Справа № 639/5989/21
Провадження № 1-кп/639/483/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2021 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 14.01.2020 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000070 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, раніше судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, -
в с т а н о в и л а:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт по вищевказаному кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 з посиланням на той факт, що наявні ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що у разі зміни запобіжного заходу обвинувачений може переховуватись від суду, може незаконно впливати на потерпілих та свідків по кримінальному провадженню, може вчинити інше кримінальне правопорушення,

Захисником ОСОБА_4 заявлено клопотання, яке було підтримано обвинуваченим ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на менш суворий запобіжний захід не пов*язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового слідства та суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і може бути застосований лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України.
Як вбачається з матеріалів справи обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації та мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні матір похилого віку, страждає на ряд хронічних захворювань: ВІЛ-інфекція, ІІІ клінічна стадія Орофарингіального кандидоза, хронічна інфекція.
Суд враховує, що при розгляді клопотання про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України». «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року справа «Хайреддінов проти України».
При цьому береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, трохи пом`якшує цей страх і зменшує його наміри втекти. При обґрунтуванні цієї підстави необхідне дослідження характеристики особистості, утримуваної під вартою. При цьому на користь звільнення свідчать: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя. Справа ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії».
Перешкоджання встановленню істини за кримінальною справою за практикою Суду, може здійснюватися шляхом «тиску на свідків», «знищення або фальсифікації доказів», «змовляння зі спільниками або свідками», «затягування і заплутування розслідування». Суд неодноразово вказував на те, що на її обґрунтованість впливає час. В даному конкретному випадку на час розгляду питання щодо міри запобіжного заходу, можливість здійснення тиску на свідків і знищення доказів за кримінальною справою не може розглядатися як підстава утримання особи під вартою, коли свідки у встановленому законом порядку не допитані з вини сторони обвинувачення, а докази у провадженні є закріпленими, отже, «ризик змовляння» завдяки цьому зменшується.
Таким чином наявність підстави «існування ознак тяжкого злочину» у практиці Суду збігається з підставою «суворості передбаченого покарання». Ця підстава не може бути застосованою самостійно без інших підстав позбавлення особи свободи. Справа «Ілійков проти Болгарії», в якій суд закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» і теж втрачає свою вагу із збігом розумного терміну.
Також при розгляді клопотання судом враховується і інша практика Європейського суду з прав людини з даного питання. Так, зокрема, у справі «Луценко проти України» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у п. 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбулось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи, рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України», пункт 26. Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції.
Таким чином, на даний час суд приходить до висновку, що продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 не є виправданим, оскільки прокурором не доведено недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, на які посилався в судовому засіданні.
Аналізуючи вказане вище, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, наявність у обвинуваченого постійного місця реєстрації та проживання, матері похилого віку, ряду тяжких хронічних захворювань, суд вважає, що на даний час необхідно змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт, яке забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Крім того, прокурором подано клопотання без додатків та не з*ясована неможливість запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, що суперечить вимогам ст. 184 КПК України. Сторона обвинувачення не подала до клопотання доказів, які б підтвердили існування ризиків, що, в подальшому, можуть вплинути на належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .
Крім того, в судові засідання не з`являються свідки, які про дату, час та місце розгляду справи повідомляються своєчасно та належним чином, у зв*язку з чим судом на обговорення поставлено питання про застосування приводу відносно останніх.
Учасники процесу проти призначення приводу відносно свідків не заперечували.
Відповідно ч. 1, 2 ст. 139 КПК України, якщо підозрюваний, обвинувачений, свідок, потерпілий, цивільний відповідач, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний, не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, до нього може бути застосовано привід.
Згідно ст. 140 КПК України, привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.
Відповідно до ч. 1 ст. 327 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом свідок, заслухавши думку учасників судового провадження, суд після допиту інших присутніх свідків призначає нове судове засідання і вживає заходів для його прибуття. Суд має право також постановити ухвалу про привід свідка.
З огляду на необхідність допиту свідків у судовому засіданні, належне їх повідомлення судом про дату, час та місце розгляду справи та неявку до суду, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та призначити привід свідків у порядку, передбаченому ст.ст.140-143, 327 КПК України, направивши до виконання зазначену ухвалу до відділення відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст., 139-143, 174, 176, 177,181, 329, 331, 369, 372, 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на більш м*який, а саме домашній арешт - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт строком до 20 лютого 2022 року, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно, поклавши на обвинуваченого такі обов`язки: не відлучатися з місця проживання з 20-00 до 08-00 години наступного дня за адресою: АДРЕСА_2 , з`являтися за викликом до суду, не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, утримуватися від спілкування із свідками по даному кримінальному провадженню, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду закордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали вручити прокурору Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 для подальшого пред`явлення до виконання до органу поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Здійснити привід свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 до Жовтневого районного суду м. Харкова, у судове засідання, яке призначено на 20 січня 2022 року о 09 год. 30 хв. в приміщенні суду за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях 45.

Виконання ухвали в частині здійснення приводу свідків покласти на співробітників відділення відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області, копію направити до Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова для здійснення контролю за її виконанням.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 20.12.2021 року о 15 год. 45 хв.

Суддя ОСОБА_1