Справа № 163/1923/17
Провадження № 1-кп/161/232/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 17 листопада 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000091, що надійшов зі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лисняки Любомльського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, гр. України, з вищою освітою, непрацюючого, одруженого, не судимого;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369-2 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 розпорядженням Президента України 24.03.2016 № 64/2016-рп призначений головою Любомльської районної державної адміністрації Волинської області, тобто на посаду керівника органу державної влади, а тому згідно пункту 2 примітки до ст. 368 КК України є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

29.03.2016 ОСОБА_4 склав присягу державного службовця та особисто ознайомився з правилами етичної поведінки державних службовців, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 11.02.2016 № 65.

ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді голови Любомльської районної державної адміністрації Волинської області, був наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями і є службовою особою, яка в силу своєї посади, займає відповідальне становище, має зазначені повноваження і обов`язки та несе відповідальність за дотримання вказаних нормативних актів, зміст яких йому достовірно відомий.

Як голова Любомльської районної державної адміністрації Волинської області ОСОБА_4 був обізнаний, що згідно із ч 1 ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

ОСОБА_4 , діючи всупереч принципам етичної поведінки державних службовців, щодо служіння державі і суспільству, гідної поведінки, доброчесності та сумлінності, в особистих інтересах, з метою незаконного збагачення, знехтував вимогами законодавства і вчинив умисний, корисливий, корупційний злочин, а саме, одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Так, орієнтовно на початку серпня 2016 року ОСОБА_7 звернулася до голови Любомльської РДА Волинської області ОСОБА_4 для отримання у власність, або оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Любомльського району Волинської області для ведення особистого селянського господарства з метою для здійснення господарської діяльності пов`язаної з вирощуванням рослини «Розторопші плямистої», та подальшої її реалізації, з метою одержання прибутку.

У цей час у ОСОБА_4 , який був обізнаний з вимогами чинного законодавства щодо порядку передачі у власність громадян України земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства виник злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

З метою реалізації злочинного умислу на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , створення у неї позитивного враження про його компетентність у земельних питаннях та наявність впливу на їх вирішення, а також спонукання останньої до надання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів, ОСОБА_4 повідомив їй, що надання у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів належить до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, пообіцяв з`ясувати наявність вільних земельних ділянок та особисто зателефонувати і повідомити про результати.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, приблизно у вересні 2016 року, ОСОБА_4 зателефонував до ОСОБА_7 та повідомив про наявність вільних земель сільськогосподарського призначення площею близько 10 га на території Куснищанської сільської ради Любомльського району, які можуть бути передані їй у власність та попросив приїхати і оглянути їх. При цьому ОСОБА_4 , з метою реалізації злочинного умислу попросив керівника відділу Держгеокадастру у Любомльському районі - ОСОБА_8 , який не був обізнаний із злочинними намірами ОСОБА_4 , показати вказані ділянки.

Після огляду земельних ділянок ОСОБА_7 , цього ж дня звернулася до ОСОБА_4 та повідомила, що її влаштовують оглянуті земельні ділянки, які розташовані на території Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області і вона хотіла б отримати їх у власність. У свою чергу ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що він не є розпорядником земель державної власності сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, з метою спонукання ОСОБА_7 до пропозиції та надання йому неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів, запевнив останню, що зможе посприяти їх виділенню у власність. При цьому ОСОБА_4 усвідомлюючи, що земельні ділянки площею 10 гектарів не можуть бути передані у власність одній особі, повідомив ОСОБА_7 , про те, що вказані земельні ділянки можуть бути передані у власність тільки жителям Волинської області площею не більше 2 гектарів на одну людину, а тому їй необхідно підшукати таких осіб і після оформлення на них права власності, взяти земельні ділянки у оренду.

ОСОБА_7 погодилася підшукати необхідну для оформлення права власності кількість місцевих жителів та у листопаді 2016 року передала копії паспортів громадян України ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які їй на її прохання надав ОСОБА_13 .

Продовжуючи свою протиправну діяльність, спрямовану на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, 30 грудня 2016 року ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_7 у приміщенні ресторану «Надія», що по вул. Володимирській, 49, у м. Любомль Волинської області та повідомив їй, що рішення про надання у власність земельних ділянок вищевказаним особам не прийнято, однак вказане питання буде позитивно вирішене у 2017 році.

Таким чином протягом тривалого часу ОСОБА_4 , користуючись своїм службовим становищем, формував у ОСОБА_7 враження про те, що він як голова Любомльської РДА Волинської області за умови надання неправомірної вигоди може вплинути на начальника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області ОСОБА_14 , який відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є службовою особою, уповноваженою на виконання функцій держави з метою прийняття останнім рішень про виділення у власність ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 земельних ділянок сільськогосподарського призначення за рахунок земельних ділянок державної власності, розташованих за межами населених пунктів.

25.01.2017 ОСОБА_4 , з метою одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, орієнтовно з 09.12 год. до 10.12 год. зустрівся в приміщенні Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, що знаходиться за адресою м. Луцьк, вул. Виниченка, 67 із начальником Головного управління Держгеокадастру у Волинській області ОСОБА_14 та попросив останнього, який не був обізнаний із злочинними намірами ОСОБА_4 щодо одержання неправомірної вигоди, посприяти в одержанні у власність земельних ділянок нібито його родичами.

Після вказаної розмови ОСОБА_4 , діючи з умислом на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави о 14.38 год. із належного йому номеру мобільного зв`язку зателефонував на номер ОСОБА_7 та повідомив що питання надання у власність земельних ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вирішується позитивно.

У подальшому під час зустрічі із ОСОБА_7 , яка відбулась у першій декаді березня 2017 року, ОСОБА_4 достовірно знаючи про те, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» вправі передавати в оренду землі з числа земель не витребуваних часток (паїв) за межами населених пунктів, шляхом видачі відповідного розпорядження та подальшого укладання договору оренди, з метою одержання неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави та з метою формування у ОСОБА_7 позитивного враження про себе запропонував останній одержати додатково в оренду земельні ділянки площею близько 16 гектарів.

28.03.2017 ОСОБА_4 , діючи з умислом на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави зустрівся із ОСОБА_7 в кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 та запевнив ОСОБА_7 про те, що мав розмову із ОСОБА_14 і що питання виділення у власність ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 земельних ділянок сільськогосподарського призначення за рахунок земельних ділянок державної власності, розташованих за межами населених пунктів вирішено позитивно.

30.03.2017 ОСОБА_4 , діючи з умислом на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави зустрівся із ОСОБА_7 в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_1 , та близько 12.32 год. запевнив ОСОБА_7 про те, що мав зустріч із ОСОБА_14 та залишив заяви ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 останньому і найближчим часом документи про виділення землі мають бути підготовлені.

Цього ж дня голова Любомльської районної державної адміністрації Волинської області ОСОБА_4 , приблизно о 15.37 год., перебуваючи в приміщенні комплексу відпочинку «Надія», що по вулиці Володимирська, 49, в місті Любомль Волинської області, одержав неправомірну вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США, що згідно курсу Національного Банку України в еквіваленті до національної валюти станом на 30.03.2017 становило 54080 (п`ятдесят чотири тисячі вісімдесят) грн. 21 коп.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.369-2 КК України, як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
16 листопада 2021 року між прокурором та обвинуваченим, за участі захисників, укладено угоду про визнання винуватості, яку подано безпосередньо в судовому засіданні. Згідно з угодою сторонами погоджена кваліфікація кримінального правопорушення за ст. 369-2 ч.2 КК України. Сторони погоджуються на об`єм визнання вини обвинуваченим, який повністю визнав свою винуватість, а також не оспорював фактичних обставин справи. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, з врахуванням наявності пом`якшуючих обставин (щирого каяття, вчинення злочину вперше), ОСОБА_4 буде призначено покарання за ст.369-2 ч.2 КК України у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 25 500 грн. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язується відшкодувати державі судові витрати за проведення відповідних експертиз в загальній сумі 5074,98 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинувачем про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії нетяжких злочинів.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України, усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди, укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_15 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Разом з тим встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст. 53, 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, зважаючи, що узгоджене сторонами покарання, відповідає загальним правилам призначення покарань, дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, повернути за належністю законним володільцям, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Арешт майна скасувати.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 472, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва у суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 ем обвинуваченим ОСОБА_4 від 16.11.2021 у кримінальному провадженні №0000091 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.369-2 ч.2 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Запобіжний захід у вигляді застави відносно обвинуваченого ОСОБА_4 залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

-грошові кошти в загальній сумі 2000 (дві тисячі) доларів США повернути за належністю законному володільцеві ОСОБА_7 ;

-мобільний телефон марки «Філіпс» з сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», МТС Україна та чохол до нього чорного кольору повернути за належністю ОСОБА_4 ;

-офіційні документи, вилучені відповідно до протоколу огляду документів від 06.07.2017, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави 5074 (п`ять тисяч сімдесят чотири) грн. 98 коп. судових витрат у справі за проведення відповідних експертиз.

Арешт накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_16 від 04.04.2017, скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1