Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3006/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю
секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

потерпілого: ОСОБА_9
представника потерпілого: ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000243 за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 , заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 07 липня 2021 року, яким засуджено

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Нижньогірського району, АР Крим, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-за ч. 1 ст.121 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 (два) роки та покладено на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_6 ухвалено відраховувати з дня постановлення вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишено особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілого задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 9 132,89 грн. та моральну шкоду в розмірі 143 000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Речові докази: уламки скла зеленого кольору від пляшки з-під пива «Львівське» ухвалено знищити.

в с т а н о в и л а:

Як встановив суд першої інстанції, 29 квітня 2019 року близько 00:30 год. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 в ході виниклої суперечки умисно наніс один удар скляною пляшкою, яку тримав у руці, в область голови ОСОБА_9 , від чого пляшка розбилась, внаслідок чого останньому було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: рубець (загоєна рана) лобної ділянки дещо зліва від серединної лінії; гостра епідуральна гематома на рівні лівої лобної долі, забій головного мозку, які відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вказує, що обвинувачений частково визнав вину у вчиненні злочину, факту спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 він не заперечував. У обвинуваченого не було наміру умисно наносити тілесні ушкодження потерпілому, а усе сталося випадково, коли потерпілий, який був ініціатором конфлікту, став наздоганяти обвинуваченого, вдарив його по шиї та схватив за куртку, в результаті чого обвинувачений розвертаючись випадково вдарив потерпілого пляшкою, яка перебувала в нього в руці.

Ці обставини на думку захисту підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколом огляду місця події, в якому зафіксовано місце розташування розбитого скла, показаннями експерта ОСОБА_16 про можливість спричинення потерпілому тілесних ушкоджень за обставин на які вказав обвинувачений.

Натомість потерпілий ОСОБА_9 , свідок ОСОБА_17 дають неправдиві показання, потерпілий намагається зменшити свою роль, як особи, що була винуватцем конфлікту.

Також, зазначає, що при визначенні розміру моральної шкоди суд не врахував протиправну поведінку ОСОБА_9 , відсутність умислу у ОСОБА_6 на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати перекваліфікути його дії на ст. 128 КК України або повернути справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Зменшити розмір моральної шкоди.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 оспорює вирок суду через м`якість призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Вважає, що суд необґрунтовано частково задовольнив його цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Заявлений ним розмір моральної шкоди - 600 000 грн. вважає обґрунтованим.

Вказує, що суд звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з встановленням іспитового строку, не взяв до уваги тяжкість злочину, його наслідки та ступінь небезпечності.

Також, зазначає, що внаслідок спричинення обвинуваченим ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, йому було проведено декілька складних операцій, які змінили його звичайний спосіб життя, він отримав інвалідність в 21 рік, через це змушений був перевестись на заочну форму навчання та не може вести повноцінний спосіб життя.

Стверджує, що обвинувачений перед ним не вибачився та в нього не має наміру відшкодовувати йому заподіяну злочином шкоду, оскільки він тривалий час не працює та не має наміру працевлаштуватися. Матеріальну шкоду йому частково відшкодувала матір обвинуваченого в розмірі 20 000 грн.

Просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій, передбаченої ч. 1 ст. 121 КК України та задовольнити його цивільний позов у повному обсязі, стягнувши з обвинуваченого 14 193,26 грн. матеріальної шкоди та 600 000 грн. моральної шкоди.

В апеляційній скарзі заступник керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_11 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Вказує, що призначаючи покарання, суд не надав належної і достатньої правової оцінки тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, його суспільної небезпечності, конкретним обставинам справи. Зокрема судом не взято до уваги, що вчинений злочин є тяжким, обвинувачений наніс удар скляною пляшкою по голові потерпілого, після чого, пересвідчившись, що по голові потерпілого тече кров, ніякої допомоги не надав, а залишив місце вчинення злочину.

Також, за змістом вироку суду першої інстанції, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено, а вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння не доведено достатніми належними та допустимими доказами, а висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, в ході досудового розслідування обвинуваченим не заперечувався факт перебування на момент вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, стан алкогольного сп`яніння підтверджують й потерпілий та свідки, будучи допитаними в ході судового засідання.

На її переконання, злочин вчинено за наявності обставини, яка обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього, стверджує, що суд належним чином не врахував думку потерпілого щодо міри покарання ОСОБА_6 , а також те, що внаслідок спричинення обвинуваченим ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, йому було проведено декілька складних операцій, які змінили його звичайний спосіб життя, він став інвалідом та не може вести повноцінний спосіб життя.

В ході судового розгляду обвинувачений вину у вчиненні злочину визнав частково, цивільний позов не визнав, повідомивши обставини, які суперечать показанням потерпілого, свідків, дослідженим судом іншим доказам.

Просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати та ухвалити новий ворок, яким призначити йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, потерпілого та його представника, які підтримали апеляційні скарги сторони обвинувачення заперечивши доводи захисника, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та заперечили щодо задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілого, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга потерпілого частковому задоволенню, а сторони захисту не підлягає задоволенню з таких підстав.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме, умисного заподіяння ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент його заподіяння, обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку.

Так, потерпілий ОСОБА_9 , в судовому засіданні пояснив, що 28 квітня 2019 року він перебував у гостях у ОСОБА_18 в АДРЕСА_2 , також разом з ним були, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Вийшовши на вулицю після 24 години разом з ОСОБА_21 до них підійшли ОСОБА_22 та ОСОБА_23 .

ОСОБА_24 став звинувачувати ОСОБА_21 у брехні та виражатися нецензурною лайкою.

Він зробив ОСОБА_6 зауваження, після чого почалася словесна суперечка, ОСОБА_25 , обійняв його і попросив заспокоїтися і в цей момент обвинувачений завдав йому удар пляшкою в голову, ОСОБА_21 завела його в будинок де йому надавали допомогу.

Приблизно через 20 хвилин до ОСОБА_26 зателефонував ОСОБА_24 і наказав приїхати до них, щоб розбиратися далі.

Зранку він поїхав додому, потім до лікарні, де йому надали медичну допомогу, оперували.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що 28 квітня 2019 року до неї приїхали її хлопець ОСОБА_27 , а також ОСОБА_19 і ОСОБА_20 .

Близько 24 години їй зателефонувала її подруга ОСОБА_28 . Вона вийшла на вулицю з нею поговорити, ОСОБА_29 також вийшов. Коли вони втрьох були біля хвіртки, до них підійшли ОСОБА_24 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 ..

ОСОБА_24 почав матюкатися, ОСОБА_29 попросив його розмовляти нормально, після чого вони почали сваритися.

ОСОБА_25 обійняв ОСОБА_29 спереду і попросив заспокоїтися. В цей момент ОСОБА_24 , який стояв за спиною ОСОБА_32 дещо зліва відносно ОСОБА_29 , замахнувся пляшкою пива, яка була у нього в правій руці і вдарив ОСОБА_29 по голові в праву частину, від чого пляшка розбилася.

Вона з ОСОБА_29 та ОСОБА_33 зайшли в хату. Потім, ОСОБА_24 телефонував ОСОБА_34 і пропонував через годину зустрітися на Попільнянському мосту, щоб далі розбиратися.

Свідок ОСОБА_35 , пояснила, що 28 квітня 2019 року до її дочки ОСОБА_21 приїхали в гості ОСОБА_36 та хлопці на ім`я ОСОБА_37 і ОСОБА_38 .

В ніч на 29 квітня після 24 години дочка з ОСОБА_29 вийшли на вулицю. Потім дочка забігла і сказала, що ОСОБА_29 побили, у нього голова була в крові. Денис просив не викликати швидку допомогу та поліцію, казав, що все нормально.

Дочка розповіла, що вони з ОСОБА_29 сиділи на вулиці на лавочці, з ними ще була подруга. До них підійшов обвинувачений і запитав, де ОСОБА_38 , вона відповіла, що не знає, після чого він почав матюкатися. Втрутився ОСОБА_29 , зав`язалася суперечка. Далі ОСОБА_39 обійняв ОСОБА_29 , а ОСОБА_21 вдарив пляшкою його по голові. Коли вони були вже в будинку, хлопці дзвонили на телефон ОСОБА_40 і викликали далі розбиратися. Вона ОСОБА_29 не пустила, він ночував у них. Зранку поїхав додому. Коли виходила на двір, бачила осколки пляшки біля хвіртки та сліди крові. Приїжджав слідчий, вона йому ці осколки показувала, проте ОСОБА_24 говорив, що це було біля бару, і слідчий фотографував осколки, які показував йому ОСОБА_24 , а не ті, що були біля їхнього двору.

Свідок ОСОБА_13 показала в судовому засіданні, що на свято ОСОБА_41 у 2019 році ввечері близько 22 години вона прийшла в гості до ОСОБА_18 , яка проживає в центрі села Норинськ. У ОСОБА_21 були також ОСОБА_42 , ОСОБА_43 . Вона побула у ОСОБА_21 приблизно пів години, а коли збиралася йти ОСОБА_21 з ОСОБА_29 вивели її з двору. Вони втрьох стояли біля хвіртки будинку. Повз них проходили 2 незнайомих хлопці, один з них був у темному одязі і з пляшкою пива в руках. Ці хлопці почали ображати ОСОБА_21 нецензурними словами. Денис почав заступатися за неї, і між хлопцями зав`язалася словесна суперечка. В ході суперечки хлопці продовжували йти по дорозі, ОСОБА_29 підійшов до них і вони зупинилися на відстані близько 2-3 метрів лівіше від хвіртки, почали тягатися за одяг. ОСОБА_21 підійшла до них, вони перестали тягатися і знову почали розмовляти. Вся розмова була підвищеним тоном і з нецензурною лексикою. Денис стояв задом до неї, перед ним стояли хлопці, ОСОБА_21 біля ОСОБА_29 трохи збоку. Потім вона почула звук пляшки, що розбивається, і крик ОСОБА_21 : « ОСОБА_21 , що ти робиш?» Побачили кров у ОСОБА_29 на голові, почалася паніка, ОСОБА_21 забрала ОСОБА_29 до будинку. Розбите скло розсипалось недалеко від хвіртки ближче до узбіччя.

Свідок ОСОБА_19 повідомив, що 29.04.2019 р. він разом з ОСОБА_27 та ОСОБА_44 приїхали в гості до ОСОБА_18 в с. Норинськ. Згодом ОСОБА_29 з ОСОБА_21 вийшли на вулицю їх не було близько півгодини. Коли повернулися у ОСОБА_29 була розбита голова, вони розповіли, що до них підходив ОСОБА_24 обзивав ОСОБА_21 , ОСОБА_29 заступився, і ОСОБА_24 вдарив його пляшкою по голові. Коли виходив бачив розбиту пляшку на краю дороги біля гаража і кров на асфальті на відстані близько 1.5 метри від паркану і 1 метра вбік.

Відповідно до висновку експерта №157 від 23.05.2019 року у ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження:

1)закрита черепно-мозкова травма: рубець (загоєна рана) лобної ділянки дещо зліва від серединної лінії; гостра епідуральна гематома на рівні лівої лобної долі, забій головного мозку. Вказані тілесні ушкодження утворились від одноразового травмуючого впливу від прямої дії (удар) тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею та могли утворитися при обставинах та в час, вказаних в ухвалі суду та в медичній документації 29.04.2019 року вдарили скляною пляшкою по голові (по лобі). За ступенем тяжкості, встановлені при проведенні експертизи тілесні ушкодження у вигляді вказаної вище закритої черепно-мозкової травми відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення. Встановлені тілесні ушкодження не могли утворитись від падіння з вертикального положення тіла на площину.

Відповідно до висновку експерта №264 від 15.08.2019 року встановлені при проведенні експертизи тілесні ушкодження у ОСОБА_9 могли утворитись при обставинах, відтворених при проведенні слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_17 та свідка ОСОБА_14 останні розповіли та показали, як саме було заподіяно один удар скляною пляшкою в ділянку голови (лоба) зліва.

З висновку експерта №73 від 09.10.2020 вбачається, що згідно медичної карти стаціонарного хворого №2447 від 29.04.2019 року хворий ОСОБА_9 звернувся до КНП «Овруцька міська лікарня» зі скаргами на головні болі, слабкість. Діагноз: «ЗЧМТ. Сотрясение головного мозга». Був виписаний 30.04.2019 року.

Судово-медичний експерт ОСОБА_45 показав в судовому засіданні, що він проводив експертизу з приводу отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та був присутній під час проведення слідчих експериментів. Механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого - удар зі значною силою прикладання в лобну частину голови. Всі учасники слідчих експериментів показували один механізм спричинення - удар. При цьому взаємне розташування осіб могло бути будь-яким, при якому дана ділянка голови була б доступна для удару. У потерпілого був забій головного мозку, що можна спричинити тільки зі значною силою прикладання.

Відповідно до протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 29.04.2019 року ОСОБА_9 звернувся до Овруцького ВП з заявою про заподіяння йому тілесних ушкоджень 29.04.2019 року близько 01 години в с. Норинськ.

Згідно протоколу огляду місця події від 30.04.2019 року з фототаблицею місцем проведення огляду є ділянка вулиці Центральна в с. Норинськ, Овруцького району, біля домогосподарства АДРЕСА_2 . На момент огляду присутній на вказаній ділянці вулиці ОСОБА_6 пояснив та вказав на місце, де саме відбулась бійка, звідки йшов наглядно знайомий йому ОСОБА_9 , показав місце де наніс удар пляшкою ОСОБА_9 по голові. Також описано вигляд виявлених на узбіччі уламків скляної пляшки з частками етикетки «Львівське пиво».

Суд першої інстанції належним чином проаналізував докази та ретельно обґрунтував свої висновки у вироку з цими висновками погоджується і колегія суддів, в тому числі суд надав оцінку доводам сторони захисту про суперечності щодо місця, де відбувались події та обставини за яких було нанесено удар обвинуваченим потерпілому.

На переконання колегії суддів, вказані докази в своїй сукупності підтверджують правильність висновків суду та спростовують доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів умисного заподіяння ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент його заподіяння потерпілому ОСОБА_9 , а заподіяння тілесного ушкодження з необережності.

