Справа № 358/1932/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/88/2021 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу з доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Богуславського районного суду Київської області від 09 липня 2019 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Богуславського району Київської області, громадянина України, українця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, офіційно не працюючого, з професійно-технічною освітою, не військовозобов`язаного, раніше не судимого,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 22 листопада 2017 року о 16 годині 50 хвилин, в порушення вимог п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі - Правил дорожнього руху України), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «Seat Malaga», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , зі швидкістю близько 40 км/год., та рухався дорогою по вул. Васильківська в с. Іванівка Богуславського району Київської області.
Керуючи вказаним автомобілем дорогою поблизу будинку № 30 по вул. Васильківська в с. Іванівка Богуславського району Київської області у напрямку до свого подвір`я в АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 проявив неуважність під час керування транспортним засобом та втратив візуальний контроль за напрямком руху керованого ним автомобіля.
В зв`язку із проявленою неуважністю та безпечністю під час керування транспортним засобом ОСОБА_7 , в порушення вимог п. 1.5, п.п «б», «д» п. 2.3, п.п. «а» п. 2.9, п. 10.1, п. 12.1, п. 12.3 Правил дорожнього руху України, не переконавшись у безпечності руху керованого ним транспортного засобу, здійснюючи рух по правому краю дорожнього покриття, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_9 , яка їхала на велосипеді, тримаючись лівого узбіччя, в зустрічному напрямку руху автомобіля.
Після цього ОСОБА_7 в порушення п.п. «а», «б», «в», «г», «ґ», «д», «е» п. 2.10 Правил дорожнього руху України, будучи причетним до дорожньо - транспортної пригоди, не зупинивши транспортний засіб, з місця пригоди зник та переховувався в приміщенні власного будинку за місцем свого проживання.
В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді «рвано-забійної рани передньої поверхні правого колінного суглобу та верхньої третини правої гомілки довжиною до 25 см».
Згідно з висновком експерта № 69/К від 23.07.2018 року, за даними наданої медичної документації, у ОСОБА_9 , 1971 року народження, спостерігалось тілесне ушкодження у вигляді рвано-забійної рани передньої поверхні правого колінного суглобу та верхньої третини правої гомілки довжиною до 25 см, яка ускладнилась післятравматичним некрозом м`яких тканин, що потребував оперативного втручання.
Вказане ушкодження виникло від контакту (контактів) з тупим (тупими) предметом (предметами), могло утворитись в строк та при обставинах, вказаних у постанові, тобто 22.11.2017 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та за критерієм тривалості розладу здоров`я, відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як строк загоєння рани вищевказаного характеру перевищує 21 день.
Тривале лікування ОСОБА_9 в Богуславській ЦРЛ з 22.11.2017 року по 18.12.2017 року та в КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» з 19.12.2017 року по 22.01.2018 року пов`язане як з характером вищевказаної рани (значний об`єм ушкоджень тканин, що призводить до тривалого строку їх загоєння), так й з виниклим через це ускладненням рани - некроз м`яких тканин, що потребувало хірургічного втручання - некректоміії з послідуючою аутодерматопластикою правої гомілки і стегна.
Таким чином водій ОСОБА_7 своїми діями грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, а саме:
-п. 1.5 Правил, згідно з яким дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальні збитки;
- п.п «б», «г» п. 2.3 Правил, згідно з якими: б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
-п.п. «а» п. 2.9 Правил, згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
-п.п. «а», «б», «в», «г», «ґ», «д», «е», п. 2.10 Правил, згідно з якими у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості зжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;
-п. 10.1. Правил, згідно з яким перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
-п. 12.1 Правил, згідно з яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
-п. 12.3 Правил, згідно з яким у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Вказані грубі порушення ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію 01.01.2002 року, знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.

Вироком Богуславського районного суду Київської області від 09 липня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Міру запобіжного заходу щодо засудженого ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередню у вигляді особистого зобов`язання. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 14435,45 гривень витрат понесених на лікування, 30 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 5000 гривень витрат на оплату правничої допомоги адвоката, всього 49435 (сорок дев`ять тисяч чотириста тридцять п`ять) гривень 45 копійок. Позов прокурора у кримінальному провадження начальника відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_10 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_7 на користь Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» 15475 (п`ятнадцять тисяч чотириста сімдесят п`ять) гривень 59 копійок коштів, витрачених на стаціонарне лікування ОСОБА_9 , яка потерпіла від злочину. Стягнуто із ОСОБА_7 на користь Комунального некомерційного підприємства Богуславської районної ради «Богуславська центральна районна лікарня» 4201 (чотири тисячі двісті одна) гривня 40 копійок коштів, витрачених на стаціонарне лікування ОСОБА_9 , яка потерпіла від злочину. Вирішено питання стосовно речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати вирок Богуславського районного суду Київської області від 09 липня 2019 року та закрити кримінальне провадження. Цивільні позови потерпілої ОСОБА_9 та прокурору залишити без розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги з доповненнями захисник зазначає, що жоден із доказів як окремо так і в сукупності, які покладені в основу оскаржуваного вироку, не підтверджують факту керування обвинуваченим ОСОБА_7 автомобілем «Seat Malaga», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не доводять його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та не спростовують заперечення обвинуваченого щодо його причетності до вказаної ДТП.
Так, з показань потерпілої ОСОБА_9 слідує, що вона не бачила хто саме знаходився за кермом автомобіля «Seat Malaga», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , а лише припускає, що це міг бути ОСОБА_7 , оскільки з даного автомобіля вийшла його дружина ОСОБА_11 .

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не бачили та не могли бачити хто знаходився за кермом автомобіля автомобіля «Seat Malaga», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки вони не були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди.

Показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є неналежними доказами, оскільки їхні показання не відносяться до предмету доказування в даному кримінальному провадженні.
Показання поліцейського ОСОБА_16 в силу ч.7 ст.97 КПК України у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимими доказом, як показання з чужих слів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Крім того, апелянт звертає увагу на те, що судом було порушено вимоги ст. 352, 353 КПК України, а саме процедуру допиту потерпілої та свідків.
Також, всупереч правових позицій Верховного Суду, судом першої інстанції взагалі залишено поза увагою дії іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди потерпілої ОСОБА_9 , яка порушуючи п.п. 6.2, 6.6, 11.4 Правил дорожнього руху України рухалася на велосипеді в темну пору доби без ліхтаря (фари) без світлоповертачів по лівій стороні дороги в зустрічному напрямку.
Апелянт звертає увагу на те, що висновок суду про стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого ОСОБА_7 ґрунтується лише на показаннях свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Проте, вказані особи не були очевидцями події дорожньо-транспортної пригоди та безпосередньо після вказаної події з обвинуваченим не спілкувались. Тобто, в даному випадку, ці непрямі докази, взяті ізольовано, без об`єктивного дослідження крові обвинуваченого та його стану будь-яким іншим способом на час вчинення інкримінованих йому дій, не могли самостійно і достовірно підтверджувати факт перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння, а тому мають лише ймовірно характер. При цьому суд першої інстанції поклав в основу вироку вказану обставину, як ознаку злочину (п.п. «а» п. 2.9 ПДР України), що випливає на його кваліфікацію, і врахував цю ж саму обставину, як обтяжуючу при призначенні покарання. Тобто, суд, всупереч вимог ч.4 ст.67 КК України враховував вказану обставину двічі і при кваліфікації злочину, і при призначенні покарання, що призвело до порушення принципу неприпустимості подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення.
Таким чином, на думку захисника, оскаржуваний вирок не може відповідати вимогам ст.370 КПК України, а тому залишатися без змін не може і після повного дослідження матеріалів кримінального провадження підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями та просив її задовольнити,
пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який також підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,
пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі з доповненнями, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину не визнає, колегія суддів вважає, що вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, визнаних судом першої інстанції встановленими, було доведено в судовому засіданні сукупністю досліджених доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, а саме:
- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка показала суду, що 22 листопада 2017 року близько 17.00 години вона на своєму велосипеді рухалась по вул. Васильківська в с. Іванівка Богуславського району Київської області до свого господарства, яке розташоване по вул. Васильківська, 35. Велосипедом вона їхала по правій стороні дороги і в цей час побачила, що їй назустріч по її смузі руху їде автомобіль. Вона відразу почала з`їжджати на другу сторону дороги, щоб уникнути зіткнення. Автомобіль також поїхав в її сторону і на узбіччі здійснив наїзд на неї. Контакт велосипеда із автомобілем був правою стороною, удар прийшовся у праву частину педалі. Від удару вона впала на обочину на асфальтне покриття, що веде до господарства розташованого поблизу місця дорожньо-транспортної пригоди. Також від удару вона підлетіла догори, а коли відкрила очі, то побачила, що на неї летить частина бампера. Потім вона чула звук від гальмування і побачила, що автомобіль зупинився десь через хат чотири та з нього вийшли дві особи. Від автомобіля до неї підійшла дружина ОСОБА_7 та щось говорила. В цей же час на місце події підійшли сусіди ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , які повідомили про подію її чоловікові. Після цього приїхав її чоловік та доправив її до Богуславської ЦРЛ.
- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка показала суду, що 22 листопада 2017 року близько 17 години вона перебувала із своїм чоловіком ОСОБА_12 в дворі свого господарства по АДРЕСА_2 , і в цей час почула глухий удар, потім почула звук гальмування автомобіля. Коли вона із чоловіком вибігли на дорогу, то на дорозі крім автомобіля ОСОБА_7 нікого не було. Даний автомобіль стояв через одну хату від їхнього будинку. Вона почула, що хтось стогне на дорозі і вони відразу підійшли до постраждалої. Побачили сусідку ОСОБА_9 , у якої були порвані штани та нога в крові, було видно кістку. Також вона бачила, як з пасажирського місця автомобіля вискочила ОСОБА_11 - дружина Ковтуна, яка підбігла до них і намагалася говорити із потерпілою. При цьому сильно кричала і обзивала поганими словами свого чоловіка. Ковтун стояв біля свого автомобіля і кричав на свою дружину та питався, що сталося, до потерпілої не підходив. Потім приїхав чоловік потерпілої, який відвіз її у лікарню. Після цього вона з чоловіком пішли додому.
Потім приблизно о 20 годині приїхали працівники поліції, яким вони із чоловіком дали свідчення про обставини дорожньо-транспортної пригоди. Працівники поліції зробили заміри дороги, було також виявлене побите скло фар та уламки бамперу. Потім пішли до будинку ОСОБА_7 , де виявили, що його автомобіль стояв біля двору передньою частиною до огорожі. Коли до них вийшов ОСОБА_7 , то він повідомив, що не знає де його автомобіль та заявив, що автомобіль викрали. Також, на запитання поліцейських, сказав, що він сьогодні вживав спиртні напої. Відмовився від проходження експертизи на алкоголь.
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який показав суду, що 22 листопада 2017 року близько 17 години, він перебував разом з дружиною у своєму господарстві по АДРЕСА_2 . В цей час він почув глухий удар за двором на дорозі та звук гальмування автомобіля. Відразу разом з дружиною вони вибіги на дорогу, де біля подвір`я сусіда він побачив ОСОБА_9 , а на відстані 100-150 метрів від неї стояв автомобіль ОСОБА_7 . Він разом з дружиною підбігли до ОСОБА_9 та побачили, що у неї була дуже глибока травма правої ноги і вона не могла самостійно пересуватися, тому по телефону викликали чоловіка постраждалої. Коли приїхав чоловік постраждалої, вони допомогли сісти їй в автомобіль і чоловік відвіз її в лікарню.
Близько 20 години приїхали працівники поліції, які почали фіксувати місце наїзду, де знайшли бампер від автомобіля ОСОБА_7 та розбите скло від фар автомобіля. Потім заміряли де стояв автомобіль, який чомусь заїхав у огорожу господарства ОСОБА_7 . Після цього поліцейські попросили їх зайти з ними у двір ОСОБА_17 . ОСОБА_7 довго не виходив з будинку, але коли вийшов, то повідомив, що він на автомобілі не їздив, так як автомобіль був викрадений. Однак, це є неправдою, оскільки він бачив, як в цей день ОСОБА_7 керував своїм автомобілем. На пропозицію поліцейських ОСОБА_7 відмовився від експертизи на алкоголь та зізнався, що в цей день вживав спиртні напої. Після підписання протоколу, про те що ОСОБА_7 відмовився від експертизи на алкоголь, вони пішли додому.
- показаннями свідка ОСОБА_14 , який показав суду, що 22 листопада 2017 року приблизно о 15 годині 20 хвилин він вийшов з свого двору, оскільки проводжав родичів. Коли він перебував з гостями біля двору, то побачив, як автомобіль, яким керував ОСОБА_7 заїхав прямо в магазин до східців. З пасажирського сидіння з автомобіля вийшла його дружина ОСОБА_11 і пішла в магазин. ОСОБА_7 залишився сидіти в автомобілі на водійському місті, але його вигляд був незвичний. Він знає ОСОБА_7 , як односельця. Обличчя та поведінка ОСОБА_7 в той день були неадекватні, оскільки останній схилявся на руль або сідав рівно.
- показаннями свідка ОСОБА_15 , який суду показав, що він працює водієм на шкільному автобусі. 22 листопада 2017 року близько 15 години 30 хвилин він підійшов до свого автобусу, який стояв напроти школи та подвір`я ОСОБА_14 . В цей час ОСОБА_14 проводжав своїх гостей. Він спитав у ОСОБА_14 , чи не має у нього лійки, щоб залити пальне до автобусу. ОСОБА_14 відповів, що лійки не має. Тоді він побачив, що біля магазину стоїть автомобіль, з якого вийшов ОСОБА_7 . Він привітався з ОСОБА_7 та спитав чи не має у нього лійки. ОСОБА_7 відповів, що є лійка. Він підійшов до ОСОБА_7 , який дав йому лійку. Тоді він спитав у ОСОБА_7 , що з ним сталося, останній відповів, що нічого, але він бачив ОСОБА_7 в незвичному стані, оскільки, той сміявся, шатався поводив себе так, наче він був п`яний.
- показаннями свідка ОСОБА_16 , який показав суду, що 22 листопада 2017 року в вечірній час він в складі слідчо-оперативної групи за участю слідчого Богуславського відділення поліції ОСОБА_18 , експерта криміналіста ОСОБА_19 та поліцейського ОСОБА_20 виїхали в с. Іванівка на вул. Васильківська, де за інформацією з Богуславської ЦРЛ відбулася ДТП з потерпілим. По прибуттю на місце події було встановлено з показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що громадянин ОСОБА_7 маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем здійснив наїзд на велосипедистку ОСОБА_9 . Вищевказані свідки на власні очі бачили, як ОСОБА_7 вийшов з свого автомобіля, а потім знову сівши в автомобіль поїхав в напрямку свого дому. Потім разом з вказаними свідками було відвідано господарство ОСОБА_7 . Коли ОСОБА_7 вийшов із будинку, то по його зовнішньому вигляду було видно, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння, мав ознаки такого стану, а саме запах алкоголю із порожнини рота, хитка хода, порушення координації рухів та нечітка мова. Потім в присутності двох свідків ОСОБА_7 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із використанням приладу «Драгер», або у закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився. Після цього відповідно до п. 2.5 ПДР на ОСОБА_7 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підпису протоколу ОСОБА_7 в присутності свідків відмовився.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенню також підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, а саме:
- витягом з кримінального провадження з ЄРДР за № 0000343 від 08.12.2017 року, яким підтверджується, що відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України внесені в ЄРДР 08.12.2017 в 12 годин 18 хвилин на підставі заяви ОСОБА_21 . Фабула кримінального правопорушення: ОСОБА_7 22 листопада 2017 року близько 16 год. 55 хв., керуючи автомобілем «Seat Malaga», державний номерний знак: НОМЕР_1 по вул. Васильківська в с. Іванівка, Богуславського району Київської області, допустив зіткнення з велосипедом під керуванням ОСОБА_9 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження та була доставлена до Богуславської ЦРЛ. (т. 1 а.с. 94).
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схеми місця ДТП та фототаблиці від 22.11.2017 року ( т. 1 а.с. 109 121), з яких вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася по вул. Васильківська поблизу будинку №30 в с. Іванівка, Богуславського району Київської області. Під час огляду місця ДТП було виявлено автомобіль «Seat Malaga», державний номерний знак: НОМЕР_1 , який знаходився на відстані 310 метрів від електроопори №96 і на відстані 12,2 м від правого краю проїжджої частини. Сліди шин та гальмування відсутні. На проїжджій частині наявні уламки та розсип пластмаси, які розміщені відповідно до план схеми. На узбіччі дороги наявні плями бурого кольору, схожі на кров. Після закінчення огляду місця ДТП, автомобіль «Seat Malaga» було направлено на майданчик тимчасового утримання Богуславського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області.
- протоколом огляду транспортного засобу від 22.11.2017 року ( т. 1 а.с. 122- 124) вбачається, що при огляді автомобіля «Seat Malaga», державний номерний знак: НОМЕР_1 , було виявлено пошкодження лобового скла з пасажирської сторони у вигляді паутиноподібної вм`ятини в нижньому куті, відсутнє дзеркало заднього виду пасажирської дверки, вм`ятина та деформація капоту в передній лівій частині з частковим відслоюванням лакофарбового покриття, розбиті передня права та ліва фари з частковим відслоюванням лакофарбового покриття в передній частині передніх крил та деформація переднього бамперу.
- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 69/К від 23.07.2018 року (т. 2 а.с. 38-44), з якого вбачається, що за даними наданої медичної документації, у гр. ОСОБА_9 , 1971 року народження, спостерігалось тілесне ушкодження у вигляді рвано-забійної рани передньої поверхні правого колінного суглобу та верхньої третини правої гомілки довжиною до 25 см, яка ускладнилась післятравматичним некрозом м`яких тканин, що потребував оперативного втручання.
Вказане ушкодження виникло від контакту (контактів) з тупим (тупими) предметом (предметами), могло утворитись в строк та при обставинах, вказаних у постанові, тобто 22.11.2017 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та за критерієм тривалості розладу здоров`я, відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як строк загоєння рани вищевказаного характеру перевищує 21 день.
Тривале лікування гр. ОСОБА_9 в Богуславській ЦРЛ з 22.11.2017 року по 18.12.2017 року та в КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» з 19.12.2017 року по 22.01.2018 року пов`язане як з характером вищевказаної рани (значний об`єм ушкоджень тканин, що призводить до тривалого строку їх загоєння), так й з виниклим через це ускладненням рани - некроз м`яких тканин, що потребувало хірургічного втручання - некректоміії з послідуючою аутодерматопластикою правої гомілки і стегна.
- протоколом огляду місця події та фототаблиці від 10.12.2018 року, з якого вбачається, що предметом огляду є велосипед марки «Україна» (об`єкт №1), який належить ОСОБА_9 та відображає на собі пошкодження правої частини, характерні для ДТП при зустрічному роз`їзді. Руль велосипеда вигнутий до правої задньої частини велосипеда. Багажник велосипеда, що кріпиться попереду руля, похилений в лівий бік велосипеда. На нижній частині рами з правого боку наявне пошкодження лако фарбового покриття що відобразилось у вигляді подряпини вздовж труби металевої рами. Права педаль велосипеда на час огляду відсутня на місці кріплення та знаходиться в багажнику велосипеда. Права задня частина рами вилки велосипеда має пошкодження у вигляді деформації металевої труби. Лако фарбове покриття задньої вилки у верхній частині на рівні колеса пошкоджене. Лако фарбове покриття правої частини передньої вилки пошкоджене. Оглядом велосипеда встановлено, що рама виготовлена з металу та вкрита лако фарбовим покриттям зеленого кольору. Передня вилка велосипеда вкрита лако фарбовим покриттям червоного кольору. В ході огляду потерпіла надала для огляду свої зимові напівсапожки, в яких вона була взута 22.11.2017 року в момент ДТП. Оглядом вказаних напівсапожок встановлено, що вони виготовлені з шкіряного матеріалу чорного кольору на застібці («молнія»). Правий напівсапожок на час огляду пошкоджено з правої внутрішньої частини, а саме, пошкоджено цілісність зпайки платформи до основної частини напівсапога. В місці пошкодження на рівні застібки по площині шкіряного покриття наявне нашарування лакофарбового покриття зеленого кольору (т. 2 а.с. 46-51).
- постановою старшого слідчого Богуславського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області, капітаном поліції ОСОБА_22 від 10.12.2018 року, велосипед «Україна» з механічними пошкодженнями, утвореними внаслідок дорожньо транспортної пригоди та пара зимових чобіт, що належать ОСОБА_9 з механічними пошкодженнями, утвореними внаслідок дорожньо транспортної пригоди визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000343 від 08.12.2017 року (т. 2 а.с. 52, 53).
