Справа № 592/881/21
Провадження № 1-кп/591/376/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 року Зарічний районний суд м. Суми у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження №0001155 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.155, ч.2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

Прокурором в судовому засіданні подано клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час існують та не зменшилися, а більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Обвинувачений та захисник просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора та просили застосувати інший, більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, посилаюсь на шаблонність, аналогічність, стереотипність обґрунтування клопотання прокурором, відсутність доказів обґрунтованості підозри, наявності та продовження існування ризиків, заявлених прокурором, за наявності при цьому в матеріалах справи доказів про міцні соціальні та ділові зв`язки. Також зазначали про те, що прокурор в своєму клопотанні посилається на рішення ЄСПЛ, які не є релевантними до ситуації, яка розглядається в даному кримінальному провадженні.

Обвинувачений додатково повідомив, що розгляд даного клопотання обмежує його право на оскарження судового рішення, а саме попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою, у зв`язку з тим, що судом апеляційної інстанції ще не розглянута апеляційна скарга на вказану ухвалу.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Прокурор вказував на продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень встановлена судовими рішеннями про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також прокурор навів достатні відомості, які можуть переконати стороннього спостерігача у вчиненні обвинуваченим зазначених діянь.

Ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та встановлені судом під час обрання запобіжного заходу, продовжують існувати і на даний час, з огляду на встановлені в сукупності такі обставини: характер обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, пов`язаних з вчиненням насильства до малолітніх та неповнолітніх потерпілих, відсутність у нього достатньо міцних власних соціальних зв`язків, постійних джерел доходів, стадію судового розгляду, а саме те, що ще не заслухано показань обвинуваченого, потерпілих, їх законних представників, свідків та не досліджено всіх письмових доказів. Тобто в суді на даний час не досліджено обставин обвинувачення настільки, що можна було б судити про істотне зменшення ризиків, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З цих же міркувань, а також врахувавши суворість покарання, яке загрожує особі, характер звинувачення, кількість епізодів та необхідність безпосереднього дослідження доказів судом, суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти заявленим прокурором ризикам.

Обставини наведені стороною захисту, суд не вважає достатньою підставою для відмови в задоволенні клопотання прокурора, з огляду на наведені вище фактори, які виправдовують утримання особи під вартою та тривалість таких заходів.

Наявність родинних зв`язків з батьками, трудових договорів про наміри зменшують, але не спростовують встановлених ризиків.

Також слід зазначити, що обвинуваченим та його захисником було реалізовано право на оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою від 21.07.2021 до суду апеляційної інстанції та суд першої інстанції не може вплинути на розгляд відповідної апеляційної скарги судом вищої інстанції. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою особи до спливу двомісячного строку з дня застосування судом такого запобіжного заходу.

Таким чином, наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, а тому клопотання захисника з цього приводу не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, встановлено достатньо підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів та в силу положень п.1 ч.4 ст.183 КПК України і враховуючи висунуте обвинувачення, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331, 371, 372, 376, 392, 394, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити в задоволенні клопотань захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід у зв`язку з необґрунтованістю.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 26 жовтня 2021 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з моменту вручення її копії.

Судді