Номер провадження № 1-м/756/7/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Преображенського районного суду м. Москви Російської Федерації від 23.11.2018, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у відповідність із законодавством України,

УСТАНОВИВ:

Вироком Преображенського районного суду м. Москви Російської Федерації від 23.11.2018 ОСОБА_4 було засуджено за ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації до позбавлення волі строком на 11 років, у зв`язку з чим останній відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія-7» УФСВП Росії по Бєлгородській області, кінець відбуття покарання 12.10.2018. Строк покарання рахується з 13.10.2017.

05.11.2019 ОСОБА_4 подано заяву про передачу його для подальшого відбування покарання до України у відповідності до її законодавства.

25.08.2021 до Оболонського районного суду м. Києва від Міністерства юстиції України надійшло клопотання про приведення вироку Преображенського районного суду м. Москви Російської Федерації від 23.11.2018 відносно ОСОБА_4 у відповідність з чинним законодавством України, згідно з Конвенцією про передачу засуджених осіб від 1983 року та ст. 606 КПК України.

Оскільки засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія-7» УФСВП Росії по Бєлгородській області, відповідно до вимог ч. 2 ст. 603 КПК України, останній не повідомлявся про час, місце та дату судового засідання, а розгляд справи визнано можливим у його відсутність.

Представник Міністерства Юстиції України в судове засідання не з`явився, згідно з клопотанням просив розглядати справи в його відсутність.

Прокурор у судове засіданні просив клопотання задовольнити, та визначити засудженому ОСОБА_4 покарання відповідно до ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України в виді позбавлення волі строком на 6 років та 8 місяців, зарахував у дане покарання відбуде ним покарання за вироком Преображенського районного суду м. Москви Російської Федерації від 23.11.2018.

Дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступних висновків.

У судому засіданні встановлено, що засуджений вироком Преображенського районного суду м. Москви Російської Федерації від 23.11.2018, ОСОБА_4 є громадянином України, надав заяву про передачу його для подальшого відбування покарання до України у відповідності до її законодавства, а надані суду матеріали відповідають вимогам Конвенції про передачу засуджених 1983 року та статей 602, 603, 609, 610 КПК України.

Передача засуджених для відбування покарання з однієї держави в іншу регулюється Конвенцією про передачу засуджених 1983 року, до якої приєдналися Україна 22.09.1995 та діє на території України з 01.01.1996 року та Російської Федерації 07.04.2005.

Крім того, згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про передачу засуджених 1983 року у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.

Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироку для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Згідно ч. 3 ст. 609 КПК України після надходження всіх необхідних документів Міністерство юстиції України протягом місяця розглядає надіслані матеріали та в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України. Якщо запит і додаткові матеріали надійшли іноземною мовою, строк розгляду продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження. Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.

Під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, окрім коли законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

Як убачається з копію вироку, ОСОБА_4 , перебуваючи на території Російської Федерації, скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації, а саме замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі.

Відповідно до частини 1 ст. 7 Кримінального Кодексу України громадяни України, які вчинили злочини за межами своєї держави, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом. При цьому суд України не вправі ревізувати висновки суду іншої держави щодо встановлених ним фактичних обставин справи.

Згідно з діючим законодавством України замах на незаконний збут наркотичних засобів, з урахуванням визначених вироком обставин, яке кваліфіковано за ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації, слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України, як незакінчений замах, оскільки особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, тобто незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. При цьому, кваліфікація за ч. 3 ст. 307 КК України обумовлена тим, що вироком Російської Федерації дії ОСОБА_4 мали кваліфікуючу ознаку збуту наркотичних засобів в особливо великому розмірі.

Між тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Отже, за учинення злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України покарання ОСОБА_4 , з урахуванням відсутності за вироком Російської Федерації додаткового покарання в вигляді конфіскація майна, не може бути більшою за 8 років позбавлення волі, тобто двох третин від дванадцяти років позбавлення волі.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що призначене за вироком Преображенського районного суду м. Москви Російської Федерації від 23.11.2018, ОСОБА_4 покарання слід привести у відповідність із законодавством України, а отже клопотання слід задовольнити.

Керуючись статтями 7, 369-372, 395, 602, 603, 609, 610 КПК України, статтею 9 Конвенції про передачу засуджених 1983 року, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Преображенського районного суду м. Москви Російської Федерації від 23.11.2018 відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Вирок Преображенського районного суду м. Москви Російської Федерації від 23.11.2018, яким ОСОБА_4 , громадянина України засуджено за ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років, привести у відповідність із законодавством України.

Уважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відповідно до вироку Преображенського районного суду м. Москви Російської Федерації від 23.11.2018, з урахуванням апеляційної ухвали Московського міського суду від 07.02.2019, при приведенні його у відповідність з законодавством України, рахувати з 07.02.2019, зарахував у строк відбуття покарання строк тримання ОСОБА_4 під вартою з 13.10.2017 до 06.02.2019.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1