Ухвала
Іменем України
11 жовтня 2021 року
м. Київ
справа № 753/15318/19
провадження № 51-4563ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 06 липня 2021 року,
встановив:
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року

ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 липня 2021 року вказаний вирок місцевого суду змінено шляхом пом`якшення призначеного ОСОБА_4 покарання до 1 року обмеження волі. В решті вирок суду залишено без змін.
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 вересня 2021 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам пунктів 3-5 ч. 2, ч. 5 ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків 15 днів з дня отримання копії ухвали.
У межах наданого строку засуджений повторно звернувся до суду з доповненнями до касаційної скарги, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, не усунув.
Зокрема, засуджений, як і попереднього разу, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не навів обґрунтування допущення судами таких порушень норм процесуального закону, які в силу ст. 412 КПК України є істотними і тягнуть за собою скасування оскаржуваних судових рішень на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України.
Натомість засуджений знову, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Окрім зазначеного, вимоги засудженого про відміну оскаржених судових рішень, виділення зазначених матеріалів справи та долучення їх до порушеної Територіальним бюро розслідувань в м. Києві справи, внесеної до ЕРДР

за № 0000217 від 27 січня 2020 року, а також про закриття справи щодо нього на підставі того, що слідством через непрофесійність проведених слідчих дій було втрачено можливість встановити володільця вилученого

за відбитками пальців, як і минулого разу, не узгоджуються з положеннями

ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження касаційного суду

за наслідками розгляду касаційної скарги.
Згідно ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З огляду на те, що засудженим не були виконанні вимоги попередньої ухвали, його касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу

на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 06 липня 2021 року щодо нього з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3