КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
при секретарі судових засідань ОСОБА_4 о
за участю:
прокурора ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6
представника Білоцерківської
виправної колонії №35 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві з застосуванням відеоконференцзвязку апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2021 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

Постановлене рішення суд мотивував тим, що на час розгляду клопотання відсутні об`єктиві підстави вважати, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області скасувати та постановити нову, якою його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, що у свою чергу спричинило неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 81 КК України.

Згідно доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 , судом не в повній мірі було враховано, що він повістю визнав свою вину у вчиненому, за час відбування покарання режим утримання не порушував, має п`ять заохочень, був офіційно працевлаштований, має матір похилого віку, яка потребує його допомоги.

Крім того, ОСОБА_6 просить врахувати, що у 2017 році, на підставі ст. 101 КК України, його було переведено з установи виконання покарань максимального рівня безпеки до установи виконання покарань середнього рівня безпеки.

Вказані обставини, на думку апелянта характеризують його як особу, що стала на шлях виправлення, у зв`язку з чим він підлягає умовно-дострокову звільненню від відбування призначеного покарання.

Також, ОСОБА_6 вказує на хибність висновків суду першої інстанції з приводу того, що відносно нього вже двічі застосовувалось умовно-дострокове звільнення, зазначаючи, що у 2001 році щодо нього був застосований Закон України «Про амністію».

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора та представника Білоцерківської виправної колонії № 35, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Приписами ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше двох третин строку покарання, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Колегія суддів вважає, що Білоцерківський міськрайонний суд Київської області під час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання дійшов правильного висновку, що мета покарання щодо виправлення засудженого в даному випадку не досягнута.

Так, матеріали справи не містять переконливих доказів того, що засуджений ОСОБА_6 дійсно став на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення.

Ті обставини, що ОСОБА_6 працевлаштований, позитивно характеризується, має п`ять заохочень та матір похилого віку, без підтвердження того, що він став на шлях виправлення, не можуть бути підставами для його умовно-дострокового звільнення.

При цьому, колегія суддів враховує і ті обставини, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий та до нього вже застосовувалося умовно-дострокове звільнення після чого він вчинив нові тяжкі злочини.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 про хибність висновків суду першої інстанції з приводу того, що відносно нього вже двічі застосовувалось умовно-дострокове звільнення, зазначаючи, що у 2001 році щодо нього був застосований Закон України «Про амністію», то дані обставини не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки вони не підтверджують виправлення та перевиховання засудженого.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання осіб, до яких можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України, є правом, а не обов`язком суду.

За наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а відтак не вбачає підстав для задоволення поданої ним апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі без змін.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3