ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.12.2021 слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання представника юридичної особи Приватного акціонерного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка є потерпілим, адвоката ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0003054 від 29.08.2021,
в с т а н о в и в:
13.12.2021 представник юридичної особи, яка є потерпілим, адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні Приватного акціонерного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з можливістю вилучення їх копій в електронному та друкованому вигляді.
Обґрунтовуючи вимоги, адвокат зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003054 від 29.08.2021 за фактом вчинення невстановленою особою самоуправних дій всупереч установленому законом порядку, тобто за ст. 356 КК України.
Адвокат у клопотанні зазначає, що відомості, які містяться у документах, тимчасовий доступ до яких необхідно отримати, можуть бути використані як доказ, а іншим способом здобути вказані докази неможливо. Ці докази самостійно та в сукупності з іншими речами та документами мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. Жодних заяв чи клопотань до суду не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.
Згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
За таких обставин, слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у порядку, передбаченому КПК України, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, з огляду на те, що підстав для визнання явки сторін обов`язковою не має, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності осіб, що не з`явились.
Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Так, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №1402-VIII) завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.
За своїм змістом, клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах юридичної особи, яка є потерпілим, ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », направлено на отримання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження №0003054, тобто на вчинення дій, передбачених ст. 160 КПК України.
В силу вимог ст. 13 Закону №1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Як зазначено у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.04.2019 у справі №370/2316/18 (провадження №51-9929км18), за змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.
У постанові Верховного Суду України від 30.11.2017 у справі № 5-272кс(15) зазначається, що «особливістю кримінальних процесуальних норм, на відміну від, наприклад, кримінально-правових, є те, що їхні структурні елементи (гіпотеза, диспозиція, санкція) у переважній більшості випадків не зосереджені в одній статті КПК, а окремо викладені законодавцем у різних статтях, іноді навіть розділах, КПК України, а отже, зміст окремої норми може бути виявлено лише шляхом системного тлумачення положень КПК».
Відповідно до позиції, викладеній у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.10.2021 у справі №756/10189/20 (провадження № 51-517кмо21) кримінально-процесуальний статус потерпілого, залежно від конкретної стадії кримінального провадження, відрізняється колом його прав та специфікою їх реалізації. Проте, потерпілий на будь-якій стадії кримінального провадження залишається самостійним учасником кримінального провадження, а зміна його процесуального статусу характеризується лише колом його прав, які визначені для різних стадій кримінального провадження, відповідно до ст. 56 КПК України.
Чинним кримінальним процесуальним законодавством України на стадії досудового розслідування в рамках кримінального провадження законодавцем наділено право визначеного кола осіб (сторін кримінального провадження в розумінні ст. 3 КПК України) на звернення з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження до слідчого судді, що є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 02.04.2020 у справі №161/19398/17 (провадження №51-8733км18) зазначив, що нормами КПК не передбачено постановлення слідчим суддею ухвали про надання (забезпечення) потерпілому чи його представнику дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів.
Постановляючи таке рішення Верховний Суд виходив з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.
Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України сторонами кримінального провадження є, зокрема, з боку обвинувачення - слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених КПК України. Такими випадками є: 1) відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді, коли потерпілий висловив згоду на підтримання обвинувачення в суді (ст. 340 КПК України); 2) зміна прокурором обвинувачення і поставлення питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, коли потерпілий висловив згоду на підтримання обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі (ст. 338 КПК України).
У випадках, передбачених статтями 338 і 340 КПК України, потерпілий є стороною кримінального провадження і користується всіма правами сторони обвинувачення лише під час судового розгляду.
В усіх інших випадках потерпілий не є стороною кримінального провадження і займає самостійну позицію як учасник кримінального провадження.
Вичерпний перелік прав і обов`язків потерпілого передбачено статтями 56 і 57 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий має право, зокрема, бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження; подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; заявляти відводи та клопотання; а також користуватися іншими правами, передбаченими КПК України.
Таким чином, оскільки під час досудового розслідування потерпілий не є стороною кримінального провадження, а є учасником кримінального провадження, вимоги клопотання не можуть бути предметом розгляду слідчого судді, оскільки потерпілий не має права звертатися до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, а слідчий суддя відповідно не має права надавати такий дозвіл. Потерпілий має право ініціювати питання про тимчасовий доступ до речей і документів перед слідчим або прокурором шляхом подання відповідного клопотання в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог клопотання, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись статтями 1-35, 56, 57, 159-166, 309, 338, 340, 395 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання представника юридичної особи Приватного акціонерного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка є потерпілим, адвоката ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1