Справа № 308/7479/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003294 від 16.09.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Тарнівці Ужгородського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2016 року близько 08 год. 20 хв., ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «MAZDA» червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , навпроти буд. № 108, що розташований по вулиці Капушанська в м. Ужгороді, не дотримуючись п.п. 2.3 (б), 11.1 та 1.10, Правил дорожнього руху України, утворив другий ряд руху з правої сторони та маючи технічну можливість об`єктивно оцінити дорожні умови та обстановку, не застосувавши своєчасно екстрене гальмування допустив зіткнення на смузі руху в попутному напрямку руху із автомобілем марки «ВАЗ 2101» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснював маневр повороту ліворуч, внаслідок чого пасажир автомобіля марки «ВАЗ 2101» державний номерний знак НОМЕР_2 потерпіла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Відповідно до висновків експертиз №1/172 від 17.02.2017 та № 1125 від 08.01.2019 року в даній дорожній ситуації водій автомобіля «MAZDA» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 не повинен був рухатися по дорозі, утворюючи другий ряд руху та маючи технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, яка можливість полягала в виконанні ним вимог Правил дорожнього руху України, якими встановлений рух по даній ділянці дороги в один ряд.
З технічної точки зору, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стали дії водія автомобіля, «MAZDA» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 , який всупереч вимог пункту 1.10 ПДРУ( в частині визначення терміну «смуга руху») та пункту 11.1 даних Правил, не рухатися, утворюючи другий ряд. ;
Згідно п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
Відповідно до п. 11.1 Правил дорожнього руху України - кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16; 5.17.1; 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширина проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.
Відповідно до п. 1.10 «смуга руху» Правил дорожнього руху України - поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2.75 м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів.
Відповідно до висновку експерта № 968 від 10.10.2016 року внаслідок вказаної ДТП потерпіла ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження у вигляді перелом акроміального кінця правої ключиці з незначним зміщенням уламків, забійна рана чола. Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 і звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Клопотання мотивоване тим, що правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_4 мало місце 16.09.2016, а тому застосуванню підлягає ч. 1 ст. 286 КК України в редакції, яка діяла станом на дату події. Відтак правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_4 відноситься до кримінальних проступків. З моменту вчинення кримінального проступку минули строки передбачені п.1 ч.1 ст.49 КК України.
Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника та надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності, а також повідомив суд, що йому відомі наслідки закриття кримінального провадження.
Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Адвокат в своєму клопотання посилається на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні проступку, так як це поліпшує його становище.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення інститут проступку не був введений в дію і ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні злочину невеликої тяжкості згідно класифікації злочинів, передбачених ст. 12 КК України (в редакції КК станом на час вчинення злочину), так як санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачала покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, тобто не суворіше ніж позбавлення волі на строк до двох років.
На момент розгляду справи дії передбачені ч. 1 ст. 286 КК України кваліфікуються як нетяжкий злочин згідно ст. 12 КК України, так як санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Відповідно до ст.49 КК України (в редакції закону станом на час вчинення злочину) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, три роки, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" вказано, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Судом встановлено, що з часу вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення минуло більше ніж п`ять років, перебіг строків давності не переривався і не зупинявся, обвинувачений не ухилялися від суду, тобто є всі підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченому ОСОБА_4 заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку. Однак обвинувачений не заперечує проти закриття провадження з відповідних підстав, ним подано відповідне клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Враховуючи те, що перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся, не переривався та на день розгляду справи закінчився, суд приходить до переконання, що клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак його слід задовольнити, звільнивши обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України.
Обставин, які б виключали звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 49, 284 ч. 2 п. 1 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 371, 372 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0003294 від 16.09.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених . 1 ст.286 КК України - закрити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення транспортно-трасологічної експертизи №10/227 від 04.10.2016, в розмірі 440,00 гривень, за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу №10/225 від 04.10.2016, в розмірі 440,00 гривень, за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу №10/226 від 04.10.2016, в розмірі 440,20 гривень, за проведення автотоварознавчої експертизи №11/632 від 10.11.2016, в розмірі 770,35 гривень, за проведення автотоварознавчої експертизи №11/633 від 10.11.2016, в розмірі 770,35 гривень, за проведення автотехнічної експертизи №10/259 від 27.10.2016, в розмірі 660,30 гривень, за проведення інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи №8272/17-52 від 30.02.2017, в розмірі 4333,00 гривень, за проведення інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи №1125 від 08.01.2019, в розмірі 1430,00 гривень,

Речові докази:

-автомобіль марки «MAZDA» червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - вважати повернутим його законному володільцю;

-автомобіль марки «ВАЗ 2101» державний номерний знак НОМЕР_2 , що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 - вважати повернутим його законному володільцю.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1