Справа №345/3783/21
Провадження № 1-кп/345/320/2021
У Х В А Л А
23.12.2021 м. Калуш

Калуський міськрайонний суду Івано-Франківської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000359 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313, ч. 1 ст. 317 КК України, -
встановив:
що ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313, ч. 1 ст. 317 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, які були підставою для обрання та продовження йому даного запобіжного заходу, про що подав клопотання.

Захисник ОСОБА_4 заперечила проти продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки прокурором не обгрунтовано та не доведено існування на даний час ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Просила суд обрати обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки на даний час його процесуальна поведінка змінилася, та саме такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 .
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію захисника.
Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, перевіривши наявні матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.09.2021 ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який був продовжений ухвалою суду від 05.11.2021.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, так як максимальне покарання згідно санкції статті ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни оцінка обґрунтованості підозри/обвинувачення не може бути надана через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом. Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною.

Таким чином, на даний час підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому - про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України.

Суд вважає, що обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи клопотання про продовження тримання під вартою, суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_5 , те, що обвинувачений перебував в розшуку, також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.

У відповідності до п. «с» ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Посилання захисника на те, що на даний час процесуальна поведінка ОСОБА_5 змінилася, не підтверджене жодними беззаперечними доказами, які б безумовно свідчили про належну процесуальну поведінки обвинуваченого у майбутньому, виходячи з конкретних обставин кримінального правопорушення.
Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_5 , характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Продовжуючи обвинуваченому строк тримання під вартою, суд вважає, що продовження тримання під вартою в цьому випадку виправдано, оскільки в наявності конкретний суспільний інтерес у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначав Європейський Суд з прав людини у своєму Рішенні від 10 лютого 2011 року "Харченко проти України", п.79.

Оскільки зазначені обставини на даний час продовжують існувати, а термін дії запобіжного заходу тримання під вартою, застосований до обвинуваченого, закінчується 04.01.2022, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід продовжити строк тримання під вартою на 60 календарних днів без визначення розміру застави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 199, 331 КПК України, суд -

постановив:
Клопотання прокурора задоволити

Продовжити ОСОБА_5 строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 21.02.2022 включно.
Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду Івано-Франківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий