ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2181/22
провадження № 1-кс/753/335/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" лютого 2022 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000500 від 31 січня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України,

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_4 строком на 60 (шістдесят) діб.
Зі змісту клопотання та доданих документів вбачається, що слідчим відділом Дарницького УП ГУНП у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000500 від 31 січня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України,

Досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_4 , визначивши збут особливо небезпечних психотропних речовин, як головне джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування, з корисливих мотивів, всупереч врегульованих законом суспільних відносин шодо порядку обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, за допомогою мобільного додатку «Телеграм» у переписці із користувачем « ОСОБА_8 », домовилася з невстановленою досудовим розслідуванням особою щодо незаконного придбання з метою подальшого роздрібного збуту наркозалежним споживачам, шляхом розкладання схованок, т.з. «закладок» у публічно доступних місцях. За розкладання закладок, ОСОБА_4 отримувала грошову винагороду шляхом перерахування на її банківську картку.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, за допомогою мобільного додатку «Телеграм» у переписці із користувачем « ОСОБА_8 », домовилася з невстановленою досудовим розслідуванням особою щодо до незаконного придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої обмежено PVP, з метою подальшого збуту. Після чого у мобільний додаток «Телеграм» ОСОБА_4 отримала повідомлення з посиланням на фотозображення схованки з особливо небезпечною психотропною речовиною PVP у невстановленій кількості. Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб та місці, отримала раніше замовлену речовину та перевезла до місця свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , де продовжила зберігати з метою подальшого збуту.

У подальшому, 31.01.2022 близько 17 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, на території парку Партизанської слави, ОСОБА_4 була затримана працівниками поліції, під час особистого обшуку якої було виявлено та вилучено 282 згортка клейкої стрічки, в середині із кристалічною речовиною світлого кольору, в одному з яких виявлено особливо небезпечну психотропну речовину PVP, яку ОСОБА_4 умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03.06.2009, придбала, перевезла та зберігала з метою подальшого збуту.

PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он) згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», «Список №1 Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини, з метою подальшого збуту, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

У вчиненні зазначеного злочину підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Києва, українка, громадянка України, із середньою освітою, не одружена, не працююча, має на утримані малолітню дитину, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима.

Слідчий зазначає, що наявність підозри у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 31.01.2022, протоколом огляду мобільного телефону, висновком експерта №СЕ-19/111-22/4443-НЗПРАП від 01.02.2022 року, протоколом обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

31 січня 2022 року ОСОБА_4 була затримана в порядку ст. 208 КПК України.

1 лютого 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так, на думку слідчого, про наявність ризику, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчить тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Наявність ризику вчинити новий злочин підтверджується тим, що підозрювана ОСОБА_4 не має постійного джерела доходів, не працює, єдиним встановленим джерелом її доходів є зайняття протиправною діяльністю, у вчиненні якого вона підозрюється.

Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним вище ризикам слідчий мотивує тим, що підозрювана не працює, не має постійного джерела доходів та вчинила умисний злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років; з оточення підозрюваної відсутні особи, які заслуговують на довірута могли б бути поручителями; запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде не дієвим, оскільки підозрювана може використовувати місце мешкання для подальшого зберігання та збуту наркотичних засобів, є мешканцем іншої регіону, що в умовах карантину може суттєво заважити останньому виконувати процесуальні обов`язки.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 184 КПК України, до клопотання долучено копії матеріалів, якими обґрунтовуються його доводи, витяг з ЄРДР, клопотання та додатки до нього вручені підозрюваній і захиснику підозрюваної.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Захисник підозрюваної у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, зазначив про недоведеність стороною обвинувачення мети збуту, вилучених у підозрюваної наркотичних засобів, наголошував на відсутності заявлених ризиків, надав відомості про сімейний стан та характеристику підозрюваної і просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби.

Підозрювана підтримала позицію захисника.

Заслухавши прокурора, підозрювану та її захисника, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, додані до клопотання, а також документи, надані захисником і долучені судом в засіданні, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом, у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000500 від 31 січня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України.

31 січня 2022 ОСОБА_4 була затримана в порядку ст. 208 КПК України.

1 лютого 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до положень частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Системний аналіз норм законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:

- чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;

- чи наявні ризики кримінального провадження;

- чи наявні обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам;

- індивідуальні обставини щодо підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.

