Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

24.02.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/674/21, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2021 року щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на строк до шістдесяти днів, до 17 лютого 2022 року, включно.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду на стадії судового розгляду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 08.08.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002054, за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України. Під час розгляду кримінального провадження прокурор подав клопотання про продовження щодо ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів з огляду на обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, та з врахуванням існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема переховування від суду, незаконного впливу на учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, запобігання яким неможливе, обравши обвинуваченому більш м`який запобіжний захід. Захисники обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , також подали до суду клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт із забороню залишати житло у нічний період доби з покладенням на ОСОБА_6 низки процесуальних обов`язків. Судом встановлено, що 08.07.2021 за ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області на стадії підготовчого засідання з розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, постановлено ухвалу, якою щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, а саме до 06 вересня 2021 року, без визначення розміру застави ; ухвалою від 02.09.2021 строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою продовжено до 29.10.2021, а ухвалою цього ж суду від 28.10.2021 строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою продовжено до 26.12.2021. В ухвалі також вказується на таке : при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому судом взято до уваги обґрунтованість підозри обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яка підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами і, зокрема, доказами у підтвердження обставин скоєння інкримінованого ОСОБА_6 діяння, що знайшли своє достатнє обґрунтування для пред`явлення обвинувачення й скерування обвинувального акту щодо нього до суду ; наявність даних у підтвердження ризиків незаконного впливу обвинуваченого на учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, переховування від суду. При вирішенні клопотання прокурора судом взято до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке віднесено до особливо тяжких злочинів, а також відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, тому, на переконання суду, існує наявна загроза переховування обвинуваченого від суду, при цьому зазначивши що встановлені судовим рішенням ризики не відпали, не зменшились та продовжують об`єктивно існувати. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного. Відтак, суд вважав за необхідне продовжити щодо ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки інкриміноване ОСОБА_6 діяння призвело до настання смерті потерпілого. З огляду на вищенаведене, судом відхилено клопотання сторони захисту про зміну щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Вважає, що судове рішення не відповідає приписам ст. 370 КПК щодо її законності, обґрунтованості та вмотивованості, що суд повинен був відмовити прокурору у задоволенні клопотання з підстав не доведення обставин, викладених у ч. 3 ст. 176 КПК України і врахувати при цьому занадто тривалий термін перебування ОСОБА_6 під вартою. Стверджує, що прокурор у судовому засіданні не спростував, що при обранні ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не буде забезпечена його належна поведінка. Адвокат ОСОБА_5 зазначає, що у клопотанні відсутні докази того, що його підзахисний ухилятиметься від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, буде перешкоджати кримінальному провадженню та не виконуватиме процесуальні рішення. Твердження прокурора про наявність ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, вважає необґрунтованими та надуманими. При цьому, на думку апелянта, сторона захисту у судовому засіданні довела безпідставність та відсутність ризиків, які зазначені у клопотанні сторони обвинувачення. Вважає, що слідчий суддя безпідставно не взяв до уваги клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з перебуванням обвинуваченого під вартою. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності сторони захисту та сторони обвинувачення, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. Разом із тим, береться до уваги і те, що сторона захисту не заявляла клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі обвинуваченого ОСОБА_6 й апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки обвинуваченого в судове засідання. Разом із тим, прокурор ОСОБА_8 подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ст. 331 КПК України п ід час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим ( ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а відтак згідно зі ст. 12 КК України, інкримінований обвинуваченому злочин є особливо тяжким), дані про особу обвинуваченого (неодружений, дітей або утриманців не має, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, наявна загроза переховування обвинуваченого від суду), відсутність обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту свідків, які наразі судом не допитувалися.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду про існування вказаної стороною обвинувачення наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на учасників кримінального провадження, з огляду на те, що такі наразі судом не допитувалися; також існує ризик перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином; враховуючи особливу тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 та відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, стороною обвинувачення доведено існування ризику переховування ОСОБА_6 від суду.
Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не впливатиме на свідків, не вчинятиме інші кримінальні правопорушення, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 , про те, що твердження прокурора про наявність ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, є необґрунтованими та надуманими, і що прокурор у судовому засіданні не спростував те, що при обранні ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не буде забезпечена його належна поведінка, - колегія суддів вважає недоцільними і такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Із цих підстав, які безпідставні та необґрунтовані, апеляційний суд не бере до уваги й доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 про те, що у клопотанні відсутні докази того, що його підзахисний ухилятиметься від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, буде запобігати спробам будь-якого перешкоджання здійснення кримінального провадження та забезпечення можливості виконання процесуальних рішень.
Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції повинен був відмовити прокурору у задоволенні клопотання з підстав не доведення обставин, викладених у ч. 3 ст. 176 КПК України, і врахувати при цьому занадто тривалий термін перебування ОСОБА_6 під вартою.
Відхиляючи доводи в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що висновки суду про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 є обґрунтованими та правильними. Так, на переконання апеляційного суду, саме цей запобіжний захід зможе запобігти настанню вищеописаних ризиків, забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .
Окрім того, колегія суддів визнає, що утримання обвинуваченого ОСОБА_6 тривалий час під вартою здійснювалось на підставі умотивованих ухвал слідчого судді та суду, зокрема й апеляційної інстанції. Відтак, ці доводи не можна вважати слушними.
З огляду на наведене вище, доводи апелянта про те, що сторона захисту у судовому засіданні довела безпідставність та відсутність ризиків, які зазначені у клопотанні сторони обвинувачення і слідчий суддя безпідставно не взяв до уваги клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з перебуванням під вартою, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження.
Тож, дослідивши доводи апеляційної скарги та обставини, на які посилається сторона захисту, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу унеможливлює зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою без визначення розміру застави на більш м`який запобіжний захід домашній арешт у нічний час доби.
Тому, доводи апеляційної скарги апеляційний суд відхиляє як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не дають підстав для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про те, що існують обставини, які унеможливлюють застосовування відносно ОСОБА_6 саме такого запобіжного заходу.
При оцінці доводів апеляційної скарги, колегія суддів також зазначає, що на цій стадії судового розгляду (вирішення питання щодо запобіжного заходу обвинуваченого ОСОБА_6 на час судового провадження), як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, і вважає, що в матеріалах контрольного провадження наявні докази, які на даному етапі судового розгляду кримінального провадження свідчать про можливу причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому кримінально-караних діянь.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також порушувати процесуальні обов`язки іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Крім того, колегія суддів вважає, що, ухвалюючи судове рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки злочин, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_6 спричинив смерть людини.
При цьому, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід із врахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому діяння, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, є обґрунтованими та правильними.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується; що строк дії ухвали від 21 грудня 2021 року закінчився 17 лютого 2022, що свідчить про те, що на момент розгляду апеляційної скарги оскаржувана ухвала втратила чинність у часі.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2021 року, якою щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на строк до шістдесяти днів, до 17 лютого 2022 року, включно, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: