1Справа № 335/8789/21 1-кс/335/4585/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на бездіяльність органу досудового розслідування.
Як вбачається зі змісту скарги, заявник звернулася до Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області (далі Відділ поліції) з заявою за вих. № 282 від 20.07.2021 року, яка була отримана Відділом поліції 04.08.2021 року про вчинення, на її думку, кримінального правопорушення посадовими особами Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради, відповідальність за яке передбачена ч. 1 та ч. 2 ст. 367 КК України.
Проте, станом на 12.08.2021 року та в порушення ст. 214 КПК України слідчим у встановленому законом порядку не внесено відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.
У зв`язку з чим, ОСОБА_4 просить зобов`язати слідчого Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області внести відомості до ЄРДР у порядку та строки, передбачені ст. 214 КПК України.
У судовому засіданні заявник скаргу підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити з підстав, викладених в ній. Суду зазначила, що недоотримана сума виплат допомоги за три роки від Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради становить у розмірі 101 856,00 грн. У зв`язку з цими діями, а саме невиплатою повної суми допомоги посадовими особами Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради їй завдано істотної шкоди, що в свою чергу спричинило тяжкі наслідки.
Представник Відділу поліції в судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до норм діючого законодавства.
20.08.2021 року на адресу суду від Відділу поліції надійшов матеріал з розгляду заяви ОСОБА_3 , який був зареєстрований у ВП за № 20989 від 23.07.2021 року та за № 20990 від 23.07.2021 року.
Також, 20.08.2021 року на адресу суду надійшла заява прокурора Вознесенівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , в якій він просить справу розглянути у його відсутність та в задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.
Враховуючи положення статті 306 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності представника суб`єкта оскарження.
Слідчий суддя, вислухавши заявника, дослідивши матеріали скарги, дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.
Так, частиною 1 статті 214 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч. 4 ст. 214 КПК України).
Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.
Аналогічні за змістом норми містяться у п. 2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (далі Положення), затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020 року, згідно з яким відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 11 КК України надано визначення злочину як передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
При цьому відповідно до статей 2, 214 КПК України у заяві про вчинення злочину мають бути зазначені об`єктивні дані, які свідчать про ознаки злочину.
У контексті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27.02.1980 року).
Таким чином, системний аналіз наведених правових норм дозволяє зробити висновок, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань повинні вноситись ті заяви та повідомлення, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Тобто підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), суб`єктивна та об`єктивно сторони злочину.
Особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення. Заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення вважаються поданими з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність.
Вбачається необхідним зазначити, що хоча на етапі подання заяви стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК України, не достатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину, разом з тим відомості, наведені в заяві мають об`єктивно свідчити про кримінальне правопорушення й давати можливість здійснити попередню кваліфікацію можливого злочину.
Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 року в справі № 818/15/18, за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Також, Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16.05.2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив на тому, що якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато, а якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.
Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Такі приписи процесуального закону узгоджуються із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Розглядаючи скаргу, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп.74-75, рішення від 07.12.2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.
Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.
За положеннями ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно із ст. 7 КПК України, в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
При цьому, основним елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень.
Із матеріалів скарги слідує, що 23.07.2021 року до Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області через секретаріат надійшла заява від гр. ОСОБА_3 про можливі неправомірні дії посадових осіб Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради за вих. № 282 від 20.07.2021 року, яка була зареєстрована за вх. № 3750 від 23.07.2021 року (ЄО № 20989) та заява за вих. № 283 від 20.07.2021 року, яка була зареєстрована за вх. № 3751 від 23.07.2021 року (ЄО № 3751).
Як вбачається з матеріалів перевірки за зверненням ОСОБА_3 , які надійшли від органу досудового розслідування по заяві ЄО № 20989, 20990 від 23.07.2021 року, в ході вивчення наданого матеріалу слідчим підрозділом відділу поліції № 1, фактів які б вказували на присутність в даному випадку складу та ознак кримінального правопорушення, встановлено не було, у зв`язку з чим, відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР.
У свою чергу, слідчим суддею були проаналізовані обставини, викладені в заяві ОСОБА_3 від 20.07.2021 року за вих. № 282, та встановлено, що ця заява не містить об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України, та не може бути підставою для внесення до ЄРДР повідомлення про злочин.
Так, при дослідженні змісту даної заяви встановлено, що її суть фактично зводиться до незгоди із діями службових осіб Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради щодо нарахування та виплат у період з 2017-2020 років відповідної соціальної виплати. Жодної конкретики подій, з яких би вбачалась об`єктивна сторона кримінального правопорушення, заявник взагалі не наводить.
Заявник у поданій заяві зазначає виключно власні доводи, міркування та припущення щодо вчинення кримінального правопорушення, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами.
Обставини та події, про які повідомляє ОСОБА_3 у своїй заяві, не містять посилань на об`єктивні відомості та фактичні обставини, які характеризують кримінальне правопорушення, та яке саме.
Отже, слідчим суддею встановлено, що посилань ОСОБА_3 на викладені у заяві обставини недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування згідно її заяви від 20.07.2021 року, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.
Згідно правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13.05.1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. theUnitedKingdom) від 28.05.1985 року, п.57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.
Одним із таких обмежень є неможливість ініціювання кримінального провадження шляхом внесення відомостей до ЄРДР без належних на те підстав.
У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 06.09.2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21.09.1999 року, заява № 37437/97).
За таких обставин слідчий суддя вважає, що заява ОСОБА_3 за вихідним номером 282 від 20.07.2021 року не містить конкретних фактичних даних, що могли б слугувати підставою внесення відомостей до ЄРДР.
Отже, доводи особи, яка подала скаргу, про невиконання вимог частини 1 статті 214 КПК України після отримання її заяви про вчинення кримінального правопорушення, не знайшли свого підтвердження.
За таких обставин, підстав для задоволення скарги та процесуального реагування слідчим суддею, немає, а відтак слідчий суддя вважає за необхідне в задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.
Керуючись ст. 214, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення за вихідним № 282, від 20.07.2021 року - відмовити.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.
Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 20.08.2021 року.
Повний текст ухвали проголошено 25.08.2021 року о 10.00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1