Справа № 646/6256/21
№ провадження 1-в/646/352/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.21 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника колонії ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Кремінського районного суду Луганської області від 20.01.2020 року за ч.2 ст.15, ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,

ВСТАНОВИВ:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла вищевказана заява, якою захисник засудженого клопоче про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання, посилаючись на те, що останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Згідно з заявою за час відбування покарання засуджений сплатив судові витрати в розмірі 8 000 грн, що свідчить про визнання своєї вини та щире каяття. Засуджений має сталі та міцні соціальні зв`язки, а саме: неповнолітніх дітей, батьків похилого віку, з якими підтримує стосунки шляхом побачень, отриманням посилок та передач. Також у заяві захисником зазначено, що засуджений вперше притягнутий до кримінальної відповідальності та раніше умовно-дострокове звільнення до нього не застосовувалося. Крім того, у випадку прийняття судом позитивного рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого, він має намір працевлаштуватися, що також свідчить про виправлення засудженого та про його намір повернутися до законослухняного життя.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення заяви захисника, посилаючись на те, що нещодавно відповідною комісією, до якої входить виправний заклад, було відмовлено у застосуванні до засудженого усіх заохочувальних норм, які передбачені, у тому числі, статтями 101, 82, 81 КК України. Засуджений має два стягнення, які хоча і погашені, але мають братися до уваги під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для застосування ст.81 КК України. Два заохочення були застосовані до засудженого лише з метою стимулювання його правослухняної поведінки. Оплата засудженим судових витрат за вироком суду не має значення для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений та його захисники підтримали заяву та доводи, якими вона обґрунтована.

Засуджений пояснив, що розкаюється у вчинених кримінальних правопорушеннях, працює у зварювальному цеху в колонії.

Захисник ОСОБА_5 пояснив, що засуджений має неповнолітню дитину та дружину, з якою проживав у незареєстрованому шлюбі, та після звільнення має намір проживати з ними однією сім`єю. Крім того, засуджений має намір працювати після звільнення, на підтвердження чого надано відповідний гарантійний лист. Стягнення, накладені на засудженого вже погашені, а тому не мають братися до уваги. На цей час засуджений має три заохочення за останні сім місяців, розкаюється у скоєному. Це свідчить про наявність тих умов, які передбачені статтею 81 КК України для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Захисник ОСОБА_6 пояснив в судовому засіданні, що раніше колонією було відмовлено у зверненні до суду з відповідним поданням за ст.81 КК України лише тому, що у засудженого було два стягнення та тільки одне заохочення. На цей час стягнення погашені, а засуджений має вже три заохочення. Засуджений має намір офіційно працевлаштуватися та мешкати разом зі своєю сім`єю. Отже у даному випадку наявні всі умови та підстави для застосування до нього норм ст.81 КК України.

Представник колонії покладався на розсуд суд, пояснивши, що на цей час засуджений має три заохочення, стягнення погашені. На думку представника колонії, засуджений став на шлях виправлення.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши надані докази та матеріали особової справи засудженого, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування засудженого не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Згідно вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Статтею 107 КВК України передбачено права та обов`язки осіб, засуджених до позбавлення волі. Зокрема, засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно - дострокове звільнення від відбуття покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено законом.

Крім того, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують особу.

Дослідженням матеріалів особової справи встановлено, що вироком Кремінського районного суду Луганської області від 20.01.2020 року ОСОБА_7 був засуджений за ч.2 ст.15, ч.3 ст.305 КК України із застосуванням ч.3 ст.68 КК України, ч.3 ст.307 КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вказаним вироком суду ОСОБА_7 зараховано у строк покарання строк знаходження під вартою з 03 червня 2017 року по 07 червня 2017 року та з 13 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з розпорядженням вирок набрав законної сили 09.06.2020 року.

Кінець строку відбування покарання засудженого ОСОБА_7 07.12.2023 року.

Таким чином, на момент розгляду зави засуджений відбув 7 років 4 місяці 4 дні, що більше, ніж три чверті строку призначеного йому покарання: залишилось 2 роки 1 місяць 26 днів.

З матеріалів дослідженої особової справи засудженого та характеристики, яка надана ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)», вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 14.06.2017 року.

Під час тримання у державній установі «Старобільський слідчий ізолятор» з 14.06.2017 року по 06.10.2020 року засуджений до праці не залучався, вимоги режиму тримання порушував 2 рази, за що був покараний у дисциплінарному порядку, на теперішній час стягнення погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав. Характеризувався негативно.

З 06.10.2020 року по теперішній час засуджений відбуває покарання у ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)». За період відбування покарання адміністрацією установи заохочувався 3 рази, вимоги режиму тримання не порушував. На даний час характеризується посередньо. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, виконує встановлені законодавством вимоги персоналу виконання покарань, але повсякчас потребує контролю. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має задовільний зовнішній вигляд. До майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, відноситься посередньо, здійснює за ними належний догляд.

Засуджений працевлаштований слюсарем з механоскладальних робіт у дільниці «виготовлення металоконструкцій» з відрядною формою оплати праці. До виконання поставлених на виробництві завдань, а також робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься задовільно. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці.

Засуджений приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт», до їх реалізації ставиться задовільно. Не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, вважає свій загальноосвітній рівень достатнім, іноді читає художню літературу. За характером цілеспрямований, врівноважений, товариський, у відносинах з іншими засудженими некофліктний, підтримує стосунки з засудженими різної спрямованості.

За вироком суду має судові витрати за проведення експертизи. До установи надійшов виконавчий лист на загальну суму 9067 грн, яка сплачена у добровільному порядку.

Отже, проаналізувавши всі обставини, які стосується предмету цього судового розгляду, суд вважає, що поведінка засудженого не свідчить про наявність тих умов, які передбачені статтею 81 КК України для цілей умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених кримінальним правопорушення.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_7 2 рази порушував режим тримання, за що на нього було накладено стягнення, як на цей час погашені.

Засудженому ОСОБА_7 (відповідно до Витягу з протоколу №43 засідання комісії від 28.10.2020 року ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» по розгляду матеріалів про переведення засудженого до дільниці соціальної реабілітації при колонії) було відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації при колонії, оскільки він не стає на шлях виправлення. Подання підлягає повторному розгляду не раніше 28.10.2021 року.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_7 під час перебування у ДУ «Диканівська виправна колонія № 12» заохочувався 3 рази.

Разом з тим, вказані заохочення були застосовані до ОСОБА_7 лише на протязі 7 місяців у 2021 році.

З характеристики засудженого вбачається, що ОСОБА_7 характеризується посередньо.

Враховуючи вищезазначене, суд не може визнати поведінку засудженого як сумлінну, а відбуття засудженим певної частини покарання та наявність посередньої характеристики не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На думку суду, процес виправлення та перевиховання засудженого ОСОБА_7 протягом всього строку відбування покарання не є стабільним та послідовним, оскільки його поведінка та ставлення до праці за весь період відбутого покарання не носять системного характеру протягом усього часу відбування покарання та не є такими, що можуть слугувати прикладом для інших засуджених.

Доводи захисників засудженого про наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків та можливості працевлаштування після звільнення не спростовують вищевказаних висновків суду.

Що стосується доводів захисників про добровільну оплату судових витрат за вироком суду, то ця обставина не має значення для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Крім того, що стосується листа-орієнтування щодо організації нагляду за додержанням законів при застосуванні до засуджених умовно-дострокового звільнення, який скерований Офісом Генерального прокурора керівникам обласних прокуратур, а також узагальнених рекомендації щодо застосування умовно-дострокового звільнення засуджених від відбування покарання за результатами проведеного 08.07.2021р. круглого столу, то вони не носять для суду обов`язкового характеру. Більш того, з`ясованими під час розгляду справи обставинами не встановлено тих фактів, які б свідчили про наявність доказів виправлення засудженого, а саме його стабільна сумлінна поведінка та його певне ставлення до праці протягом усього (або хоча б тривалого, переважного часу) відбування покарання.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а лише стає на шлях виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення на цей час неможливе.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у виді позбавлення волі на невідбутий термін.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1