Суд враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, а тому зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, враховуючи положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виходить з того, що згідно із практикою ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Тобто, не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак мають створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Так, дослідивши додані до клопотання слідчого матеріали досудового розслідування, суд дійшов висновку, що вони містять достатні для цього етапу розслідування докази, які доводять причетність ОСОБА_4 до інкримінованого їй злочину, передбаченого ч 2 ст. 307 КК України, і містяться у: протоколі затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 31 січня 2022 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 під час затримання було вилучено мобільний телефон та 282 згортки клейкої стрічки в середині із кристалічною речовиною; протоколом огляду мобільного телефону, з якого вбачається ймовірне здійснення підозрюваною схованок (т.з. «закладок») з забороненими у вільному обігу речовинами; висновком експерта, згідно з яким надана на дослідження кристалічна речовина містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP вагою 0,773 г.; протоколом обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , відповідно до якого під час обшуку було вилучено 87 згортків клейкої стрічки з кристалічною речовиною; протоколами допиту свідків та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий суддя вважає, що за обставин, викладених у клопотанні про обрання запобіжного заходу, прокурор довів наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого їй злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання. Підозра ОСОБА_4 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрювану із кримінальним правопорушенням, а під час розгляду клопотання не виникло будь-якого іншого розумного обґрунтування участі підозрюваної у подіях, про які йдеться, ніж та, щодо якої стверджує прокурор.

Доводи захисника, наведені під час судового засідання щодо зберігання підозрюваною психотропної речовини для власного вживання слідчий суддя вважає непереконливими з огляду на кількість вилученої у підозрюваної психотропної речовини, спосіб її упакування та розфасування, відсутність будь-яких відомостей щодо вживання підозрюваною наркотичних засобів або психотропних речовин, а також враховуючи обставини, за яких підозрювана придбала відповідну речовину, що підтверджується, зокрема, протоколом огляду її мобільного телефону.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо ризиків кримінального провадження, прокурор зазначає про наявність ризику переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя, оцінюючи в сукупності всі обставини кримінального провадження, враховує, що хоча ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацію майна, однак зважає на усталену практику, що ризик переховування обвинуваченого не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого застосування покарання та під впливом можливого тягаря призначення такого покарання у майбутньому. Водночас при оцінці цього ризику суд бере до уваги мету застосовування запобіжних заходів, які мають забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, враховує відомості про особу підозрюваної і вважає, що посилання прокурора на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не є явно необґрунтованими та безпідставними.

Оцінюючи ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 не притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, має періодичні заробітки, позитивно характеризується за місцем проживання, а тому ризик вчинення нею іншого кримінального правопорушення слідчий суддя оцінює як невисокий.

Також, як вбачається з поданого до суду клопотання, його зміст хоча і містить посилання на недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні, разом з тим такі доводи не підтверджені належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.

Погоджуючись з наявністю ризиків щодо можливості підозрюваної ухилятися від слідства, враховуючи характер пред`явленої підозри, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, обставини кримінального провадження та вагомість наявних доказів про вчинення нею кримінального правопорушення, інші обставини, передбачені статтею 178 КПК України, зокрема, молодий вік підозрюваної, наявність у неї постійного місця проживання, наявність у неї на вихованні малолітньої дитини, її сімейний стан, а саме що підозрювана розлучена, позитивну характеристику за місцем її проживання, слідчий суддя вважає, що прокурором відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК країни не доведено з достатньою переконливістю, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, а тому застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_4 , про який йдеться в клопотанні слідчого, а тому, керуючись ч. 2 ст. 194 КПК України, відмовляє у його задоволенні.

Слідчий суддя при цьому враховує, що попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 року у справі «Латальє проти Франції»).

Оцінивши в сукупності всі вище зазначені обставини, врахувавши в тому числі спосіб життя підозрюваної, час її затримання, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваної та тяжкості пред`явленої підозри і разом із покладенням на неї додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити належне виконання нею своїх процесуальних обов`язків та запобігти наведеним прокурором ризикам.

Керуючись ст. 7, 131, 132, 176-178, 181, 183, 193-196, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
1. У задоволенні клопотання слідчого Дарницького УПГУНП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

2. Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 59 днів, тобто до 1 квітня 2022 року включно, заборонивши їй цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрювану ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати до слідчого Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва та Дарницького районного суду м. Києва за кожною вимогою; цілодобово не залишати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Вказані обов`язки покладаються на ОСОБА_4 строком до 1 квітня 2022 року.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням запобiжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваною покласти на органи Національної поліції за мiсцем її проживання.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно в залі суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1