Справа № 405/5813/16-к
Номер провадження 1-кп/404/47/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОКРЕМА ДУМКА СУДДІ

29 жовтня 2021 року м. Кропивницький

29 жовтня 2021 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда, в кримінальній справі № 405/5813/16-к, про обвинувачення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 296, п.п. 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, в кримінальному провадженні № 0000135, у задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 відмовлено.

У нарадчій кімнаті питання щодо зміни запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 вирішувалося за результатами наради суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шляхом голосування. Судді ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які входять до складу колегії суддів з розгляду вищевказаного кримінального провадження, вважали, що матеріали клопотання прокурора не містять належних і допустимих доказів, що засвідчують свідоме ухилення ОСОБА_1 від сторони обвинувачення. Зокрема, відсутні докази неявок до суду. Факти порушення ОСОБА_1 умов встановленого раніше судом відносно останнього запобіжного заходу, а саме у виді цілодобового домашнього арешту. Перераховані фактори виключають твердження ініціаторів клопотання про намір ухилитись від суду, та можливість впливу на його результати.

Оскільки більшість членів колегії проголосували саме за відмову у задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 , то і відповідне рішення було прийняте та проголошене в зазначеній ухвалі.

Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_5 , як входить до складу колегії з розгляду вищезазначеного кримінального провадження, не згодна з позицією зазначених суддів щодо відмовити у задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 та вважає за необхідне, відповідно до ч.3 ст.375 КПК України, викласти окрему думку з таких підстав.

За нормами ч.1 ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Детальний порядок та підстави обмеження особистої свободи як запобіжного заходу в межах кримінального права встановлено нормами КПК України.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч.2 ст.331 КПК України).

За нормами ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд, за нормами ч.3 ст.176 КПК України, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, - ч.1 ст.177 КПК України.

Вважаю, що на даний час ризики, не зменшилися та не перестали існувати. Обставини, зазначені прокурором, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Не існує передумов та ґрунтовних підстав у застосуванні обвинуваченому менш суворого виду запобіжного заходу. Не зменшились ризики неналежної процесуальної поведінки з боку обвинуваченого, враховуючи зміст пред`явленого йому обвинувачення, а також тяжкість кримінального правопорушення, суспільна важливість об`єкта посягання, характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується. На даний час змінилися підстави застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки збільшився та змінився об`єм доказової бази в даному кримінальному провадженні, що підтверджується висновком експерта № 116 від 18 серпня 2021 року, в якому зазначено ушкодження головного мозку, переломи кісток черепу, а також ушкодження м`яких тканин голови, що в попередніх висновках експертів не були описані.

Завданнями кримінального провадження, за нормами ст.2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи, передусім суди, завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

ЄСПЛ у своїх рішеннях звертає увагу на те, що «тримання під вартою» відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» та «проти» звільнення (рішення у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86, від 14 жовтня 2010 року).

Процесуальний закон пов`язує запобіжні заходи, в першу чергу, із конкретним кримінальним провадженням.

По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

За таких обставин, приходжу до висновку про наявність достатніх підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_1 з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, на мою думку, при постановленні ухвали про відмову в задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 , колегією суддів не враховані викладені вище обставини та норми національного та міжнародного права.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_5