Справа № 740/2012/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/69/22
Категорія - ч.1 ст. 309 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000077 від 02 лютого 2021 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 серпня 2021 року,

щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого 02 червня 2017 року за ч. 3 ст. 187, ст. 69 КК України до 1 року позбавлення волі з конфіскацією майна, який 17 серпня 2018 року відбув покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до трьох місяців арешту.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 2288 грн. 30 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Суд визнав ОСОБА_7 винуватим у тому, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб незаконно придбав рослини роду коноплі у подрібненому вигляді, які переніс до автомобіля «Мерседес-бенс», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується, чим вчинив незаконне придбання наркотичних засобів, та став незаконно їх зберігати у вищевказаному автомобілі для власного вживання без мети збуту.

17 березня 2021 року, на виконання ухвали Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області, у ході обшуку автомобіля «Мерседес-бенс», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 , який знаходився біля будинку № 114-а по вулиці Шевченка в м. Ніжин Чернігівської області, було виявлено та вилучено два полімерні пакетики з речовиною рослинного походження у вигляді фрагментів верхівок, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/125-21/2415-РЗПРАП від 22березня 2021 року є особливо небезпечним наркотичним засобом каннабісом, масою, в перерахунку на висушену речовину, відповідно 2,275 г та 4,464 г, загальною масою в двох полімерних пакетиках 6,739 г.

Відповідно до Таблиці 1 Списку 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, каннабіс віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності та закрити провадження у справі.

Аргументує тим, що в ході досудового розслідування ОСОБА_7 повідомив прокурора про те, що добровільно розпочав курс лікування від наркотичної залежності та 22 березня 2021року звернувся до ТОВ «Медичний центр «Клініка імені Гальченко В. В.» з цього приводу. Станом на 05 квітня 2021 року його підзахисний завершив курс добровільного лікування від наркоманії.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 добровільно пройшов курс лікування від наркотичної залежності, стороною захисту було подано клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, у чому судом першої інстанції безпідставно відмовлено.

Вважає, що оскільки ОСОБА_7 добровільно звернувся до лікувального закладу, у період з 22 березня по 05 квітня 2021 року пройшов курс амбулаторного лікування, вилікувався від наркотичної залежності, шляхом приймання таблетованих лікарських препаратів та психоматичного лікування у вигляді лікувальних процедур з психотерапевтом, він може бути звільнений від кримінальної відповідальності, як особа, яка добровільно звернулась до лікувального закладу за допомогою.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вказуючи, що діагноз був встановлений обвинуваченому одноособово лікарем, що суперечить нормативним документам МОЗ, так само як і вид лікування стаціонарно чи амбулаторно, вирішує комісія лікарів, що виключає застосування положень ч. 4 ст. 309 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються. Розгляд справи в суді першої інстанції відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Частина 4 статті 309 КК України передбачає, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною 1 статті 309 КК України.

Судовою практикою загальновизнано, і це прямо вказано у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» № 4 від 26 квітня 2002 року, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з підстав добровільного звернення особи до лікувального закладу для лікування від наркоманії, суду необхідно з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставила мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитися у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Як убачається з досліджених матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, стороною захисту дійсно були надані медичні документи (а. с. 40-41, 42-46), відповідно до яких ОСОБА_7 звертався до медичного закладу ТОВ «Клініка імені Гальченко В. В.» та пройшов детоксикаційний курс лікування від наркоманії у період з 22 березня по 05 квітня 2021 року.

При цьому, медична карта амбулаторного хворого та довідка не містять інформації про те, що ОСОБА_7 звернувся до вказаного медичного закладу за направленням лікаря-нарколога та проходив медичне обстеження в стаціонарному відділенні, що відповідно до норми Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» № 6295-ВР від 15 лютого 1995 року проводиться з метою встановлення відповідного діагнозу.

Крім того, з наданих медичних документів неможливо встановити день і місяць взяття ОСОБА_7 на облік, а також чи отримав він лікування відповідно до встановлених стандартів надання наркологічної допомоги таким хворим.

