печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі:

захисника підозрюваного ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві провадження за скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні № 0001543, яка полягає у не вчиненні дій, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України та зобов`язати його до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

03.08.2021 до слідчого судді надійшла скарга захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 04.08.2021, зі змісту вимог якої остання просить зобов`язати уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні № 0001543 вчинити дії визначені пунктом 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, в частині підозри ОСОБА_5 .

Мотивуючи подану скаргу, адвокат зазначає, що у кримінальному провадженні № 0001543, де її підзахисному оголошено про підозру, закінчилися строки досудового розслідування, а відтак наявна бездіяльність прокурора, яка полягає у не закритті кримінального провадження, що послугувало підставою для звернення до слідчого судді з метою усунення вказаної бездіяльності.

Захисник підозрюваного ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримала та просила задовольнити, з підстав викладених у скарзі.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, вказуючи на її безпідставність та необґрунтованість, а скарга викладена таким чином, задля надання їй обґрунтованості.

Вивчивши скаргу, заслухавши позицію учасників розгляду, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що 20 листопада 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення № 0001543 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 191 КК України.

05 квітня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000442 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 КК України.

01.10.2020 ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000442 на дванадцять місяців, а саме до 05.10.2021.

10.12.2020 постановою прокурора матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000442 та № 0001543 об`єднано в одне та зареєстровано у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001543.

18.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 367 КК України.

22.01.2021 постановою прокурора матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000046 та № 0001543 об`єднано в одне та зареєстровано у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001543.

18.02.2021 у рамках цього провадження було оголошено підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Постановою від 12.04.2021 Заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 клопотання слідчого задоволено та продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001543 до трьох місяців, тобто до 18.05.2021.

Постановою від 14.05.2021 Заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 клопотання слідчого задоволено та продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001543 до шести місяців, тобто до 18.08.2021.

05.08.2021 постановою прокурора виділено з матеріалів кримінального провадження № № 0001543 в окреме провадження матеріали досудового розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 КК України.

10.08.2021 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001543 зупинено, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 КПК України.

З наданих матеріалів встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001543 від 20.11.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.364, ч. 2 ст. 367 КК України здійснюється Головним слідчим управлінням Національної поліції України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурором другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 .

Згідно ч.1 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом.

Відповідно до ч.2 ст.113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки (ч.1 ст.116 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Згідно ч.5 ст.28 КПК України, кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Cлідчий суддя також враховує правові позиції щодо необхідності закриття кримінального провадження коли після повідомлення особі про підозру закінчилися строки досудового розслідування, які були викладені в ухвалі Верховного Суду від 26.05.2020 року по справі №712/6375/18, постанові Верховного Суду від 26.05.2020 року по справі №556/1381/18, постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року по справі №201/10434/19.

Системний аналіз положень п.2 ч.3 ст.114 та п.10 ч.1 ст.284 КПК України дає підстави стверджувати те, що необхідність закриття кримінального провадження законодавець пов`язує виключно із фактом закінчення строків досудового розслідування, а не завершення досудового розслідування, можливістю проведення слідчих дій, виконанням вимог ст.290 КПК України, тощо.

У зв`язку з закінченням строків досудового розслідування, передбачених ст. 219 КПК України, виключається можливість проведення будь-яких процесуальних чи слідчих дій, оскільки проведення таких дій поза строками досудового розслідування є неприпустимим.

Пунктом 10 ч.1 ст.284 КПК України, імперативно встановлено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо: після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Так, за пред`явленою підозрою ОСОБА_5 , він не підозрюється у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Як встановлено вище, відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 367 КК України, підозру про вчинення у якому пред`явлено ОСОБА_5 , до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 18.01.2021 року за № 0000046 (яке в подальшому було об`єднано з кримінальним провадженням № 0001543 від 20.11.2017), тобто після введення в дію змін згідно із законом № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

Крім того, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, повідомлення ОСОБА_5 про підозру здійснено 18.02.2021 року у кримінальному провадженні № 0001543 від 20.11.2017, тобто також після введення в дію змін згідно із законом № 2147-VIII від 03.10.2017 року, і відомості про повідомлення про підозру також згідно положень ч.4 ст.278 КПК України, невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Та згідно п.п. 19 п.7 § 1 розділу 4 Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 частину першу статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (яка передбачає перелік підстав для закриття кримінального провадження) було доповнено пунктом 10 наступного змісту: «після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи». Відповідно до п.4 §2 «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Вказаний Закон набрав чинності 15.12.2017, а отже вищезазначені зміни введено в дію 15.03.2018 року. Отже, в примітці до п.10 ч.1 ст.284 КПК України, вказано, що зміни не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Так як, безпосереднього визначення такого поняття як «відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР» не існує, з аналізу норм діючого кримінального процесуального законодавства України вбачається наступне.