Поведінка обвинуваченого, що передувала спричиненню тілесного ушкодження потерпілому, що супроводжувалася нецензурною лайкою до дівчини потерпілого, знаряддя яке він використав для заподіяння тілесних ушкоджень (скляна пляшка), завдання удару в життєву важливу частину тіла - голову зі значною силою прикладання, момент, коли він завдав удар ( ОСОБА_9 обійняв свідок ОСОБА_25 та попросив заспокоїтися), подальша поведінка обвинуваченого, який залишив потерпілого без допомоги, а згодом телефонував до його друзів та пропонував далі розбиратися свідчить про правильність висновків суду та надуманість версії обвинуваченого та захисника про випадковість спричинення тілесного ушкодження.

Не може колегія суддів погодитися і з доводами сторони захисту про ініціювання конфлікту потерпілим, оскільки саме обвинувачений став ображати ОСОБА_46 , виражатися в її адресу нецензурною лайкою.

Жодних ударів ОСОБА_9 обвинуваченому не завдав, тілесних ушкоджень йому не спричинив, їх дії носили взаємний характер, як зазначають свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , які були очевидцями конфлікту вони шарпали один одного за одяг, сварилися, що вказує про те, що жодних протиправних дій потерпілий до обвинуваченого не ініціював та не здійснював.

Цим обставинам суд першої інстанції також надав обгрунтовану та переконливу оцінку.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та правильно кваліфікував дії останнього.

Доводи сторони захисту про перекваліфікацію дій ОСОБА_6 на статтю 128 КК України безпідставні та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Як випливає зі змісту ст. 75 КК України, застосування закріплених у ній правил допустиме лише за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що виходячи з тяжкості злочину, особи винного та інших обставин кримінального провадження виправлення засудженого є можливим без ізоляції від суспільства.

Суд першої інстанції звільняючи ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання на думку колегії суддів не врахував вказані вимоги закону.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та наслідки, обставини що пом`якшують його покарання щире каяття часткове відшкодування завданих збитків, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставину, що обтяжують покарання обвинуваченого - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, суд не визнав, оскільки прийшов до висновку, що дану обставину не було доведено достатніми належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки переконливих доказів, які б це підтверджували у суді не має. Показання, які давав ОСОБА_6 на досудовому розслідуванні, в яких не заперечував стан сп`яніння судом до ваги не беруться у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 95 КПК України, в суді першої інстанції ці обставини обвинувачений категорично заперечив.

Однак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції зосередився виключно на оцінці пом`якшуючих обставин і враховуючи їх на підставі ст. 75 КК України звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано тяжкість, характер, обставини вчинення кримінального правопорушення та наслідки, кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, внаслідок умисних дій обвинуваченого потерпілий у молодому віці став інвалідом другої групи, не врахував також суд і думку потерпілого ОСОБА_9 , який наполягав на суворому покаранні для обвинуваченого та відношення обвинуваченого до скоєного, який щирого жалю з приводу скоєного не висловлював, побудував свою версію, в якій усю відповідальність перекладав на потерпілого.

З врахуванням зазначених обставин висновки суду першої інстанції про можливість застосування до обвинуваченого інституту умовного звільнення є необґрунтованими та такими, що суперечать загальним засадам покарання та його меті.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції, в частині призначеного покарання підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, неправильного застосування судом положень ст. 75 КК України.

Апеляційний суд вважає, що лише реальне покарання у виді позбавлення волі визначене судом першої інстанції за санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, що є мінімальним, буде достатнім та зможе забезпечити виправлення обвинуваченого та попередити вчинення ним нових злочинів.

Також, не можна погодитись з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 143 000 грн.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер кримінального правопорушення, вік потерпілого, глибину душевних страждань, які зазнав потерпілий, внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень та проведеного йому лікування, йому було проведено декілька складних операцій, які змінили його звичайний спосіб життя, він став інвалідом, не може вести повноцінний спосіб життя, йому протипоказана фізична праця, він був змушений перевестись на заочну форму навчання, порушені його звичайні життєві зв`язки, а на даний час він не може працювати за здобутою спеціальністю вчитель фізкультури.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди підлягає збільшенню.

Разом з тим, апеляційний суд не вбачає підстав для збільшення розміру відшкодування матеріальної шкоди з обвинуваченого та погоджується з обґрунтованими висновками суду, який врахував раніше сплачені кошти у розмірі 20 000 грн. та документально підтверджені витрати, обґрунтованих доводів для визнання висновків суду неправильними потерпілий не наводить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б вказували на необхідність призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції про, що просить захист апеляційний суд не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 07 липня 2021 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 300 000 (триста тисяч) грн.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Судді: