Провадження 11-кп/824/2712/2021 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисникаОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0002334 за апеляційною скаргою прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2021 року,-

в с т а н о в и л а :
Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2021 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який має вищу освіту, розлучений, офіційно не працює, раніше не судимий, засуджено
засуджено за п.4 ч.2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років;
вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.
Відповідно до вироку, 10 травня 2020 року, близько 23 години, ОСОБА_8 , з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин із своєю матір`ю ОСОБА_9 , в ході сварки, наніс кулаками обох рук не менше 4 ударів по обличчю ОСОБА_9 , після чого ножем, який тримав у лівій руці, наніс останній 10 ударів у волосисту частину голови, праву вушну раковину, обличчя, ампутувавши при цьому праве очне яблуко, близько 4 ударів по тулубу, близько 5 ударів по нижніх та верхніх кінцівках, 31 удар в обличчя, шию справа та зліва, завушні ділянки з ушкодженням кровоносних судин і ротоглотки.
Після цього ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що потерпіла жива та перебуває в свідомості, ножем, який тримав в лівій руці, зажиттєво відокремив голову ОСОБА_9 від тулуба, чим завдав їй особливих страждань та нестерпного болю.
В результаті тілесних ушкоджень у виді колото-різаних ран шиї з розвитком крововтрати потерпіла ОСОБА_9 померла на місці вчинення злочину.
В подальшому, ОСОБА_9 ножем, який тримав в лівій руці, відрізав ліву молочну залозу ОСОБА_9 , вилучив 4-те ребро, серце, легені, аорту, ушкодивши куполи діафрагми, шлунок та печінку, та наніс ножем близько 5 ударів по тулубу останньої та 6 ударів в ділянку статевих органів, близько 4 ударів в правий плечовий суглоб та передпліччя, близько 2 ударів в ліве плече і передпліччя, та наніс глибокі різані рани обох передпліч та задньої поверхні гомілок ОСОБА_9 .
В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання не було належним чином враховано дані про підвищену суспільну небезпеку особи ОСОБА_8 , який тривалий час вживав наркотичні та психотропні речовини, у зв`язку із чим з 2010 року перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, не має постійного місця роботи та стабільного заробітку, неодружений, дітей не має, у минулому був схильний до вчинення корисливих злочинів. Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 на момент вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також вчинив злочин щодо своєї матері, яка була особою похилого віку. Апелянт звернув увагу також на характер та спосіб спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, якій ОСОБА_8 наніс більше 50-ти колото-різаних ран, що завдали потерпілій особливих страждань, а також на його посткримінальну поведінку, який після вчинення жорсткого вбивства матері намагався приховати злочин. Щире каяття ОСОБА_8 , констатоване судом у якості обставини, яка пом`якшує його покарання, на переконання прокурора є необґрунтованим, оскільки у взаємозв`язку із обставинами вчинення злочину свідчить лише про бажання пом`якшити собі покарання через чітке усвідомлення факту вагомості наявних доказів його винуватості та невідворотності покарання за жорстоке вбивство матері. Вказані обставини, на думку прокурора свідчать про підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого, що унеможливлює його виправлення протягом визначеного судом строку покарання. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за п.4 ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу прокурора вважали необґрунтованою, просили залишити її без задоволення, а вирок без зміни;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.
Висновки суду першої інстанції в частині обставин вчинення злочину, осудності обвинуваченого, доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оспорюються, підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині невідповідності призначеного судом покарання ОСОБА_8 ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість колегія суддів вважає переконливими та такими, які ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається із вироку, суд, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_8 покарання, врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до особливо тяжких злочинів, невідворотність його наслідків, які полягали у смерті матері обвинуваченого - ОСОБА_9 , думку обвинуваченого ОСОБА_8 , який визнав свою вину, щиро розкаявся, вважав за правильне і доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі. Крім цього, суд, у якості обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшувала покарання обвинуваченого, визнав щире каяття, яке полягало у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, та у якості обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжували покарання обвинуваченого, визнав вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Врахувавши наведене, суд не знайшов підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі.
Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять даних, які би указували на можливість виправлення ОСОБА_8 за обставин призначення йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Призначене ОСОБА_8 покарання, колегією суддів визнається таким, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого та являється явно несправедливим внаслідок м`якості.
Так, суд у вироку, хоча формально і послався на ступінь тяжкості злочину та дані про особу обвинуваченого, проте фактично їх не врахував, оскільки вчинений засудженим злочин згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів; ОСОБА_8 є осудним, характеризується негативно; обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого - є вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи похилого віку власної матері, жінки, яка фізично не була спроможна чинити опір при зазначених у вироку обставинах. При цьому, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора в частині необґрунтованості визнання судом, у якості обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшувала покарання ОСОБА_8 - щире каяття, яке полягало у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене. Колегія суддів зважає на те, що осуд обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовність нести відповідальність за вчинене є адекватною реакцією на невідворотність наслідків вчиненого злочину, які полягали у смерті матері обвинуваченого. Така поведінка ОСОБА_8 , на переконання колегії суддів не може свідчити про щире каяття обвинуваченого у контексті положень п.1 ч.1 ст.66 КК України та фактично сприймаються як бажання уникнути справедливого покарання через чітке усвідомлення факту вагомості наявних доказів винуватості та невідворотності покарання.

З урахуванням зазначеного, враховуючи дані про особу ОСОБА_8 , та обставини вчинення злочину, зокрема те, що обвинувачений умисно протиправно позбавив ОСОБА_9 життя його власну матір, характер та спосіб спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, якій ОСОБА_8 наніс більше 50-ти колото-різаних ран, частину з яких останній спричинив потерпілій зажиттєво що завдали останній особливих страждань; жорстокість дій обвинуваченого, який фактично частково розчленував тіло потерпілої, при цьому голову від тулуба потерпілої відокремив зажиттєво, а також на його посткримінальну поведінку, який після вчинення жорсткого вбивства матері намагався приховати злочин, відсутність каяття з його боку, на думку колегії суддів свідчить про особливу небезпечність ОСОБА_8 для суспільства, неможливість досягнення мети покарання шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк, що указує на необґрунтованість висновку суду першої інстанції про можливість застосування до ОСОБА_8 такого покарання.
Наведене у своїй сукупності приводить колегію суддів до переконання, що відповідати вимогам ч.2 ст.65 КК України, тобто бути таким, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, буде покарання у виді довічного позбавлення волі, яке з огляду на положення ч. 1 ст. 64 КК України встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.

У зв`язку із викладеним, вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2021 рокущодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню із ухваленням нового вироку, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2021 рокущодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначення покарання.
Ухвалити у цій частині новий вирок. ОСОБА_8 за п.4 ч.2 ст.115 КК України призначити покарання у виді довічного позбавлення волі.
В решті вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 протягом того ж часу з моменту вручення йому копії даного вироку.

СУДДІ

____________________ _________________________ ________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4