ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1682/21 Справа № 216/1967/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0001641 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, утриманців не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресами: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2021 року, задоволено клопотання старшого слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Продовжено підозрюваному ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у вигляді тримання до 07 листопада 2021 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовлено.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів. Врахував дані про особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, утриманців не має, також, останній має паспорт для виїзду за кордон та виїжджав за межі України в березні місяці 2021 року, крім того, у підозрюваного мати перебуває за межами України в Ізраїлі, а отже останній не має достатньо міцних соціальних зв`язків, які б могли його утримувати за місцем проживання, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає, що підозрюваний може як переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно вплинути на потерпілого та свідків, які встановлені та допитані у кримінальному провадженні і які побоюються пости з боку підозрюваного, так і продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, що в свою чергу свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя врахував, що у даному провадженні існують ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання у разі визнання особи винною, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, які в певній мірі мають місце, однак самі по собі не є підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а враховується в сукупності з іншими обставинами, слідчий суддя дійшов висновку, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаній кримінальній справі.
Крім того, на теперішній час існують обставини необхідність вчинення додаткових процесуальних дій для завершення досудового розслідування, і саме ці обставини перешкоджають такому завершенню до закінчення дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_8 під вартою, що виправдовує необхідність подальшого тримання підозрюваного під вартою. Слідчим суддею не встановлено фактів безпідставного тривалого розслідування чи інших обставин, що вплинули на невиправдано тривале тримання особи під вартою, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший, більш м`який, передбачений законом, запобіжний захід відносно ОСОБА_8 ..

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою змінити підозрюваному запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Вказує, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим вона є незаконною та підлягає скасуванню, з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
На думку апелянта, прокурором не доведено обгрунтованості підозри.
Вважає, що слідчий суддя безпідставно відмовив у дослідженні відеозапису обшуку.
Так, одним із доказів, які на думку сторони обвинувачення підтверджують обгрунтованість підозри відносно ОСОБА_8 є протокол обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , зі змісту якого вбачається, що під час проведення обшуку застосовувалась відео - фіксація на відеокамеру «PANASONIC НС-V260», однак при цьому у якості додатку відповідний носій до протоколу обшуку не долучено.
Крім того, апелянт вважає, що слідчим та прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Вказує, що на теперішній час стороною обвинувачення не надано жодного доказу, який би підтвердив спробу ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Посилання сторони обвинувачення на наявність ризику, що ОСОБА_8 ніде офіційно не працю, не має постійного джерела доходу, вчинив корисливий злочин, у зв`язку з чим може вчините інше кримінальне правопорушення, є безпідставними, оскільки родичами підозрюваного вжито заходів щодо офіційного працевлаштування та у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, а такого, який дозволить ОСОБА_8 працювати, останній буде працевлаштований.
Зазначає, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого, також не доведений.
Вказує, що слідчий суддя не взяв до уваги дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога не перебував та не перебуває, не одружений, але має намір одружитись, проживає спільно зі своєю дівчиною та вже тривалий час веде з нею спільний побут, позитивно характеризується за місцем проживання, має схвальні відгуки та позитивно характеризується в спортивному середовищі, має постійне місце проживання та є співвласником будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Частиною першою ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст. 29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: п. с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримано не в повній мірі.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що слідчим в клопотанні та під час судового засідання доведено наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Також, на думку слідчого судді матеріали судового провадження за клопотанням слідчого дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, дійшовши вірного висновку про наявність обґрунтованої підозри та продовження існування встановлених слідчим суддею ризиків, помилково встановив доведеність прокурором тієї обставини, що належну процесуальну поведінку підозрюваного не зможе забезпечити інший більш м`який запобіжний захід, ніж цілодобовий домашній арешт, та у цьому аспекті не врахував окремі обставини, передбачені статтею 178 КПК
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, CampbellandHartley v. TheUnitedKingdomвід 30.08.1990, заяви № № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175).+
Що стосується доводів апелянта в частині вирішення питання щодо дослідження доказу, який викликає сумнів у обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , а саме: відеозапису фіксації проведення обшуку, апеляційний суд зазначає наступне.
За клопотання захисника ОСОБА_7 апеляційним судом було витребувано та в судовому засіданні апеляційного суду оглянуто відеозапис проведення обшуку від 07.08.2021 року у даному кримінальному провадженні, згідно якого вбачаються незаконні дії працівників поліції під час проведення обшуку щодо виконання вимог ст. 234 КПК Укаїни, однак, апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.
Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України на наступних етапах досудового розслідування та судового розгляду.
Попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості (рішення ЄСПЛ у справах «Нестак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), п. 88 та «Гарицкі проти Польщі» (Garycki v. Poland), п. 66).
