ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1214/21 Справа № 204/888/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001044 за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2021 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровська, громадянки України, працюючої у КБ «Південне» на посаді інженера, неодруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винною в тому, що 25.06.2020 приблизно о 19:40 вона знаходилась в квартирі АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким у неї виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_8 виник раптовий умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , після чого остання дістала з кишені балон та бризнула у обличчя ОСОБА_7 , після чого за допомогою кухонного ножа нанесла два удари в область тулуба, один удар в область задньої поверхні шиї, два удари в область лівої верхньої кінцівки ОСОБА_7 .
Своїми діями ОСОБА_8 спричинила потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тілесні ушкодження у вигляді: ділянки на передній поверхні лівого плечового суглобу, що є наслідком загоєння поверхневої рани або глибокого садна, яке згідно з висновком експерта №2308е від 20.08.2020 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Тілесні ушкодження у вигляді: непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч, колото-різаного поранення задньої поверхні шиї з переходом на волосисту частину голови, наскрізного колото-різаного поранення лівого передпліччя, які згідно з висновком експерта № 2308е від 20.08.2020 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день).

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 просить змінити вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2021 року, як такий, що постановлений за обставин неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вирок суду першої інстанції оскаржується з підстав неправильної кваліфікації дії обвинуваченої ОСОБА_10 , оскільки поранення, які нанесені потерпілому в грудну клітину і шию є такими, що небезпечні для здоров`я і життя потерпілого.

На апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 захисником ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 були подані заперечення, в яких остання просить дану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2021 року як законний та обґрунтований - залишити без змін, оскільки впродовж досудового слідства потерпілому ОСОБА_7 було відомо про кваліфікацію правопорушення яке скоїла ОСОБА_8 , він не заперечував проти кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України і розгляду справи в спрощеному порядку, що підтверджується розпискою, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження, до того ж, в апеляційній скарзі апелянт не вказав конкретні підстави, передбачені нормами матеріального і процесуального права, з посиланням на статті для скасування або зміну вироку, а мотивувальна частина апеляційної скарги не відповідає вимогам, пред`явленим до неї, а саме не розкрито її зміст.

Заслухавши суддюдоповідача, думку потерпілого, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення обвинуваченої, яка заперечувала проти задоволення даної апеляції, позицію прокурора, який вважав вирок суду законним та обгрунтованим, а подану апеляцію такою, що не підлягає задоволенню, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
25 липня 2017 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) постановив рішення у справі «Ростовцев проти України», яке набуло статусу остаточного 25 жовтня 2017 року, щодо порушення ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що полягає в порушенні національними судами суті права заявника на подання апеляційної скарги. Це судове рішення мотивовано тим, що апеляційна скарга заявника стосувалася питання правової кваліфікації дій, у вчиненні яких він зізнався (п. 32). ЄСПЛ у п. 33 рішення зазначив, що апеляційний суд прямо посилався на правову кваліфікацію дій заявника як на одну з підстав неможливості оскарження вироку, а Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з його висновками.
Крім того, ЄСПЛ зауважив, що позиція національних судів у кримінальній справі заявника прямо суперечить тлумаченню відповідних положень законодавства урядом України і наведеній практиці, згідно з якою поняття «обставини», використане під час відповідного провадження на національному рівні, поширюється лише на фактичні обставини справи та не містить їхньої кримінально-правової кваліфікації. На думку ЄСПЛ, не можна стверджувати, що заявник повинен був передбачати, що, не оспорюючи фактів, установлених у судовому засіданні, він таким чином відмовився від можливості оскарження обвинувального вироку щодо себе, у зв`язку з неправильною кваліфікацією його дій.
Водночас відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2018 року (справа № 756/5578/15-к, провадження № 13-3зво18) право на оскарження рішення суду на підставі неправильної кваліфікації дій кримінальним процесуальним законом не обмежується. Тобто норми КПК не містять обмежень щодо оскарження в апеляційному порядку кримінально-правової кваліфікації дій.
За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок місцевого суду, ухвалений у порядку ст. ст. 381, 382 КПК України, може бути оскаржений в апеляційному порядку у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченої особи, що повністю узгоджується і з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 грудня 2018 року в справі № 730/811/17 (провадження № 51-6923км18), 16 жовтня 2019 року в справі № 447/1479/18 (провадження № 51-3850км19), 29 жовтня 2019 року в справі № 486/528/18 (провадження № 51-94км19), 31 жовтня 2019 року в справі № 484/555/17 (провадження № 51-8547км18), 27 листопада 2019 року в справі № 211/5318/18 (провадження № 51-3067км19), 21 січня 2021 року в справі № 165/2663/19(провадження № 51-2328км20).
Отже, виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Параграфом 1 глави 30 КПК України регламентовано порядок проведення спрощеного провадження щодо кримінальних проступків.
Як витікає з приписів ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Згідно зі ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Апеляційним переглядом встановлено, що відповідно до обвинувального акта, складеного 29.01.2021 року прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_12 , ОСОБА_8 обвинувачується в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України.
На думку колегії суддів судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані належним чином.
Як убачається з наданих матеріалів, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 було розглянуто у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду і виклику учасників кримінального провадження у відповідності до вимог статей 381-382 КПК України, оскільки обставини, встановлені органом досудового розслідування, не оспорювалися обвинуваченою та її захисником, що підтверджується заявою від 29.01.2021 року, в якій обвинувачена ОСОБА_8 в присутності захисника адвоката ОСОБА_11 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, тобто в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, зазначила про згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України, а також про згоду з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (Т.2 а.п.13-14).
Наявна в матеріалах кримінального провадження і заява потерпілого ОСОБА_7 , від 29.01.2021 року, в якій останній підтвердив, що він визнаний потерпілим по кримінальному провадженню саме щодо спричинення йому легких тілесних ушкоджень, які спричинила йому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та зазначив, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, у кримінальному провадженні №0001044, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2020 року (Т.2 а.п. 15).
Крім того, як було встановлено колегією суддів, 25 червня 2020 року слідчим слідчого відділу Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 до ЄРДР за №0001044 були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. ст..121 КК України.
В ході проведення досудового розслідування було отримано довідку №213 з міської лікарні №16 м. Дніпро, з котрої стало відомо, що у потерпілого ОСОБА_7 маються наступні тілесні ушкодження: різане непроникаюче поранення грудної клітини з обох сторін, різана рана шиї, сковзне поранення лівого передпліччя. Всі вказані тілесні ушкодження є непроникаючими.
З урахуванням цього постановою слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 від 25 червня 2020 року було змінено правову кваліфікацію по кримінальному провадженню №0001044 на ч.1 ст. 122 КК України (Т1, а.п.21).
Далі постановами слідчого від 09.07.2020 року та 19.08.2020 року були призначені судово-медичні експертизи для з`ясування ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_7 (Т.1, а.п.50,54).
Відповідно до висновку експерта №2308е виявлені тілесні ушкодження у вигляді: ділянки на передній поверхні лівого плечового суглобу, що є наслідком загоєння поверхневої рани або глибокого садна, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Тілесні ушкодження у вигляді: непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч, колото-різаного поранення задньої поверхні шиї з переходом на волосисту частину голови, наскрізного колото-різаного поранення лівого передпліччя відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день) (Т.1, а.п.56-61).
На підставі даних вказаного експертного дослідження постановою слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 від 26 серпня 2020 року було змінено правову кваліфікацію по кримінальному провадженню №0001044 на ч.2 ст. 125 КК України (Т1, а.п.99).
Згідно з протоколом додаткового допиту потерпілого, ОСОБА_7 30 жовтня 2020 року був додатково вже допитаний в межах кримінального провадження №0001044 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. Клопотань, доповнень чи зауважень потерпілим стосовно кваліфікації кримінального правопорушення дізнавачу не надходило (Т.1, а.п. 107-109).
Як убачається з протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування, 29 січня 2021 року потерпілому ОСОБА_7 було надано доступ до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування №0001044. В протоколі потерпілий власноруч зазначив, що з матеріалами кримінального провадження ознайомлений, заяв, клопотань не має (Т.1, а.п.224).
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість апеляційних вимог представника потерпілого стосовно незгоди потерпілого ОСОБА_7 із ступенем тяжкості спричинених йому тілесних ушкоджень та, як наслідок, з кваліфікацією дій обвинуваченої ОСОБА_8 , та вважає, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 були цілком вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, з чим погодився й суд першої інстанції, визнавши обвинувачену ОСОБА_8 винною в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Отже, у даному кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що дії обвинуваченої ОСОБА_8 були невірно кваліфіковані як органом досудового розслідування, так і судом першої інстанції, а тому виходячи з системного аналізу матеріалів кримінального провадження можливо зробити висновок, що суд першої інстанції під час ухвалення даного обвинувального вироку виходив першочергово з загальних засад кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з чим було постановлено законне та обґрунтоване рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга представника потерпілого залишенню без задоволення.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його судовому розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2021 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

______________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4