Справа № 751/6676/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/379/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою представника ТОВ «Плиски-Агро» - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою частково задоволено клопотання прокурора відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000090 від 06 вересня 2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Накладено арешт на предмети та документи, вилучені в ході обшуку ТОВ «Плиски-Агро» (), за фактичною адресою: Чернігівська область, Борзнянський район, с. Плиски, вул. Незалежності, буд. 6А, а саме: зведені відомості по оплаті праці за 2019-2021 роки; полімерні файли з подорожніми листами за 2019 серпень 2021 року; копію книги нарахування заробітної плати за 2019-2021 роки; мобільний телефон марки «Samsung S 20» у корпусі сірого кольору, що належить ОСОБА_9 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вище вказаним майном.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Мотивуючи рішення, слідчий суддя зазначив, що урахуванням обставин даного кримінального провадження, зважаючи на те, що прокурором дотримані вимоги ч.5 ст.171 КПК України, а вилучені під час обшуку речі та документи, перелік яких зазначений у клопотанні, перебуваючи у володінні, користуванні та розпорядженні ТОВ «Плиски-Агро» можуть бути приховані, пошкоджені, зіпсовані, знищені, тому є всі правові підстави для накладання арешту на вилучене під час обшуку майно частково.

На зазначену ухвалу слідчого судді адвокатом ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «Плиски-Агро» була подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати її та постановити нову, якою відмовити повністю у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на речі та документи. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що клопотання прокурора про накладення арешту є необґрунтованим, неконкретизованим, не відповідає вимогам КПК України та не містить доказів підтвердження вилучених речей та документів до вчинення кримінального правопорушення. Вказує, що ході проведеного обшуку за місцем знаходження ТОВ «Плиски-Агро» було вилучено речі та документи, дозвіл на які судом не було надано, які не мають ніякого відношення до предмету розслідування кримінального провадження не мають і не підпадають під ознаки ст.. 98 та ч. 2 ст. 162 КПК України.

Апелянт зазначає, що після вилучення речей та документів їх огляд не проводився, а тому стверджувати, що вони є речовими доказами у кримінальному провадженні неприпустимо. Звертає увагу, що органом досудового розслідування не зазначено та не описано ідентифікаційні ознаки мобільного телефону ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі захисник стверджує, що слідчим суддею не наведено обґрунтування правової підстави накладення арешту на майно та можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні, а прокурором не доведено підстав для арешту майна, можливість використання вилучених документів та мобільного телефону як речових доказів у кримінальному провадженні і не наведено обставин, які б свідчили про існування ризиків, передбачених ст.. 170 КПК України.

Крім того, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги та посилаючись на незаконне обмеження права власності особи, якій належить таке майно та втручання у мирне володіння майном зазначає, що через мобільний телефон ОСОБА_9 здійснюються бухгалтерські та фінансові операції, мобільний банкінг щодо оплат потреб діяльності товариства, а також він застосовується у господарській діяльності підприємства через встановлене на нього програмне забезпечення.

Також, апелянт зазначає, що власники майна були повідомлені судом, що розгляд клопотання прокурора відбудеться 16 вересня 2021 року і судовий розгляд було проведено вказаної дати, а тому дата, зазначена в ухвалі суду, не відповідає даті розгляду клопотання.

Заслухавши доповідача, пояснення представника власника майна адвоката ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Як вбачається з матеріалів судового провадження у провадженні СУ ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 від 06 вересня 2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

В ході проведення санкціонованого обшуку ТОВ «Плиски-Агро», яке розташоване за адресою: вул. Незалежності, 6А, с. Плиски, Ніжинський р-н., Чернігівська обл., було виявлено та вилучено речі і документи, які того ж дня було визнано та приєднано в якості речових доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки вони можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування кримінального провадження та потребують проведення експертних досліджень.

Слідчим суддею за наслідками розгляду клопотання обґрунтовано встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, враховано правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказували на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, встановлено, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної цивільної діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (принаймні докази зворотного відсутні), прийнято до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності.

Приймаючи рішення про накладення арешту на майно, суд першої інстанції мотивував таку необхідність саме тим, що слідчим доведено, що вищевказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і застосування обмежувальних заходів у даному кримінальному провадженні застосовано з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а ч. 3 цієї статті зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням вказаних обставин, з огляду на те, що майно, зазначене у клопотанні слідчого, відповідає критеріям, встановленим у ст.98 КПК України, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків слідчого суді не спростовують.

Також колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, зазначене в клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах кримінального процесуального законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, оскільки застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, що спростовує твердження апелянта про недотримання слідчим та слідчим суддею вимог ст. ст. 171, 173 КПК України.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що обмеження майнових прав відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України має тимчасовий характер і негайно припиняється, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом, доказом злочину.

Отже, підстав для скасування ухвали слідчого судді, передбачених ст. 409 КПК України, колегія суддів не вбачає і не наведені такі дані в апеляційній скарзі.

Крім того, в ході апеляційного розгляду колегією суддів було встановлено, що оскаржувана ухвала сідчого судді помилково датована 15 вересня 2021 року. Хоча, з матеріалів та журналу судового засідання вбачається, що судовий розгляд було проведено 16 вересня 2021 року.

Колегія суддів вважає, що наведене не є таким порушенням норм чинного кримінального процесуального законодавства, яке б як наслідок, потягло за собою скасування винесеного рішення оскільки є опискою, допущеною судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, прізвища особи тощо) або які мають технічний характер.

Зі змісту ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2021 року вбачається, що при складанні тексту ухвали були допущені описки, які підлягають виправленню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Плиски-Агро» - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2021 року, якою частково задоволено клопотання прокурора відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000090 без змін.

Рекомендувати суду першої інстанції виправити описку в порядку ст. 379 КПК України, допущену в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3