Більше того, докази на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень надаються стороною обвинувачення до суду та, відповідно, оцінюються судом лише на стадії дослідження доказів, що також позбавляє суд навіть теоретичної можливості встановити обґрунтованість підозри на даній стадії провадження.
Отже, твердження сторони захисту про необґрунтованість висунотої ОСОБА_8 підозри не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187 КК України доведена доданими до клопотання матеріалами, сукупність яких на даному етапі є достатньою для висновку про вірогідну причетність ОСОБА_8 до даних злочинів.
Що стосується ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд зазначає наступне.
У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (Буров проти України п. 51).
Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що ризик утечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності ( Becciev v.Moldova п. 58).
Хоча національний суд має певну свобод розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Суомінен проти Фінляндії п. 36).
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Співставляючи доводи клопотання сторони обвинувачення з обґрунтуванням, наведеним в оскаржуваній ухвалі, на предмет наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про продовження його існування.
Ризик переховування від правосуддя апеляційний суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного ОСОБА_8 (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).
Даний ризик обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.
Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
Така позиція повністю відповідає практиці ЄСПЛ, зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Щодо наявності ризику можливого впливу на свідка та потерпілого.
Так, згідно матеріалів провадження, вбачається, що в протоколі допиту єдиного свідка, по даному кримінальному провадженні, його місце проживання зазначено Криворізьке РУП ГУНП в Дніпропетровській області, а також відсутній номер телефона останнього, що в свою чергу, свідчить про відсутність можливості підозрюваного впливати будь-яким чином на вказаного свідка.
Крім того, відомості про злочин внесено до ЄРДР ще 03.09.2020 року та станом на день розгляду справи матеріали даного кримінального провадження не містять та стороною обвинувачення не надано даних щодо спроб підозрюваного ОСОБА_8 впливати як на свідка так і на потерпілого.
Відповідно до рішення ЄСПЛ Клішин проти України, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Згідно Ріішення ЄСПЛ у справі Летельє проти Фракції Суд визнає, що реальна загроза чинення тиску на свідків могла існувати на початку цієї справи, але з плином часу вона значно зменшилася і зникла зовсім.
Враховуючи відсутність доказів впливу на свідка чи потерпілого підозрюваним ОСОБА_8 , строки досудового розслідування, на думку апеляційного суду, ризик вливати на свідка чи потерпілого є недоведеним.
Що стосується ризику можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, то на думку апеляційного суду, він також є недоведеним з огляду на особу підозрюваного, який раніше не судимий.
Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, апеляційний суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Колегія суддів вважає, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим слідчим суддею ризику можливо шляхом продовження до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Апеляційним судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога не перебував та не перебуває, не одружений, проживає спільно зі своєю дівчиною та вже тривалий час веде з нею спільний побут, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце проживання та є співвласником будинку.
Прокурор, заперечуючи проти апеляційної скарги, не довів, що цілодобовий домашній арешт з покладенням ряду процесуальних обов`язків не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленому ризику.
На думку колегії суддів, запобіганню можливості виїзду ОСОБА_8 за кордон, у зв`язку з наявністю у нього паспорта для виїзду за кордон, або переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, з урахуванням особи підозрюваного, обставин кримінального провадження, а також встановлених апеляційним судом порушень працівниками поліції вимог Закону під час проведення досудового розслідування, можливо шляхом покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених 194 КПК України.
За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу (пункт 2 частини 3 статті 407 КПК).
Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження (пункти 2 частини 1 статті 409 КПК). Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо серед іншого суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки (пункт 2 частини 1 статті 411 КПК).
Слідчий суддя правильно встановив наявність обґрунтованої підозри, доведеність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 Кпк України, проте помилково вважав доведеними ризики, передбачені п. 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість застосування до підозрюваного іншого менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Оскільки КПК не передбачає повноваження суду апеляційної інстанції щодо зміни ухвали слідчого судді, а лише щодо залишення її без змін або її скасування, то оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.
Таким чином, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, оскаржувану ухвалу слідчого судді слід скасувати та постановити нову ухвалу про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 07 листопада 2021 року.
На підставі ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_8 на строк до 07 листопада 2021 року включно наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- цілодобово не відлучатися з місця реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
- утримуватись від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим, прокурором або судом;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Контроль за поведінкою підозрюваного ОСОБА_8 , який перебуває під домашнім арештом, покласти на процесуального керівника у даному кримінальному провадженні.
Виконання ухвали покласти на відповідний ВП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем реєстрації підозрюваного ОСОБА_8 .
Підозрюваного ОСОБА_8 звільнити з-під варти в залі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: