Дата документу 27.09.2021 Справа № 554/512/17

УХВАЛА
Іменем України

27 вересня 2021 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні матеріали клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Полтавській області ОСОБА_4 про проведення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270 від 17.12.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 408, ч. 1 ст. 111 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням, яке аргументував наступним.

27.06.1997 року ОСОБА_6 прийняв військову присягу, відповідно до якої урочисто присягнув, вступаючи на військову службу, завжди бути вірним, відданим Українському народові, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватисяКонституції Українита законів України, зберігати державну і військову таємницю. ОСОБА_6 присягнув виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників і ніколи не зраджувати Українському народові.

Наказом голови Служби зовнішньої розвідки України від 27.05.2010 року

№284-ос ОСОБА_6 призначено на посаду помічника начальника

служби - начальника фінансової групи 9 служби 4 управління 2 департаменту Служби зовнішньої розвідкиУкраїни.

Під час проходження служби ОСОБА_6 зобов`язаний, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженогоЗаконом України №548-XIV від 24.03.1999,

та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженогоЗаконом України №551-XIV від 24.03.1999, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватисяКонституції Українита законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст.ст.1,2,3,6,8,23,24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_6 зобов`язаний: свято і непорушно додержуватисяКонституції Українита законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби, знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Згідно Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави України та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Однак, в порушення вказаних вимог нормативно-правових актів підполковник ОСОБА_6 став на злочинний шлях і вчинив умисні злочини за наступних обставин.

Так, протягом лютого-березня 2014 року військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, захопили державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, розташовані на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, тим самим порушили територіальну цілісність та державний суверенітет України, що продовжується по теперішній час.

Крім того, 06.03.2014 року в приміщенні Верховної Ради АР Крим у порушення ч. 2 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України, депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1702-6/14 «О проведении обще крымского референдума», згідно якої 16.03.2014 мав відбутися так званий «референдум» на який винесли питання входження АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації. В той же день, 06.03.2014 Севастопольська міська рада на позачерговій сесії прийняла рішення № 7151 з аналогічним змістом.

Відповідно до зазначених постанов, 16.03.2014 року проведено незаконний референдум із заздалегідь відомим та підконтрольним РФ результатом, який в подальшому став формальною підставою для прийняття незаконного рішення про включення до складу РФ території АР Крим і міста Севастополя на правах суб`єктів федерації.

Конституційний суд України своїм рішенням № 2-рп/2014, у справі

№ 1?13/2014 від 16.03.2014, визнав постанову ВР АРК № 1702-6/14 від 06.03.2014 неконституційною.

Депутатами Верховної Ради АР Крим, 17.03.2014 року в порушення

ч. 2 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України, прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою, на підставі Декларації про незалежність Республіки Крим і міста Севастополя, прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «РеспубликаКрым».

Рішенням Конституційного суду України № 3-рп/2014 у справі

№ 1?15/2014 від 20.03.2014, згадану вище «Декларацію про незалежність Республіки Крим і міста Севастополя» визнано неконституційною.

В подальшому, між Російською Федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «РеспубликаКрым» 18.03.2014 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації.

Після цього, Державною Думою Російської Федерації 20.03.2014прийнято Федеральний конституційний закон від 21.03.2014 № 6-ФКЗ

«О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

Згідно з указаним законом, АР Крим та м. Севастополь, всупереч Хартії ООН від 26.06.1945, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією від 01.04.1999, Договору між Україною і Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 20.04.2004, увійшли до складу РФ.

За таких обставин, статус території АР Крим, відповідно до

Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII, визначено як тимчасово окупована територія, унаслідок збройної агресії Російської Федерації, та встановлено особливий правовий режим на цій території, визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Таким чином, станом на березень 2014 року Україна перебувала у стані, що характеризується діями щодо вирішення національно-етнічних, релігійних та інших протиріч із застосуванням засобів збройного насильства, за яких держава не переходить в особливий стан, що визначається як війна, і не вводить режим воєнного стану в країні або на частині її території, а збройна боротьба не виходить за межі операційного напрямку (мають місце різні військові інциденти, військові акції, інші військові зіткнення обмеженого масштабу (низької інтенсивності) із застосуванням іррегулярних або регулярних збройних формувань), тобто знаходилася у стані збройного конфлікту.

В умовах збройного конфлікту та окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, вірні присязі Українському народу військовослужбовці самостійно та централізовано виходили з окупованої території Автономної республіки Крим для подальшого проходження служби на території, не підконтрольній РосійськійФедерації.

Виходячи з необхідності збереження життя, здоров`я, забезпечення прав і законних інтересів військовослужбовців, працівників Збройних Сил України, інших військових формувань, працівників правоохоронних органів України, які проходять службу (працюють) на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, Указом Президента України №339 від 24.03.2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23 березня 2014 року «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України», введено в дію вказане рішення Ради національної безпеки і оборони України.

Відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2014 вирішено невідкладно розпочати передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України. Рішення було опубліковане в офіційних виданнях та в засобах масової інформації.

На виконання Указу Президента України №339 від 24.03.2014,

01.04.2014 року Кабінетом Міністрів України схвалено план організації виконання останнього.

Відповідно до вимогст. 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014, військовослужбовці військових формувань та правоохоронних органів України, які прибули з тимчасово окупованої території і виявили бажання (за наявності підстав) звільнитися з військової служби, звільняються з військової служби, у тому числі в особливий період, за наявних підстав, а при їх відсутності - у зв`язку із скороченням штатів, якщо вони звернулися з клопотанням про звільнення протягом трьох місяців після прибуття з тимчасово окупованої території. Військовослужбовці військових формувань та правоохоронних органів України, які не прибули до визначених пунктів у визначені військовими формуваннями та правоохоронними органами України строки, вважаються такими, що залишили військові частини, та зараховуються у розпорядження відповідних посадових осіб. Відповідна інформація щодо їх розшуку надається до правоохороннихорганів.

За наведених обставин, в березні 2014 року, в ході збройного конфлікту на всій території Автономної Республіки Крим, внаслідок збройної агресії Російської Федерації,також захоплено 9 службу 4 управління 2 департаменту Служби зовнішньої розвідки України (військова частина НОМЕР_1 ).

Так, у період з 10.03.2014 по 14.03.2014 року військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації безпідставно проникли на територію військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася за адресою:

АДРЕСА_1 та здійснили незаконне захоплення майна військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим бойова і мобілізаційна готовність зазначеної військової частини була підірвана.

В подальшому, відповідно до розпоряджень окупаційної влади т.зв. «Совета Министров Республики Крым» №823-р від 19.08.2014, № 18-р від 21.01.2015 та № 453-р від 25.05.2015, земельна ділянка, майно та товарно-матеріальні цінності в/ч НОМЕР_1 були передані на баланс ФГКУ в/ч НОМЕР_2 ФСБ РФ для забезпечення її ефективної оперативно-службової діяльності.

В той же час, відповідно до наказу голови Служби зовнішньої розвідки України №149/дск від 15.05.2014, з метою здійснення окремих заходів щодо передислокації 9 служби 4 управління 2 департаменту, військовослужбовцям 9 служби 4 управління 2 департаменту СЗР, наказано у строк до 19.05.2014 прибути до міста Києва у пункт постійної дислокації Служби зовнішньої розвідки України, про що було повідомлено ОСОБА_6 в усному порядку.

В свою чергу, у період проходження військової служби у військовослужбовця Служби зовнішньої розвідки України, підполковника ОСОБА_6 , з мотивів особистих поглядів та ставлення до політичної й суспільної ситуації у державі, виник злочинний умисел на ухилення від військової служби.

В подальшому, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел та бажаючи досягти мети повністю ухилитися від військової служби, діючи умисно і свідомо порушуючи вимоги ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 4, 11, 16, 49, 82-84, 88 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не виконав наказ і не з`явився до міста Києва у пункт постійної дислокації Служби зовнішньої розвідки України, чим порушив встановлений порядок проходження військової служби та без поважних причин не з`явився на військову службу, з метою ухилення від її проходження, тобто вчинив дезертирство.

Поряд з цим, не зважаючи на вказані обставини, ОСОБА_6 , отримавши, в березні-квітні 2014 року, але не раніше 13.03.2014, пропозицію від невстановлених досудовим слідством представників Федеральної Служби Безпеки Російської Федерації щодо подальшого працевлаштування у військову частину НОМЕР_2 Федеральної Служби Безпеки Російської Федерації, надав згоду перейти на бік ворога в умовах збройного конфлікту.

В цей же період часу, ОСОБА_6 , будучи громадянином України та військовослужбовцем, маючи звання «підполковник», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи, що внаслідок його дій буде завдано шкоду державній безпеці України у вигляді заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності і обороноздатності, з особистих мотивів перейшов на бік ворога, шляхом працевлаштування на умовах окупаційної влади до військової частини НОМЕР_2 Федеральної Служби Безпеки Російської Федерації, де здійснював свою діяльність на користь Російської Федерації, тобто вчинив державну зраду.

В подальшому, 05.04.2014 року ОСОБА_6 , будучи громадянином України та військовослужбовцем Служби зовнішньої розвідки України, перейшовши на бік ворога в період збройного конфлікту і продовжуючи свою злочинну діяльність, отримав паспорт громадянина Російської Федерації серія: НОМЕР_3 .

Таким чином, ОСОБА_6 , перейшовши на бік ворога в період збройного конфлікту, сприяв утриманню, посиленню та становленню окупаційної влади, що продовжує незаконні дії по окупації АР Крим по даний час. Крім того, особистим прикладом продемонстрував іншим військовослужбовцям 9 служби 4 управління 2 департаменту СЗР України - військової частини НОМЕР_1 невиконання вимог Конституції України, військової присяги, Статутів Збройних Сил України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Закону України «Про оборону України», а своїми знаннями, навичками та діями всупереч інтересам України, виконував службові обов`язки у військовій частині НОМЕР_2 Федеральної Служби Безпеки Російської Федерації.

18.12.2014 року громадянину України ОСОБА_6 , у зв`язку з наявністю достатніх доказів, повідомлено про підозру у нез`явленні на військову службу, з метою ухилення від неї (дезертирство), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України.

22.12.2014 року підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук, а досудове слідство зупинено на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України.

31.08.2021 року громадянину України ОСОБА_6 , у зв`язку з наявністю достатніх доказів, повідомлено про підозру в діянні на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, а саме перехід на бік ворога в період збройного конфлікту (державна зрада),тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

13.09.2021 громадянину України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.408 та ч.1 ст.111 КК України.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

У зв`язку з тим, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування, а також враховуючи, що ОСОБА_6 постійно перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим та продовжує свою злочинну діяльність, повідомлення про підозру останньому у кримінальному провадженні №0000270, відповідно до вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України, вручено його рідній сестрі ОСОБА_7 , а також адвокату за призначенням ОСОБА_5

13.09.2021 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою приводу до Октябрського районного суду м. Полтави для вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

08.09.2021 року підслідність кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 408 КК України, у кримінальному провадженні №0000270, визначена за СВ УСБУ у Полтавській області.

Згідно показів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та повідомлення відділу КР УСБУв Полтавській області, ОСОБА_6 на даний час переховується від органів слідства та суду в м. Алушта АР Крим, на тимчасово окупованій території.

На даний час територія Автономної Республіки Крим де підозрюваний переховується від правосуддя, тимчасово не підконтрольна правоохоронним органам, а також органам влади України.

Таким чином, орган досудового розслідування має достовірну інформацію про те, що ОСОБА_6 дійсно переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності на тимчасово окупованій території. Тобто, притягнути ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством, не надається можливим.

На підставі викладеного, слідчий просит задовольнити клопотання.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали, просили задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 з приводу клопотання поклалась на розсуд суду.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною РадоюУкраїни,цього Кодексу та інших законів України.

Згідно до ст.297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (inabsentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень глави «Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень».

Частиною 2 статті 297-1 КПК України визначено, що спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених, зокрема, істаттею 408 КК України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Статтею 297-2 КПК України передбачено, що з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування до слідчого судді має право звернутися прокурор або слідчий за погодженням з прокурором.

У клопотанні зазначаються: короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на обставини; відомості про те, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук; виклад обставин про те, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання.

В силу ст. 297-4-4 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.
Відповідно до ч. 2 ст. 135 КПК у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Судом встановлено, що 31.08.2021 року громадянину України ОСОБА_6 , у зв`язку з наявністю достатніх доказів, повідомлено про підозру в діянні, вчиненому на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, а саме перехід на бік ворога в період збройного конфлікту (державна зрада),тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

13.09.2021 громадянину України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.408 та ч.1 ст.111 КК України.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст.408 КК України, підтверджується зібраними у провадженні доказами, а саме: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення в діях ОСОБА_6 від 17.12.2014; зобов`язанням військовослужбовця СЗР України ОСОБА_6 від 18.11.2004; витягами з особової справи ОСОБА_6 про призначення останнього на посаду помічника начальникаслужби - начальника фінансової групи 9 служби 4 управління 2 департаменту Служби зовнішньої розвідки України та присвоєння військового звання «підполковник»; випискою з наказу по СЗР України від 15.05.2014; випискою з подання для звільнення ОСОБА_6 з військової служби в СЗР України від 28.12.2015; витягом з СПО СК: АС «Российский паспорт» від 19.11.2020 щодо ОСОБА_10 показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 ; пред`явленням особи для впізнання за фотознімками від 15.06.2021; додатком до огляду мережі Інтернет від 16.11.2020 «Документация об аукционе в электронной форме на право заключения контракта на поставку электрического водонагревателя для нужд Федерального государственного казенного учреждения «В/ч 28735» за ноябрь 2015 года»; та іншими матеріалами у їх сукупності.

При розгляді клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий довів, що ОСОБА_6 свідомо переховується від органів досудового слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та стосовно нього наявні фактичні дані, що він перебуває на території Автономної Республіки Крим, яка є тимчасово окупованою територією України.
Так, постановою старшого прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_12 від 22.12.2014 року оголошено в розшук підозрюваного ОСОБА_6 з тих підстав, що підозрюваний переховується від органів досудового слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, його місцезнаходження невідоме.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя доходить висновку про наявність правових підстав до задоволення клопотання та постановлення ухвали про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000270 від 17.12.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 408, ч. 1 ст. 111 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 297-1- 297-4, 372 КПК України, слідчий судя,-
У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Полтавській області ОСОБА_4 про проведення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270 від 17.12.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 408, ч. 1 ст. 111 КК України,- задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270 від 17.12.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 408, ч. 1 ст. 111 КК України, відносно оголошеного у розшук підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 297-4 КПК України, якщо підстави для постановлення слідчим суддею ухвали про спеціальне досудове розслідування перестануть існувати, подальше досудове розслідування здійснювати згідно із загальними правилами, передбаченими КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1