Провадження № 1-в/638/691/21
УХВАЛА
Іменем України
02 листопада 2021 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі :

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського районного суду м. Харкова заяву ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення,

встановив:

13.09.2021 року до Дзержинського районного суду м. Харків надійшло вищевказане клопотання.

У судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання засудженого заперечував.

Засуджений підтримав заявлене клопотання.

В обгрунтування клопотання зазначено, що у вироку Чутівського районного суду Полтавської області було не вирішено питання при винесенні вироку згідно з ст. 72 ч.5 КК України. Посилається на наявність обставин, передбачених ст. 66 КК України, у зв`язку з чим просить звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком або пом`якшити його покарання.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

У відповідності до вимог ч. 5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведення судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Як встановлено в судовому засіданні, вироком Чутівського районного суду міста Полтави від 15.11.2019 року, який було залишено без змін за наслідками апеляційного перегляду від 12.03.2020 року, ОСОБА_4 було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1 рік 6 місяців.

Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту його взяття під варту після набрання вироком законної сили.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_5 під варту був взятий після того як, набув чинності Закон України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», яким передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Відповідно до Правового висновку Великої палати Верховного суду, п. 103. Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Тобто аналізуючи правовий висновок ВП ВС можливо дійти висновку, що для застосування Закону № 2046-VIII повинна бути наявна сукупність таких факторів як: 1) злочин повинен бути вчинений до 20.06.2017 року; 2) до особи повинні застосовуватись заходи попереднього ув`язнення, або щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення.

Враховуючи, що ОСОБА_5 був взятий під варту у 2020 році, тобто після того, як набув чинності Закон України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», яким передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, до ОСОБА_5 не може застосовуватись дія Закону № 2046-VIII.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_6 у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 72, 369, 371, 372 КПК України, суд,

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 08.11.2021 року.

Суддя