Відомостей про те, що ОСОБА_7 страждає на наркоманію і в нього синдром залежності немає.

З копії карти амбулаторного хворого вбачаються невідповідність записів у щоденнику лікування, тому періоду часу, який тривало саме лікування. Так, ОСОБА_7 проходив курс лікування у період з 22 березня 2021 року до 05 квітня 2021 року. У той же час, на аркуші справи 97 наявний запис у щоденнику про те, що з ним була проведена консультація 24 квітня 2021року, що виходить за межі строку лікування, який він проходив.

Відповідно до епікризу з медичної картки амбулаторного хворого, станом на 05 квітня 2021 року ОСОБА_7 було рекомендовано утримання від вживання наркотичних речовин та індивідуальна психотерапія.

Пункт 7 Порядку проведення медичного огляду та медичного обстеження осіб, які зловживають наркотичними засобами або психотропними речовинами, затверджений Наказом МОЗ України від 16.06.1998 № 158/417, вимагає встановлення діагнозу наркоманія лікарсько-консультативною комісією лікувального закладу, тоді як ОСОБА_7 діагноз наркоманія встановив лікар лікувального закладу ТОВ «Медичний Центр» Клінніка імені ОСОБА_9 » одноособово, що підтверджується листом на запит адвоката за підписом головного лікаря центру( а. с. 40-41). Саме комісія лікарів, а не один лікар вирішують питання про проведення стаціонарного чи амбулаторного лікування від наркоманії, а також соціальнопсихологічної реабілітації, чого під час лікування ОСОБА_7 не відбувалося.

За таких обставин, звернення обвинуваченого ОСОБА_7 22 березня 2021 року до лікувального закладу для лікування від наркотичної залежності, в якого такої залежності не спостерігалося, суд правильно розцінив, як намір уникнути кримінальної відповідальності.

Покарання у виді трьох місяців арешту призначене обвинуваченому з урахуванням характеру кримінального правопорушення, обставин його вчинення, особи обвинуваченого, відповідає загальним засадам призначення покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, коли кримінально процесуальний та кримінальний закон застосовані правильно і покарання призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження, як про це просить сторона захисту.

Апеляційний розгляд кримінального провадження призначався п`ять разів і кожного разу відкладався за заявами сторони захисту. Так, адвокат ОСОБА_8 просив відкласти розгляд справи, призначений на 27 жовтня 2021 року, через його відпустку ( а. с. 113), відкласти розгляд справи, призначений на 03.11.2021 року через хворобу ОСОБА_7 , при цьому надав довідку ФОП ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_11 звертався за медичною допомогою і йому рекомендована самоізоляція через інфекцію верхніх дихальних шляхів (а. с. 123), ОСОБА_7 просив відкласти розгляд справи, призначеної на 08 грудня 2021 року, через те, що він запросив ще одного захисника адвоката ОСОБА_12 , яка також зайнята в інших процесах і яка до 13 січня 2022 року з матеріалами справи не ознайомлювалася ( а. с.126-130), 21 грудня 2021 року апеляційний розгляд був відкладений через хворобу ОСОБА_7 , який надав консультативний висновок спеціаліста про виявлення у нього не госпітальної пневмонії під питанням ( а.с. 137).

Незважаючи на неодноразові перенесення апеляційного розгляду, апелянт адвоката ОСОБА_8 подав знову заяву про відкладення апеляційного розгляду через його зайнятість в цивільному процесі в якості представника відповідача, у той час як апеляційний суд, відкладаючи розгляд справи, узгоджував з адвокатом дату вільну від засідань.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, демонструвати готовність брати участь у розгляді справи, чого з поведінки сторони захисту не вбачається. Навпаки, сторона захисту відверто зловживає наданими процесуальними правами, що надає усі підстави апеляційному суду розглянути апеляційну скаргу без участі сторони захисту, явка якої є необов`язковою і яка всіляко навмисно затягує апеляційний розгляд.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_13 АНТИПЕЦЬ ОСОБА_14