Справа № 204/754/19
Провадження № 1-кп/204/85/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2022 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000024 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 січня 2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь, Республіки Молдова, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, на утриманні нікого не маючого, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , 04 січня 2019 року близько 16 години 20 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Опель Вектра», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , рухався в Чечелівському районі в м. Дніпро по вул. Суворова з боку вул. Титова в напрямку вул. Литовської.
Під час руху водій ОСОБА_7 , проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам при виникненні небезпеки у вигляді пішохода ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину вул. Суворова та рухався зліва направо за напрямком його руху, завчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого, в районі будинку № 29-Б вул. Титова (магазин «АТБ»), скоїв на нього наїзд.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_9 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому медіального надмищелку правої стегнової кістки з відривом медіальної колатеральної зв`язки: закритого перелому правої малогомілкової кістки у верхній третині без зміщення відламків: синця по правій бічній поверхні грудної клітини по середньо-пахвовій лінії в проекції 8-12 ребер. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі о такий (такі), якими могли бути і виступаючі частини рухаючогося автомобіля, за умов дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння виявлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що ушкодження утворились незадовго до звернення за медичною допомогою у СБЛ № 1, тобто можливо і в термін, на який вказує обстежений та слідчий у клопотанні, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 343-е від 29 січня 2019 року за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад три тижні (більш, як 21 день), п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6. Термін зрощення кісткової тканини понад 21 добу.
Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 11/10.1/82 від 25 січня 2019 року у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Опель Вектра» ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В умовах місця події, водій автомобіля «Опель Вектра» ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода. При заданому механізмові подій, дії водія автомобіля «Опель Вектра» ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП.
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що водій ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом автомобілем «Опель Вектра», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно висновку судово авто-технічної експертизи порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, який свідчить: п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», невиконання якого знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Дії ОСОБА_7 , що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_9 , середньої тяжкості тілесне ушкодження, вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст.286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про закриття кримінального провадження № 0000024 за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В обґрунтування клопотання вказав, що, як зазначено в обвинувальному акті, кримінальне правопорушення вчинене за ч. 1 ст. 286 КК України 04.01.2019 року, тобто 04.01.2022 року закінчився трирічний строк, у зв`язку з чим його можливо звільнити від кримінальної відповідальності.
Захисник ОСОБА_5 просив ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України - закрити. В обґрунтування клопотання вказав, що згідно матеріалів кримінального провадження, інкримінована у провину ОСОБА_7 дорожньо-транспортна пригода мала місце 04.01.2019 року, таким чином, з дня вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення минуло більше трьох років. Відповідно до санкції, інкримінованої ОСОБА_7 ч. 1 ст. 286 КК України, передбачене покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. Відповідно до ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення відноситься до нетяжких злочинів. Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається зокрема, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Таким чином, оскільки станом на теперішній час трирічний строк притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 186 КК України сплинув, тому обвинуваченого ОСОБА_7 має бути звільнено від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього закрити.
Представник потерпілого ОСОБА_6 не заперечував проти закриття кримінального провадження, але він, як представник потерпілого, просить визнати обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення.
Прокурор проти задоволення заявленого клопотання не заперечував.
Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч.1 ст.7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого, вислухавши думку учасників кримінального провадження, роз`яснивши ОСОБА_7 наслідки задоволення клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_5 є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно ч. 4 до ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною КК України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення процесуальним законом не передбачено.
Санкцією ч. 1 ст. 286 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у випадках передбачених КК України, здійснюється виключно судом.

На виконання вимог ст. 285 КПК України, ОСОБА_7 роз`яснено право на таке звільнення. Роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, а тому строк давності, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України встановлено три роки.

У ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Так, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (ці строки диференційовані залежно від тяжкості вчиненого злочину); протягом цих строків особа не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Зупинення спливу строку давності у випадку ухилення особи від досудового слідства або суду є посткримінальною санкцією, заходом кримінально-правового характеру, покликаним забезпечувати здійснення кримінального переслідування і реалізацію кримінальної відповідальності.
Під ухиленням від слідства або суду з огляду на положення ч. 2 ст. 49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, імітація своєї смерті тощо).
Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства, перевірено підстави оголошення у розшук і можливого ухилення останнього від досудового слідства.
Обвинувачений ОСОБА_7 з 04 січня 2019 року інших кримінальних правопорушень не вчиняв.
З матеріалів кримінального провадження не вбачається факт ухилення обвинуваченого від слідства, або оголошення його в розшук, тобто відсутні обставини, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності.
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який він вчинив 04.01.2019 року, а тому відповідно до ст. 49 КК України обчислення строку давності починається з дня вчинення злочину, а саме 04.01.2019 року.

Отже, з урахуванням обставин кримінального провадження, положень п.2 ч. 1 ст. 49 КК України, станом на 04 січня 2022 року сплинув строк 3 роки з дня вчинення кримінального правопорушення та закінчились визначені п.2 ч.1 ст. 49 КК України строки давності.
Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.
Застосування вказаних положень кримінального закону для суду є обов`язковими і носять імперативний характер. В разі встановлення судом закінчення визначеного строку, безпідставної відмови у звільненні від відповідальності не допускається. Незгода потерпілого, не може бути підставою для відмови у звільненні особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченому заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку. Однак обвинувачений ОСОБА_7 не заперечує проти закриття провадження з відповідних підстав, його захисником подане відповідне клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, яке повністю підтримано обвинуваченим.
З`ясувавши позицію обвинуваченого та впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд враховує, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за період проведення досудового розслідування до кримінальної відповідальності за вчинення інших кримінальних правопорушень не притягувався, а тому клопотання про звільнення від притягнення до кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.
Таким чином, у зв`язку із встановленням підстав, передбачених ст. 49 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього закриттю на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Речові докази відсутні.
Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.
Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.
Як було вище зазначено, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрито на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, що є нереабілітуючою підставою.
Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.
Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.
Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 вересня 2021 року (справа № 342/1560/20, провадження № 51-2331км21).
Таким чином, у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно стягнути на користь держави витрати за проведення по справі судово-автотехнічної експертизи № 11/10.1/82 від 25 січня 2019 року, згідно наданої довідки.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49 КК України, ст. ст.124,284,285,286,288,350,372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження № 0000024 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 січня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України - задовольнити.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судово-автотехнічної експертизи № 11/10.1/82 від 25 січня 2019 року у сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн. 00 коп.
Речові докази відсутні.
Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1