБА_5 мобільний телефон марки iPhone 6, сірого кольору, упакований в сейф-пакет № L1005739.

Виконання ухвали покласти на слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1