Справа №577/1470/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1120/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
Іменем України

27 вересня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 577/1470/20 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09.08.2021, якою обвинуваченому

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому

продовжений строк тримання під вартою,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

установила:

В поданих апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки обвинувачений перебуває під вартою з 17.02.2020. Захисник звертає увагу на упередженість прокурора, що стало наслідком подання заяви про відвід прокурору. Вказує, що фактично з 13.02.2020 до 17.02.2020 стало відомо про обставини вчиненого кримінального правопорушення і ОСОБА_10 давав показання про відомі йому обставини фактично в якості свідка, а його покази в подальшому були використані при формуванні підозри та обвинувачення. Затримання ОСОБА_10 здійснено не було, що позбавило його можливості отримати кваліфіковану правову допомогу, а ряд процесуальних дій, пов`язаних з встановленням співучасті ОСОБА_10 проводилися з грубим порушенням норм КПК. Наголошує на тому, що прокурор обґрунтував наявність ризику вчинення нового злочину тяжкістю покарання, якою обґрунтовується ризик можливого переховування від органів слідства та суду, а також на тому, що використана прокурором практика ЄСПЛ до даної категорії справ не застосовується. Судом не взято до уваги те, що ОСОБА_10 має міцні соціальні зв`язки: одружений, виховує та утримує малолітню дитину, має матір пенсійного віку, яка потребує його допомоги, має постійне місце проживання та мав законні джерела існування не пов`язані зі злочинною діяльністю;

- обвинувачений ОСОБА_12 просить змінити ухвалу суду та обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки судовий розгляд триває півтори роки, доведеність його вини не встановлена, обвинувачення з боку органів прокуратури є упередженими та необґрунтованими. Також вказує на порушення вимог ст. 184 КПК та недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

ОСОБА_10 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, а саме у тому, що він 12.02.2020 приблизно о 22:15 з ОСОБА_13 вступив у злочинну змову з розподілом ролей щодо безпосередньої участі кожного у вчиненні злочину. Після цього 12.02.2020 близько 22:30 ОСОБА_13 прибув до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 проник до приміщення магазину, пошкодивши металеву решітку та розбивши скло у віконній рамі, звідки повторно, таємно викрав належні ОСОБА_14 горілчані та тютюнові вироби на загальну суму 18063,96 грн, а також продовольчі і промислові товари належні ОСОБА_15 на загальну суму 17002,96 грн. У подальшому вказане майно ОСОБА_13 склав до поліетиленових мішків та повідомив про це ОСОБА_10 , який, 13.02.2020 близько 3:50 на автомобілі прибув до вказаного магазину, таємно, разом з ОСОБА_13 перенесли та погрузили вищезазначене майно до автомобіля та перевезли до місця проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , де розділили викрадене між собою.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09.08.2021 строк тримання під вартою ОСОБА_10 продовжений до 24:00 06.10.2021. Своє рішення суд першої інстанції умотивував наявністю ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, а також недостатністю застосування більш м`яких запобіжних заходів для його запобігання.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 , який підтримав апеляційні скарги, просив скасувати ухвалу суду та застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, доводи прокурора ОСОБА_9 про залишення ухвали суду без змін, а апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Ухваливши рішення щодо продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов такого висновку, оскільки при вирішенні зазначеного питання у повній мірі дотримався вимог ст. 176, 177, 183, 194, 197, 199 і 331 КПК, а саме з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою, зокрема, ту обставину, що судове провадження не завершене до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого та наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, та які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали.

Зокрема, ОСОБА_10 є обвинуваченим у кримінальному провадженні і обґрунтованість цього обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом першої інстанції вироку, яким закінчується кримінальне провадження, а тому колегія суддів не уповноважена давати оцінку доказам як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, вирішувати наперед питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому діяння і може з`ясовувати та досліджувати обставини тільки щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків та необхідності і доцільності тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання.

Згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить запобігання встановленому судом першої інстанції ризику, що є виправданим та необхідним елементом і визначає потребу в триманні обвинуваченого під вартою. При цьому, вирішуючи питання про ув`язнення ОСОБА_10 , колегія суддів враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Щодо розумності строку тримання під вартою, то колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02), де Суд зазначив, що «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в конкретному випадку залежності від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, привалює над принципом поваги до свободи особистості».

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_16 про те, що обвинувачений одружений, виховує та утримує малолітню дитину, має матір пенсійного віку, яка потребує його допомоги, має постійне місце проживання та мав законні джерела існування не пов`язані зі злочинною діяльністю, жодним чином не свідчать про існування достатньо міцних соціальних зв`язків, щоб забезпечити запобігання заявленому ризику шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та не є тими безумовними обставинами, що унеможливлюють тримання його під вартою, і враховуються колегією суддів у сукупності з іншими наведеними вище обставинами кримінального провадження. Крім того, суду не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_10 дійсно працював і реально утримував свою родину.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_16 щодо необґрунтованості підозри, то на переконання колегії суддів вони не можуть бути взяті до уваги, оскільки суддя на стадії судового розгляду, продовжуючи строк застосування запобіжного заходу, не вправі надавати оцінку доказам з огляду на їх достатність і допустимість для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, однак вказані доводи обвинуваченого та його захисника можуть бути враховані на стадії безпосереднього розгляду матеріалів кримінального провадження по суті і дослідження наявних у справі доказів.

Щодо доводів захисника стосовно того, що фактичного затримання ОСОБА_10 здійснено не було, що позбавило його можливості отримати кваліфіковану правову допомогу та того, що прокурор обґрунтував наявність ризику вчинення нового злочину тяжкістю покарання, якою обґрунтовується ризик можливого переховування від органів слідства та суду, а також того, що використана прокурором практика Європейського суду до даної категорії справ не застосовується, то вказані доводи, на думку колегії суддів, не є такими, що можуть бути достатніми для застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Зважаючи на наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, необхідність забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника судового провадження була застосована належна правова процедура, колегія суддів вважає, що суспільний інтерес, що полягає у захисті прав потерпілих від кримінального правопорушення привалює над принципом поваги до свободи особистості і виправдовує саме на теперішній час подальше тримання обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного, ухвалу суду про продовження відносно ОСОБА_10 строку тримання під вартою, колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги захисника та обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

постановила:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09.08.2021 відносно ОСОБА_17 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4