Справа № 214/1316/21
1-кп/214/552/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 19 січня 2021 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого. зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
12 січня 2021 року, в денний час доби, точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання в приміщенні квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю можливих свідків і очевидців, заволодів майном, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме: телевізором «Hisense» H32A5800, який ОСОБА_6 залишив на зберігання у вказаній квартирі. Вартість телевізора «Hisense» H32A5800, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 235 від 21.01.2021, становить 5 949 грн. 11 коп.
Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись вищевказаним майном на власний розсуд.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_6 завдана матеріальна шкода на загальну суму 5 949 грн. 11 коп.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, визнав в повному обсязі по обставинах, зазначених в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно 12 січня 2021 року, у денний час, точного часу не пам`ятає, він знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . На той час у нього не було грошей, які йому були дуже необхідні. Він вирішив вчинити крадіжку телевізора «Hisense» H32A5800, що належав ОСОБА_6 , який останній залишив на зберігання у вказаній квартирі. За відсутсноті свідків та очевидців, він взяв вищезазначений телевізор, відніс його до ломбарду та здав, а отримані кошти витратив на власні потреби. Згодом він почав переховувався від ОСОБА_6 , оскільки розумів, що не може повернути йому телевізор, який таємно виніс з квартири та заклав до ломбарду. В подальшому, коли до нього прийшли працівники поліції, він знайшов кошти та викупив телевізор, який повернув потерпілому ОСОБА_6 . Він розуміє, що вчинив крадіжку. Згоден із сумою збитку, яку спричинив протиправними діями. Розкаюється у вчиненому та просить його суворо не карати.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, показання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому КПК України, а тому є належними та допустимими, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Після з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених під час судового розгляду кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які мають логічний та послідовний характер, узгоджуються між собою, суд поза розумним сумнівом приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу обвинуваченого, його соціально-психологічну характеристику, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , визначається визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Суд також враховує, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 , віднесене до кримінальних проступків, а також особу обвинуваченого, який в порядку ст. 89 КК України раніше не судимий (т.2, а.с.47-48), одружений, за місцем проживання характеризується нейтрально (т.2, а.с.46), з листопада 2018 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, а у 2004 році звертався за допомогою до лікаря-психіатра (т.2, а.с.44-45).
Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути призначено покарання у виді обмеження волі, в межах санкції ч.1 ст.185 КК України.
Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а тому, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства.
В свою чергу, зважаючи на характер і ступень тяжкості вчиненого діяння, зокрема повне та беззаперечне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні вказаного кримінального проступку, активне сприяння його розкриттю, розкаяння та критичне ставлення до скоєного, що знижує ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає за необхідне застосувати до нього ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, при цьому покласти на останнього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України, судом не встановлено.
Потерпілим цивільного позову не заявлено, однак за ним зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний, клопотань про його обрання від сторони обвинувачення не надходило.
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Речові докази: телевізор «Hisense» H32A5800, чорного кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити у останнього, дозволивши розпоряджатися ним на власний розсуд (т.2 а.с.29-30).
Матеріали кримінального провадження залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі № 214/1316/21, провадження №1-кп/214/552/21.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1