- протоколом обшуку від 12.12.2018 року із застосуванням відеокамери «Sony» з фіксацією інформації на флеш картку Kingston 32 Gb, 10-20 класу, інвент.номер № 1014-0160, з якого вбачається, що старший слідчий Богуславського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області, капітан поліції ОСОБА_22 , за участю старшого інспектора криміналіста Богуславського ВП ОСОБА_19 , ОСОБА_23 , ОСОБА_7 , дільничного офіцера поліції ОСОБА_24 , о/у СКП Богуславського ВП ОСОБА_20 в присутності понятих ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , під час обшуку в приміщенні житлового будинку ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 11.12.2018 року, було запропоновано ОСОБА_23 та ОСОБА_7 видати автомобіль марки «Seat Malaga» та документи, на що ОСОБА_7 заявив, що автомобіль продав з техпаспортом, а водійське посвідчення спалив.
- заявою ОСОБА_7 від 29.11.2017 року до Богуславського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області та особистої розписки від 29.11.2017 року, з яких вбачається, що 29.11.2017 року за заявою ОСОБА_7 , йому було видано власний транспортний засіб - автомобіль марки «Seat Malaga», державний номерний знак: НОМЕР_1 , який був вилучений працівниками поліції 22.11.2017 року. Претензій до працівників поліції з приводу зберігання даного автомобіля ОСОБА_7 не мав та зобов`язався зберігати даний автомобіль в технічному стані, який був станом на 29.11.2017 року, до моменту прийняття рішення відносно події від 22.11.2017 року (т. 1 а.с. 196, 197).
На переконання колегії суддів вищенаведені у сукупності докази, які обґрунтовано визнано судом першої інстанції допустимими, належними, достатніми та достовірними, повністю доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального провапорушення, та спростовують апеляційні доводи захисника про відсутність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд вірно кваліфікував за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 не керував транспортним засобом, спростовується матеріалами провадження, поясненнями свідків та потерпілої. Пояснення потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_13 ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в своїй сукупності та взаємозв`язку повністю підтверджують факт керування ОСОБА_7 транспортним засобом. Фактичних обставин, які би встановлювалися із процесуальних джерел, передбачених ч.2 ст. 84 КПК України, у тому числі і із показань обвинуваченого, та які би указували на те, що автомобілем керувала інша особа, а не обвинувачений у ході судового розгляду не встановлено.
Доводи захисника про те, що в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.11.2017 вказана інша адреса, а тому такий доказ є недопустимим, не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки в зазначеному протоколі є виправлення з вул. Гагаріної на вул. Васильківську в с. Іванівка та на думку колегії суддів, це технічна описка особи, яка складала протокол.
Крім того, матеріалами провадження спростовуються доводи сторони захисту з приводу не визнання доказом висновку судово-медичної експертизи № 16 від 06.03.2018. Згідно матеріалів кримінального провадження, постановою прокурора в кримінальному провадженні начальника Богуславського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури була скасована постанова слідчого про закриття кримінального провадження у зв`язку із передчасністю вказаного рішення та неповнотою проведення судово-медичної експертизи щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілій.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення строків досудового розслідування, колегія суддів вважає не обґрунтованими. Так, повідомлення про підозру ОСОБА_7 було вручено 14.12.2018, а до суду обвинувальний акт було подано 22.12.2018, тобто у межах строків, передбачених ст. 219 КПК України.
Доводи захисника щодо проведення огляду транспортного засобу автомобіля від 22 листопада 2017 року було здійснено з порушенням ст.214 КПК України тобто до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, які було внесено 08 грудня 2017 року, тоді як дорожньо-транспортна пригода сталася 22 листопада 2017 року, не заслуговують на увагу, оскільки підставами для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, за відсутності об`єктивної сторони правопорушення, в даному випадку ч.1 ст. 286 КК України, тобто злочинними наслідками та причинному зв`язку між діяннями і наслідками, що настали, а саме тілесних ушкоджень потерпілої, відомості про кримінальне правопорушення не могли бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань без встановлення тілесних ушкоджень потерпілої, які, в свою чергу, були встановлені висновком експерта №69/К від 23.07.2018.
Доводи захисника про те, що протокол огляду місця події від 22 листопад 2017 року, у якому не відображено місце зіткнення автомобіля «Seat Malaga» з велосипедистом та який складено без участі учасників дорожньо-транспортної пригоди, вказаний протокол містить суперечності в частині місця вчинення злочину, як зазначено в обвинувальному акті, таким місцем є вул. Васильківська, буд. 30 в с. Іванівка Богуславського району, тоді як згідно з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди місцем вчинення злочину є АДРЕСА_1 (за повідомленням оперативного чергового вул. Васильківська, буд. 24 в с. Іванівка Богуславського району), є такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

Так, огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.
Та обставина, що у протоколі не відображено місце зіткнення транспортних засобів не дає підстав для визнання цього протоколу недопустимим доказом, оскільки слідчим була зафіксована лише та слідова інформація, яку він виявив і сприйняв на місці події. Невірне зазначення адреси огляду місця дорожньо-транспортної пригоди суд розцінює як описку, яка слідчим була допущена у ході проведення даної слідчої дії.
Доводи захисника про те, що наявна в матеріалах кримінального провадження постанова про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не є доказом, оскільки отримана не в процесуальний спосіб і не може бути доказом у справі, є частково обґрунтованими, разом з тим, вказана постанова була врахована судом, однак не покладена в основу для ухвалення обвинувального вироку суду.
Доводи захисника про те, що речові докази велосипед марки Україна та зимові жіночі чоботи вилучені через рік, стороні захисту під час виконання вимог ст.290 КПК не відкривались, а тому на думку захисту не можуть бути використані як джерело доказів у справі, є необґрунтованими, та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.
Доводи захисника про те, що висновки місцевого суду не містять доказів на підтвердження порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_7 , спростовують матеріалами провадження та дослідженими під час судового розгляду доказами.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, наведених у вироку підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, яким суд дав належну оцінку і які зазначені у вироку.
Доводи захисника про те, що судом першої інстанції не надано оцінки діям іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди (велосипедиста), який на думку захисту порушив низку норм Правил дорожнього руху України, то колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що потерпілою у дорожній ситуації за якої сталась дорожньо-транспортна пригода були допущені порушення вимог Правил дорожнього руху України, які вплинули на розвиток дорожньої ситуації, яка призвела до наїзду на потерпілу.
Колегія суддів критично відноситься до доводів захисника про те, що місцевим судом порушено процедуру допиту потерпілої і свідків по справі та безпідставно відмовлено стороні захисту на перехресний допит вказаних осіб. Так під час апеляційного розгляду колегією суддів за клопотанням захисника було досліджено аудіозаписи допиту свідків. Крім того, стороною захисту не було заявлено клопотання про повторний допит вказаних свідків в суді апеляційної інстанції.
Крім того, колегія суддів розцінює позицію сторони захисту такою, як спосіб уникнути відповідальності обвинуваченим за скоєне, а тому доводи щодо невірної оцінки доказів судом першої інстанції є безпідставними.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виконав покладені на нього обов`язки і зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Судом першої інстанції було враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки скоєного, поведінку обвинуваченого, а саме заперечення очевидних фактів, намагання всіляко переконати суд про свою непричетність до вчиненого, відсутність каяття у вчиненому, особу обвинуваченого зокрема, його відношення до вчиненого. Також судом не встановлено обставин, що пом`якшують. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст.67 КК України, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Також судом першої інстанції враховано особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що поведінка ОСОБА_7 після вчиненого злочину була негативною, а саме ним не було виконано вимоги п.п. «а», «б», «в», «г», «г», «д», «е» п. 2.10 Правил дорожнього руху України, оскільки він не залишив свій транспортний засіб на місці пригоди, не вжив можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілій, не викликав бригаду екстреної швидкої медичної допомоги, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди.
За всіх цих підстав у сукупності районний суд дійшов висновку щодо необхідності призначення покарання ОСОБА_7 у виді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами, в межах санкції ч.1 ст.286 КК України, і така позиція відповідає висновкам суду апеляційної інстанції.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст.75 КК України.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за наведених у вироку суду обставин, є доведеною.
Крім того, колегія суддів вважає законними та обґрунтованими висновки суду в частині вирішення питань щодо цивільного позову потерпілої, моральної шкоди, цивільних позовів прокурора та стягнення з обвинуваченого судових витрат понесених потерпілою на оплату правничої допомоги адвоката.
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу з доповненнями захисника слід залишити без задоволення, а вирок Богуславського районного суду Київської області від 09 липня 2019 року необхідно залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Богуславського районного суду Київської області від 09 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4