Згідно ч.5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Згідно п. 1 параграфу 1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудового розслідування, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 №139 (далі- Положення), реєстр - створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюються збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 глави 2 цього розділу, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким врегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом.

Згідно п. 1 параграфу 2 Положення 1 до Реєстру вносяться відомості про: час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; передачу матеріалів та відомостей іншому органу досудового розслідування або за місцем проведення досудового розслідування (частина п`ята статті 36, частина сьома статті 214, статті 216, 218 КПК України); прізвище, ім`я, по батькові керівника прокуратури, органу досудового розслідування, слідчого, прокурора, який вніс відомості до Реєстру та/або розпочав досудове розслідування та/або здійснює досудове розслідування чи процесуальне керівництво; дату затримання особи; обрання, зміну та скасування запобіжного заходу (статті 176-178, 200, 202, 492, 493, 508 КПК України); час та дату повідомлення про підозру, зміну повідомлення про підозру, особу, яку повідомлено про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (частина четверта статті 278, стаття 279 КПК України); час та дату складання повідомлення про підозру, особу, стосовно якої складено повідомлення про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність у разі неможливості повідомлення такій особі про підозру з об`єктивних причин (стаття 277 КПК України); юридичну особу, щодо якої можуть застосовуватися заходи кримінально-правового характеру (частина восьма статті 214 КПК України); дату та підставу здійснення (скасування) спеціального досудового розслідування (частина шоста статті 297-4 КПК України); зупинення та відновлення досудового розслідування (частина четверта статті 280, частина друга статті 281, частина третя статті 282 КПК України); оголошення розшуку підозрюваного (стаття 281 КПК України); об`єднання та виділення матеріалів досудових розслідувань (стаття 217 КПК України); продовження строків тримання під вартою та досудового розслідування (статті 197, 199, 219, 294 КПК України); встановлені, відшкодовані матеріальні збитки, суми пред`явлених позовів у кримінальному провадженні, вартість арештованого майна; закінчення досудового розслідування (частина третя статті 283 КПК України); інші відомості, передбачені первинними обліковими документами. Таким чином, із системного аналізу вищевказаних положень законодавства, відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР - це інформація про факти і обставини у кримінальному провадженні внесення яких до ЄРДР передбачено КПК України та Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудового розслідування. Зокрема, дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч.4 ст.278 КПК України) - це стосується і повідомлення про підозру (ч.1 ст.279 КПК України).

Тобто, інформація і про повідомлення про підозру, також є відомостями про кримінальне правопорушення внесеними в Єдиний реєстр досудових розслідувань, а тому, якщо зазначені відомості були внесені до ЄРДР після 15.03.2018 року, незалежно від того, існувало ЄРДР до 16.03.2018 року або ні, проте в даному випадку відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 367 КК України, було внесено 18.01.2021 за № 0000046 (яке в подальшому було об`єднано з кримінальним провадженням № 0001543 від 20.11.2017).

В даному випадку, необхідно керуватись положеннями п.10 ч.1 ст.284 КПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року у даному кримінальному провадженні № 0001543 в якому відомості до ЄРДР були внесені 11.11.2019 року, і це відповідатиме п.4 §2 «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року.

Оскільки в п.4 Прикінцевих положень вище вказаного закону йдеться не про відомості про початок досудового розслідування, або перші, початкові відомості внесенні в ЄРДР, а про відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після ведення в дію цих змін. Таким чином, головним для застосування п.10 ч.1 ст.284 КПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року є не дата, коли було розпочато досудове розслідування, а дата внесення певних відомостей по кримінальному провадженню до ЄРДР. Враховуючи те, що відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 367 КК України, було внесено 05.04.2019 (яке в подальшому було об`єднано з кримінальним провадженням № 0001543 від 20.11.2017), тобто після введення в дію змін згідно із законом № 2147-VIII від 03.10.2017 року, то у даному кримінальному провадженні необхідно застосовувати положення п.10 ч.1 ст.284 КПК України в редакції вказаного Закону, який передбачає як підставу для закриття кримінального провадження те, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу.

Так, як встановлено під час судового розгляду, у рамках кримінального провадження № 0001543 від 20.11.2017 було оголошено 18.02.2021 підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, тобто знову ж таки після 15.03.2018.

