Справа № 216/4588/17
провадження 1-кп/216/311/22
ВИРОК
іменем України

14 лютого 2022 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань приміщення суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001140 від 24.06.2017, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Казанка, Миколаївської області, громадянина України, який має вищу освіту, працює водієм у ТОВ «Агро 3», у зареєстрованому шлюбі не перебуває, на утриманні дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:
Під час судового розгляду було встановлено, що 23 червня 2017 року, приблизно в 19 годин 30 хвилин в світлий час доби, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без пасажирів та вантажу, рухався по сухому асфальтному покриттю проїзної частини дороги вул. Петра Калнишевського, з боку вул. Українська, в напрямку вул. Купріна у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу. В цей же час, у зустрічному йому напрямку по проїжджій частині дороги вул. Петра Калнишевського, з боку вул. Купріна, в напрямку вул. Українська рухався мотоцикл «Ямаха ТТ250Р», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 . При керуванні мотоциклом «Ямаха ТТ250Р», реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій ОСОБА_6 не мав встановленого відповідного зразку посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, у порушення п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України, згідно якого:

- « 2.1 а) Водій повинен мати при собі:

а) «посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії».

В районі буд. №17 по вул. Петра Калнишевського водій ОСОБА_4 включив лівий показчик повороту, та не зупиняючи керований ним автомобіль «ВАЗ 21099», необґрунтовано та раптово почав виконувати маневр повороту наліво у напрямку прибудинкової дороги заїзду виїзду між житловими будинками №17 та №19 по вул. Петра Калнишевського, при цьому пересікаючи дорожню розмітку 1.3 ПДР України.

Водій ОСОБА_4 при виконанні маневру повороту на ліво, пересікаючи дорожню розмітку 1.3 ПДР України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, був непередбачуваним, маючи технічну можливість запобігти зіткнення з мотоциклом «Ямаха ТТ250Р», вчасно не зменшив швидкість руху та не зупинив керований ним автомобіль «ВАЗ 21099», щоб надати дорогу мотоциклу, який рухався у зустрічному напрямку прямо, під керуванням водія ОСОБА_6 , чим грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.5, 2.3 б), 2.3 д), 10.1 та дорожньої розмітки 1.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

- «1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

… д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п.10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- «Дорожня розмітка 1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху. Лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 перетинати забороняється.

Внаслідок невиконання зазначених правил безпеки дорожнього руху України, дотримання яких є достатньою умовою для запобігання події, водій ОСОБА_4 , навпроти буд. №17 по вул. Петра Калнишевського допустив зіткнення керованого ним автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з мотоциклом «Ямаха ТТ250Р», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , що рухався у зустрічному напрямку прямо.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла ОСОБА_6 був травмований. Відповідно до висновку експерта №174 від 30.10.2019, потерпілому ОСОБА_6 заподіяні наступні тілесні ушкодження: відкритий, багатоуламковий перелом правої променевої кістки в нижній третині, уламковий перелом правої ліктьової кістки в нижній третині, які під час травматичного процесу призвели до консолідації багато уламкового перелому обох кісток нижньої третини правого передпліччя, травматичного формуючого остеоартрозу правого променево-зап`ястного суглобу 2-3 ступенів, порушенню функції правого променево - зап`ястного суглобу 2 ступеня, екзостозу променевої кістки на рівні переломів, порушенню функції правої верхньої кінцівки помірного ступеня, після травматичної нейропатії правого ліктьового нерву з нерізким парезом правої кисті, чутливих порушень, больового синдрому. Також, встановлені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми калитки з розлогою гематомою її нижнього полюса правого яєчка, лівого сім`яного канатику, численні садна та забої голови, тулубу, лівого передпліччя передньої поверхні обох гомілок.

Встановлені післятравматичні ускладнення тілесних ушкоджень в області правої верхньої кінцівки призвели до стійкої втрати працездатності в розмірі 40%, що відповідає вимогам таблиці №9 п.7.2.3(25%) та таблиці №1 п. 5.2. (15%) Наказу МОЗ України від 05.06.2012 №420 «Про затвердження Порядку та критеріїв встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків».

Встановлені тілесні ушкодження за критерієм стійкої втрати працездатності, встановленої у ОСОБА_6 в розмірі 40 (сорок)%, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що відповідає п. 2.1.6. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України 17.01.1995 року, №6.

Допущені водієм ОСОБА_4 , порушення вимог п.п. 10.1 та дорожньої розмітки 1.3 Правил дорожнього руху України знаходились в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю й пояснив, що за обставин, викладених у вироку вчинив даний злочин, а саме: 23.06.2017, приблизно о 19 годині 30 хвилин, керував автомобілем «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_3 , по вул. Петра Калнишевського, в напрямку вул. Купріна. В ході руху, керуючи вищевказаним автомобілем, заздалегідь та завчасно зайняв крайнє ліве положення, включив лівий показник повороту, та не зупиняючись почав виконувати поворот наліво в напрямок заїзду виїзду з багатоповерхового житлового масиву, при цьому пересікаючи подвійну лінію дорожньої розмітки. Коли автомобіль знаходився на смузі зустрічного руху, почув удар в праву сторону свого автомобіля, а саме, між передніми і задніми дверима. Побачив, що це був мотоцикл «Ямаха», який зіткнувся з його транспортним засобом. Перед тим як виконувати маневр розвороту мотоцикла обвинувачений не бачив. Далі приїхала карета швидкої медичної допомоги та госпіталізувала водія мотоцикла до лікарні. У вчиненому обвинувачений щиро покаявся, осудивши свої дії та усвідомивши суспільну небезпечність вчиненого злочину.

Допитаний під час розгляду справи потерпілий ОСОБА_6 підтвердив покази обвинуваченого, пояснив, що претензій до обвинуваченого не має, тому просив суворо його не наказувати та не позбавляти права керування транспортними засобами.

У зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні било сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині (повідомленій підозрі), погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним його фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо нього з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ним змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю його заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинуваченого, а також документами, що характеризують особу обвинуваченого та документами в частині, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні, у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю, а дії його відповідають складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, у зв`язку із чим, обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення кримінального правопорушення, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_4 на момент вчинення ним інкримінованого діяння має вищу освіту, офіційно працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, на утриманні дітей не має, за місцем проживання характеризується задовоільно, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації злочинів, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин.

До обставин, які пом`якшують покарання і встановлені у даній кримінальній справі, суд відносить щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Обговорюючи питання про міру покарання відносно обвинуваченого, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, обставину, яка пом`якшує його покарання, наведену судом вище у вироку, а також думку потерпілого, у зв`язку з чим, враховуючи санкцію ч. 2 ст. 286 КК України, вважає що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, та таке покарання сприятиме його виправленню і попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень, а також буде необхідним і достатнім, тому вважає необхідним застосувати до обвинуваченго приписи ст.ст. 75, 76 КК України та звільнити останнього від відбування покарання з встановленням йому випробувального терміну.

Разом з цим, суд враховуючи особу обвинуваченого, а саме, ту обставину, що останній працює водієм та керування транспортними засобами є єдиним джерелом його доходу, а також думку потерпілого, який просив не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами, вважає не доцільним призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім цього, в рамках зазначеного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 було заявлено цивільний позов до обвинуваченого про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, на загальну суму 78722,60 грн.

У ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що на даний час обвинуваченим у добровільному порядку відшкодовано матеріальну та моральну шкоду, тому претензій до обвинуваченого він не має, на підтвердження чого надав розписку про відшкодування шкоди та заяву про відмову від цивільного позову.

Суд, вислухавши позицію учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи і докази, здобуті у даній справі в частині цивільного позову дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині цивільного позову з наступних підстав.

Згідно з частинами 1, 5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові.

У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Разом з цим, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Аналогічні норми зазначені й у ч. 1 ст. 255 ЦПК України, за замістом якої, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

З огляду на викладене, враховуючи, що підстави для неприйняття судом відмови від позову відсутні, суд приходить до висновку, що провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 206, 255 ЦПК України, ст.ст. 63, 65, 66, 75, 76, 286 ч. 2 КК України, ст.ст. 100, 128, 349, 369-376, 392, 395, 532-533 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку, визначеного судом в 1 рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту ухвалення вироку.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обраний обвинуваченому під час судового розгляду кримінального провадження, залишити незмінним до набрання вироком законної сили.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином закрити.

Речові докази: автомобіль «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який долучений до матеріалів кримінального провадження №0001140 у якості речового доказу на підставі постанови від 24.06.2017, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , згідно з розпискою; мотоцикл «Ямаха ТТ250Р», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який долучений до матеріалів кримінального провадження №0001140 у якості речового доказу на підставі постанови від 24.06.2017, поміщений на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, повернути законним володільцям.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Вирок ухвалено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_8