печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2022 року

Слідчий суддя Печерського районного суду міста КиєваОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідування ОСОБА_5 у формі постанови про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчої дії, поданого у кримінальному провадженні №0000072 від 11.03.2021, -

В С Т А Н О В И В :
24.12.2021 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_4 , на рішення старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідування ОСОБА_5 у формі постанови, про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчої дії, поданого у кримінальному провадженні №0000072 від 11.03.2021.

В обґрунтування доводів скарги захисник посилається на те, що звернувшись до слідчого з клопотанням про проведення процесуальних дій, які мають доказове значення для кримінального провадження, останній своєю постановою відмовив у задоволенні вказаного клопотання, що на переконання сторони захисту, є незаконним.

Скаржник просить зобов`язати уповноважену особу у кримінальному провадженні №0000072 від 11.03.2021 вчинити (виконати) слідчу дію (допит ОСОБА_7 в якості свідка).

У судове засідання особа, яка подала скаргу, не з`явилася, про розгляд скарги повідомлялася належним чином. До суду надійшла заява про розгляд скарги за відсутності захисника, вимоги скарги підтримала та просила скасувати постанову про відмову у задоволенні клопотання.

Представник Державного бюро розслідувань у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, заяв, клопотань, заперечень до суду не надходило.

За таких обставин, слідчий суддя розглянув скаргу за відсутності заявника на підставі ст. 26 КПК України та за відсутності слідчого на підставі ч. 3 ст. 306 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, заслухавши обґрунтування представника заявника, слідчий суддя зазначає наступне.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Судовим розглядом встановлено, що Державним бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2021 № 0000072, в якому ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 438 КК України.

07.12.2021 захисником ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , в порядку ст. 220 КПК України слідчому у кримінальному провадженні №0000072 від 11.03.2021 подано клопотання № 02-07/12/21 про проведення слідчої дії допиту свідка ОСОБА_7

09.12.2021 захисник отримав постанову старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідування ОСОБА_5 від 09.12.2021 про відмову у задоволенні клопотання.

Так, відповідно до положень ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Згідно з ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Як визначено у ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що стороною захисту не доведено доцільності проведення слідчих та процесуальних дій, які остання ініціює у своєму клопотанні. Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні отримані докази фактів та обставин, що є предметом розслідування й доказування. Отримані у кримінальному провадженні докази не потребують перевірки, а їх сукупність, на даній стадії досудового розслідування достатня для прийняття відповідних процесуальних рішень.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Враховуючи, що оскаржувана постанова містить мотиви з яких підстав уповноважена особа дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника про допит осіб, їх обґрунтування, які стороною захисту спростовано не було, в задоволенні скарги слід відмовити.

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що в силу принципу змагальності сторін, стороною захисту не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді вважати, що вимоги скарги базуються на об`єктивних фактах і правових підставах, які б слугували для скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2, 7, 9, 223, 220, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідування ОСОБА_5 у формі постанови про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчої дії, поданого у кримінальному провадженні №0000072 від 11.03.2021 залишити без задоволення.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1