Справа № 642/4586/21
Провадження № 1-кп/642/199/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч.1 ст.186 та ч. 3 ст. 357 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

Так, 27.05.2021, близько 06 год. 30 год., ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку № 3 по вул. Євгена Котляра у м. Харкові, познайомився з раніше невідомими йому жінками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з якими почав розпивати спиртні напої. В цей час, ОСОБА_5 побачив поблизу вказаного будинку сидячого на лавці потерпілого ОСОБА_8 , який спав. Після чого, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер наслідків свого діяння і бажаючи їх настання, скориставшись неуважністю та легковажністю потерпілого ОСОБА_8 , який через сон не міг помітити злочинних дій ОСОБА_5 підійшов до останнього та витягнув з його сумки портативну музичною колонкою торгової марки «Веесаrо» моделі S41В, вартістю згідно висновку експерта № 95 від 28.05.2021, 315 грн.

Злочинні дії ОСОБА_5 - привернули увагу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що знаходилися неподалік, і які, будучи свідками цієї події, почали привертати увагу потерпілого та ОСОБА_5 , акцентувавши увагу на злочинності його дій.

Однак ОСОБА_5 усвідомлюючи, що його злочинні дії помічені сторонніми особами і оцінюються як відкрите викрадення, проігнорував це, не відмовився від реалізації свого злочинного умислу, та діючи із корисливих спонукань, відкрито почав тікати з місця скоєння злочину з вищезазначеним майном.

ОСОБА_8 діючи з метою затримання злочинця та повернення майна, почав переслідувати ОСОБА_5 , який наполегливо та нахабно намагався втекти, однак був зупинений потерпілим, який його наздогнав біля приміщення магазину «Єва» за адресою: м. Харків пл. Привокзальна, 2.

Так, ОСОБА_5 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі.
Крім того, 27.05.2021, близько 06 год. 30 год., ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку № 3 по вул. Євгена Котляра у м. Харкові, познайомився з раніше невідомими йому жінками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з якими почав розпивати спиртні напої. В цей час, ОСОБА_5 побачив поблизу вказаного будинку сидячого на лавці потерпілого ОСОБА_8 , який спав. Після чого, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 діючи умисно, діючи таємно, шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою подальшого використання в особистих цілях, підійшов до сплячого ОСОБА_8 та незаконно заволодів з його сумки посвідченням учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_8 серії НОМЕР_1 , яке є важливим особистим документом потерпілого, оскільки засвідчує важливу подію у житті потерпілого і втрата якого суттєво ускладнює реалізацію його прав, свобод і законних інтересів.

Злочинні дії ОСОБА_5 привернули увагу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що знаходилися неподалік, і які, будучи свідками цієї події, почали привертати увагу потерпілого та ОСОБА_5 , акцентувавши увагу на злочинності його дій.

Однак ОСОБА_5 усвідомлюючи, що його злочинні дії помічені сторонніми особами, проігнорував це, не відмовився від реалізації свого злочинного умислу і незаконно заволодів вищезазначеним посвідченням та з місця скоєння злочину почав тікати.

Обвинувачений в судовому засіданні винним себе визнав в повному обсязі. У скоєному щиросердно розкаявся. Надав пояснення про те, що визнає всі обставини так, як вони встановлені в обвинувальному акті і доповнити йому нічого.

Суд, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, зі згоди всіх сторін кримінального провадження, впевнившись у добровільності їх позиції, не досліджував інші докази у кримінальному провадженні, обмежившись позицією обвинуваченого та вивченням даних про його особу. Суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст. 15 - ч. 1 ст. 186 КК України як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) та за ч. 3 ст. 357 КК України як незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом.

З вивчення особи обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий. На обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, не працевлаштований.

Щиросердне каяття обвинуваченого, допомога слідству та суду у встановленні істини у справі - відповідно до ст.. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що відносяться згідно ст.12 КК України до категорії нетяжкого злочину та проступку, наслідки для потерпілого, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, дітей на утриманні не має.

Суд вважає, що покарання, призначене за даним вироком, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та таким, що відповідає вимогам розумності, справедливості, особі винного і конкретним обставинам справи.

Поряд з цим суд приймає до уваги його активне сприяння під час розгляду кримінального провадження, щире каяття у вчиненому та відсутність майнових претензій з боку потерпілого.

За таких обставин суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових злочинів призначити ОСОБА_5 покарання у виді арешту, із застосуванням положень ст. 72 КК України, згідно яким одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).
Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.
Згідно ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права»
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого ОСОБА_5 до скоєного злочину та проступку, повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю правопорушень, думку обвинуваченого, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у межах санкцій інкримінованих статей КК України.
Питання про речові докази суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 186 КК України та проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 186 КК України - у виді арешту на строк - 4 (чотири) місяці;
- за ч. 3 ст. 357 КК України - у виді арешту на строк - 3 (три) місяці.
В силу частини 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді арешту на строк - 4 (чотири) місяці.
Строк відбуття покарання рахувати з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто із 20 грудня 2021 року, зарахувавши у цей строк відбування ОСОБА_5 покарання у виді арешту - за правилами ст. 72 КК України, один день арешту відповідає одному дню позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчій ізолятор».

Речові докази : посвідчення учасника бойових дій на ім*я ОСОБА_8 , серії НОМЕР_1 та музичну колонку марки «Веесаrо» - вважати повернутими потерпілому, DVD диск - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1