Провадження №1-в/447/339/21
Справа №447/3718/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Миколаївська виправна колонія (№ 50)» (далі по тексту МВК № 50) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1

за участю прокурора ОСОБА_4

представника МВК № 50 - ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_3

в с т а н о в и в

15.11.2021 до Миколаївського районного суду Львівської області надійшло подання начальника МВК № 50 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ст. 81 КК України

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_3 раніше засуджений 04.10.2011 Червоноградським міським судом Львівської області за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.; 17.07.2012 Червоноградським міським судом Львівської області за ч.2 ст. 309, ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим терміном 1 рік 6 місяців ; 11.10.2018 Червоноградським міським судом Львівської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.ч. 1,2 ст. 185, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим терміном на 1 рік .

У МВК № 50 відбуває покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 03.07.2020 , яким ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.185, ст..71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі.

У судовому засіданні представник МВК № 50 надав пояснення аналогічні, викладеним в поданні та просив його задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 відносно задоволення подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 заперечив, вважає таке передчасним.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений ОСОБА_3 подання про умовно-дострокове звільнення підтримав, просив задовольнити.

Заслухавши пояснення представника МВК № 50, думку прокурора, думку засудженого, перевіривши подані матеріали, вивчивши характеристику засудженого, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до змісту ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким »умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети передбаченоїст.50 КК України.

Поряд з тим, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період перебування у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджено вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 03.07.2020 за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі.

До кінця терміну покарання засудженому ОСОБА_3 залишився один рік шість днів.

З поданих матеріалів вбачається, що засуджений ОСОБА_3 у МВК № 50 прибув 08.10.2020, за час відбування покарання в установі адміністрацією установи за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці у майстерні установи два рази заохочувався 09.07.2021, 04.10.2021, стягнень не накладалось.

Наявність у засудженого ОСОБА_3 двох заохочень, на думку суду, не свідчать про те, що він довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання.

Крім того, згідно з матеріалами особової справи, ОСОБА_3 07.04.2021 рішенням адміністративної комісії МВК № 50 відмовлено у застосуванні до нього ст. 101 КВК України; 16.06.2021 рішенням адміністративної комісії МВК № 50 - відмовлено у застосуванні до засудженого ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Відтак, суд вважає, що адміністрацією МВК № 50 не надано достатніх доказів того, що засуджений ОСОБА_3 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення.

Враховуючи вищенаведене, застосування до засудженого ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення на даному етапі є передчасним.

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України,

постановив :

У задоволенні клопотання начальника Державної установи «Миколаївська виправна колонія (№ 50)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст.81 КК України відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана на ухвалу суду першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1