Положення статті 219 КПК України чітко регламентують перебіг строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях, який визначається 2 місяцями. Ці строки можуть бути продовжені відповідно до процедури та у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України.

За встановлених обставин, визначений статтею 219 КПК України, строк досудового розслідування за частиною 2 статті 367 КК України закінчився 18 травня 2021 року і не був продовжений в установленому законом порядку слідчим суддею, у зв`язку із чим вказане кримінальне провадження підлягає закриттю прокурором на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України.

Аналогічну позицію щодо застосування положень Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року до кримінального провадження, первинні відомості у якому були внесені в ЄРДР до введення в дію цих змін займає також і Верховний Суд у постанові від 23.04.2020 року по справі №310/9496/19 та в ухвалі від 01.06.2020 року по справі №937/2351/20.

В цьому аспекті слід зауважити, що приписами п.51, п.56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.

Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто, вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на необхідність дотримання принципу правової визначеності. Так практика ЄСПЛ виходить з того, що дискримінація особи за будь-якими ознаками не допускається (рішення від 04.10.2012 року у справі «Chabauty v. France» та від 03.04.2012 року у справі Van der Heijden v. The Netherlands»). А тому, сторона захисту у даному випадку не може мати різний обсяг прав, в тому числі прав на закриття кримінального провадження.

В рішенні від 21.10.2010 у справі «Дія-97 проти України» Суд констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного здійснення правосуддя й дотримання принципу юридичної визначеності та, на що сторони провадження мають право сподіватися, застосування зазначених положень. Норму не можна вважати «законом», якщо вона не сформульована достатньо чітко, що дає особі можливість керуватися нею у своїх діях (рішення від 25.11.99 справі «Hashman and Harrup v. The United Kingdom»).

У свою чергу Конституційний Суд у рішенні від 22.09.2005 №5-рп/2005 вказав, що «із конституційних принципів рівності та справедливості випливає вимога визначеності, ясності й недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці й неминуче призводить до сваволі» (абз.2 пп.5.4 п.5 мотивувальної частини).

Крім того, практика ЄСПЛ виходить з того, що дискримінація особи за будь-якими ознакам не допускається (рішення від 4.10.2012 у справі «Chabauty v. France» та від 3.04.2012 у справі «Van der Heijden v. the Netherlands»). А тому сторона захисту не може мати різний обсяг прав щодо можливості закриття кримінального провадження після повідомлення особі про підозру, лише з огляду тільки на дату внесення певних відомостей до ЄРДР.

Відповідно до ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права. Слідчий суддя застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У практиці Європейського суду з прав людини принцип верховенства права розглядається як невід`ємний від доступу до правосуддя (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства»).

У рішенні у справі «Bellet v. France» додатково було уточнено, з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві визначається рівень доступу до суду, наданий національним законодавством, що має бути достатнім для забезпечення права особи на суд. У рішенні у справі «Функе проти Франції» вказано, що «якість» внутрішніх правових норм відповідно до Конвенції залежить від точності, з якою законодавство та судова практика визначають обсяг і умови здійснення владних повноважень, виключаючи небезпеку сваволі.

Саме тому, виходячи з положень рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олссон проти Швеції», потрібно не лише зважати на якість закону, але також, щоб останній відповідав принципу верховенства права. Останнє потребує існування у внутрішньому праві відповідних засобів захисту проти довільного втручання публічної влади у здійснення прав.

З огляду на все вищевказане у своїй сукупності, в даному випадку з урахуванням принципу верховенства права, підлягають застосуванню положення п.10 ч.1 ст.284 КПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року до кримінального провадження за номером в ЄРДР № № 0001543 від 20.11.2017, в котрому 18.02.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 КК України (відомості до ЄРДР про яке, було внесено 05.04.2019 (яке в подальшому було об`єднано з кримінальним провадженням № 0001543 від 20.11.2017), тобто після введення в дію вищевказаних змін.

Відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 284 КПК України, прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цієї частини.

Сукупність вказаного переконує в бездіяльності заявленого суб`єкта оскарження, що пов`язано з не закриттям кримінального провадження № 0001543, в зв`язку з чим існують законні підстави зобов`язати уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні № 0001543 вчинити дії визначені пунктом 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, в частині підозри ОСОБА_5 , а відтак скарга підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 21, 22, 26, 110, 113, 214, 284, 294, 303, 305-307, 309, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу - задовольнити.

Зобов`язати уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні № 0001543 вчинити дії визначені пунктом 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, в частині підозри ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1