Справа № 128/2705/19
ВИРОК
Іменем України
29 жовтня 2021 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 30.07.2019 за № 0000677, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гнівань, Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, неодруженого, згідно зі ст. 89 КК України несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

18.07.2019 близько 21 год 00 хв ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні торгівельного залу ТОВ «Епіцентр К», розташованого по вул. Хмельницьке шосе, 1-й км, 1а в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до торгівельного ряду з товарами для інструментів та шляхом вільного доступу викрав з полиці магазину два ножі, належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К», а саме: ніж універсальний 12,7 см, нержавіюча сталь 89313 «Vinzer», вартість якого відповідно до висновку експерта № 5864-5865/19-21 від 06.09.2019 становить 325,84 грн, та ніж для м`яса 20,3 см, нержавіюча сталь 89316 «Vinzer», вартість якого відповідно до висновку експерта № 5864-5865/19-21 від 06.09.2019 становить 418,75 грн. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 заховав даний товар до власної сумки, з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями задав ТОВ «Епіцентр К» матеріального збитку на загальну суму 744 грн 59 коп.
В судовому засіданні 28.10.2021 обвинувачений ОСОБА_5 за пред`явленим йому обвинуваченням вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому. Суду показав, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення за умов і при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Також суду зазначив, що цивільний позов визнає в повному обсязі, найближчим часом має намір відшкодувати завдану шкоду. Просив суворо його не карати.

Представник потерпілого та цивільного позивача згідно з довіреністю ОСОБА_4 в судовому засіданні 28.10.2021 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, оскільки сума завданого ОСОБА_5 збитку підтверджується видатковою накладною, копія якої була долучена до цивільного позову. Щодо міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого та представника потерпілого, дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого та процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом установлено, що під час досудового розслідування дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується добре, неодружений, непрацевлаштований, згідно зі ст. 89 КК України несудимий.

Згідно з досудовою доповіддю Тиврівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області від 06.03.2020, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_5 , його спосіб життя, історію правопорушень, криміногенні фактори, які впливають на поведінку обвинуваченого, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк неможливе та може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб).На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень обвинуваченим, а саме: його працевлаштування, проходження пробаційної програми «Зміна прокримінального мислення», сприяння залученню до виховних заходів та соціально-корисної діяльності, проведення заходів, спрямованих на мотивацію позитивних змін особистості, поліпшення соціальних стосунків та профілактику правопорушень.Якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти на нього додаткові обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; працевлаштуватись або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутись до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватись, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Санкція частини першої статті 185 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення 18.07.2019) передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

В свою чергу, частина перша статті 185 КК України (в редакції діючого Закону від 20.12.2019, який набув законної сили 01.07.2020) передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Отже, суд бере до уваги положення діючої редакції частини першої статті 185 КК України, оскільки вона поліпшує становище обвинуваченого ОСОБА_5 .

Тому, враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке на даний час відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, позицію державного обвинувача щодо можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, думку представника потерпілого, досудову доповідь Тиврівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, невідшкодування завданої шкоди, а також те, що обвинувачений непрацевлаштований, суд вважає, що ОСОБА_5 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, через що суд вважає достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_5 обрати йому міру покарання у виді обмеження волі, з приміненням ст.ст. 75, 76 КК України з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності та справедливості.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Представником потерпілого ТОВ «Епіцентр К» згідно з довіреністю ОСОБА_4 під час підготовчого судового засідання було заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 777,36 грн.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 13.02.2020, крім іншого, прийнято до спільного розгляду з даним кримінальним провадженням позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди; Товариство з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» визнано цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_5 цивільним відповідачем.

Згідно з положеннями статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною п`ятою статті 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підтвердження суми завданого збитку представником цивільного позивача до позову долучено копію видаткової накладної, з якої вбачається, що вартість викрадених ножів становить 777,36 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 , являючись також цивільним відповідачем, в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Вивчивши цивільний позов, суд дійшов висновку, що заявлений цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи № 5864-5865/19-21 від 06.09.2019, наданого прокурором на підтвердження процесуальних витрат, ринкова вартість ножа універсальний 12,7 см, нержавіюча сталь 89313 «Vinzer» становить 325,84 грн, а ножа для м`яса 20,3 см, нержавіюча сталь 89316 «Vinzer» 418,75 грн, тобто, загальна сума завданої Товариству з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» майнової шкоди становить 744 грн 59 коп.
Суд не приймає до уваги копію видаткової накладеної, долученої до цивільного позову, оскільки пред`явленим ОСОБА_5 обвинуваченням встановлено, що вчиненням кримінального правопорушення ТОВ «Епіцентр К» завдано матеріального збитку на загальну суму 744 грн 59 коп.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого під час досудового розслідування не застосовувались, клопотань про їх застосування до суду не надходило.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають до стягнення процесуальні витрати на користь держави за проведення експертизи, відповідно до висновку експерта№ 5864-5865/19-21 від 06.09.2019, в сумі 628 грн 00 коп.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 124, 128, 129, 349, 368-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 та п. 2, 3 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 628 (шістсот двадцять вісім) грн 00 коп.

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» завдану майнову шкоду в сумі 744 (сімсот сорок чотири) грн 59 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА