ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 617/538/19 Провадження № 1-кп/636/82/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2021 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_2 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000262, внесеному 19 березня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вовчанськ, Харківської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, незасудженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в:
16.03.2019, близько 07.30 год., ОСОБА_4 , перебуваючи на городі домоволодіння за місцем свого мешкання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , помітив, що на неогородженому городі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться металева ванна, що належить ОСОБА_5 , після чого у останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на скоєння крадіжки вищевказаної металевої ванни. Далі, 16.03.2019 близько 22.00 год. ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, вийшов на город свого домоволодіння та пішов до неогородженого городу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , взявши із собою тачку. Перебуваючи на городі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , переконавшись у тому, що його злочинні дії залишаться не поміченими сторонніми особами, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом та метою наживи, шляхом вільного доступу, підійшов до вищевказаної металевої ванни, що належить потерпілій ОСОБА_5 , та здійснив її крадіжку, а саме: завантаживши металеву ванну на свою тачку. Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, забравши викрадену ванну до себе додому.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому діянні визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини вчинення правопорушення, відмовившись від пояснень.
Позиція ОСОБА_4 щодо вчиненого діяння не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За згодою сторін, згідно за ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого,:
- довідки ОСК ГУНП в Харківській області № 190-20032019/63075 від 27.03.2019, згідно з якою обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с. 88);
- довідок КНП «Вовчанська центральна районна лікарня» від 20.03.2019, згідно з якими обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 82-83);
- інформаційної довідки-характеристики за місцем мешкання, за якою обвинувачений характеризується задовільно, скарг від сусідів не надходило (а.с. 87).
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні майна ОСОБА_5 , ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь скоєного кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, конкретні обставини вчиненого та дані про особу обвинуваченого, а саме: раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю даного правопорушення та визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного діяння, і вважає, що виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень можливо без ізоляції від суспільства.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності та відсутність тяжких наслідків, а також враховуючи дані про особу, суд вважає за можливе у даному випадку, призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі, застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Судових витрат по справі немає
Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вважає за необхідне визначити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжні заходи відносно ОСОБА_4 не обирались та підстав для їх обрання не має.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
У х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речовий доказ: металеву ванну, білого кольору, розмірами: довжина 170 см, ширина 75 см, б/в, без механічних пошкоджень, у придатному для подальшого використання за цільовим призначенням стані - вважати повернутою власнику.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілому, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя