Справа № 930/2509/21
№1-кс/930/778/21

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.11.2021 року

Слідчий суддя Немирівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові клопотання слідчого СВ відділу поліції №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000073 від 14.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, про накладення арешту на майно,-
ВСТАНОВИВ:
До Немирівського районного суду звернувся слідчий СВ відділу поліції №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , із клопотанням, яке погоджене з прокурором Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000073 від 14.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, про накладення арешту на майно, мотивуючи його тим, що Немирівською окружною прокуратурою здійснювалось вивчення стану дотримання інтересів держави щодо використання земель на території Немирівської ОТГ Вінницького району Вінницької області. В ході здійснення представницької діяльності установлено, що земельні ділянки історико культурного призначення з кадастровими номерами :01:001:0769 площею 11,1629 га, :01:001:0744 площею 7,1513 га, :02:001:0774 площею 2,4858 га, :02:001:0754 площею 7,5 га, :01:001:0164 площею 3,8446 га використовуються для вирощування сільськогосподарських культур. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в користування вказані ділянки не надавались, орендна плата не сплачувалась. Зазначені обставини свідчать про самовільне зайняття та використання вищевказаних земельних ділянок. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням на даний час не установлена.

Відомості про даний факт внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000073 від 14.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

В подальшому в рамках досудового розслідування встановлено, що на земельній ділянці із кадастровим номером :01:001:0744 площею 7,1513 га, яка в свою чергу являється землями історико-культурного призначення наявний посів рослини соняшника.

У зв`язку з чим 03.11.2021 року за участі посадових осіб Немирівської міської ради, ДПС у Вінницькій області, іституту кормів та сільського господарства Поділля НААН та Держгеокадастру у Вінницькій області було проведено огляд місця події. В ході даного огляду установлено, що на даній земельні ділянці наявний посів соняшника, який був здійснений насінням низької якості про, що свідчать різноякісні «шапки» на рослинах соняшника із різною кількістю. Водночас встановлено, що на момент огляду посів хаотичний, сліди обробітку та збору відсутні, наявне сильне забур`янення.

У свою чергу посів рослини соняшника на земельній ділянці із кадастровим номером :01:001:0744 площею 7,1513 га. постановою слідчого від 03.11.2021 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Так, посіви соняшника площею 7,1513 га, який вирощується на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0744 є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000073 від 14.09.2021, про що слідчим винесено відповідну постанову.

Окрім цього, вищезазначене посіви рослин соняшника підпадають під ознаки майна, що підлягає спеціальній конфіскації, оскільки підпадають під ознаки зазначені в п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України, а саме: одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна.

Згідно з абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Тому є підстави вважати що при не накладенні арешту на посіви рослин соняшника площею7,1513 га, який вирощується на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0744 існують цілком обґрунтовані ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження зазначеного майна.

Вказане майно є способом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, має доказове значення у кримінальному провадженні, а отже необхідно усунути будь-яку можливість стороннім особам користуватись ним.

Не накладення арешту на зазначене майно призведе до фактично повного знищення слідів кримінального правопорушення, а отже - до неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Згідно з правовою позицією, висловленою у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Раймондо проти Італії» від 22.02.1994, арешт відповідного майна, поза сумнівом, застосовується як проміжний захід, що має забезпечувати, у разі потреби, подальшу конфіскацію цього майна, яке вважається органом досудового розслідування ймовірним результатом незаконної діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України регламентовано, що зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року №1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (далі - Порядок).

Так, забезпечення схоронності тимчасово вилученого майна врегульовано у п. 27 вказаного Порядку, де зазначено, що схоронність такого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно.

При цьому за п. 28 Порядку речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, які через громіздкість або з інших причин, визначених у КПК, не можуть зберігатися без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у пунктах 17-26 цього Порядку, передаються (крім випадків, коли такі речові докази повернуто власникові або передано йому на відповідальне зберігання) за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Так, в ході проведення досудового розслідування установлено, що власник посівів соняшника відсутній.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - АРМА), для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі - Закон), АРМА здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються до АРМА не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора (п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону).

Вимогами статті 24 Закону, встановлено, що надходження від здійснюваного Національним агентством управління активами, а також кошти, одержані на підставі міжнародних угод щодо розподілу та повернення активів в Україну, перераховуються до державного бюджету.

Слідчий СВ Відділу поліції №5 Вінницького РУП ГУНПу Вінницькій області ОСОБА_3 та прокурор Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд клопотання за їх відсутності, клопотання підтримують в повному обсязі та просять суд його задовольнити.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, розгляд клопотання слідчого здійснювався у відсутність осіб у володінні і користуванні, яких знаходились вищевказані речі, з метою усунення можливостей їх приховування та знищення, а також забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Суд, беручи до уваги вищевикладене, ознайомившись із клопотанням та доданими до нього матераліами, прийшов до висновку про задоволення клопотання.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети, що були об`єктом протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України регламентовано, що зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року №1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (далі - Порядок).

Так, забезпечення схоронності тимчасово вилученого майна врегульовано у п. 27 вказаного Порядку, де зазначено, що схоронність такого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно.

При цьому за п. 28 Порядку речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, які через громіздкість або з інших причин, визначених у КПК, не можуть зберігатися без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у пунктах 17-26 цього Порядку, передаються (крім випадків, коли такі речові докази повернуто власникові або передано йому на відповідальне зберігання) за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - АРМА), для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі - Закон), АРМА здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40, 98, 100, 107, 110, 131, 132, 167, 170-173, 395 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ відділу поліції №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно - задовольнити.

Накласти арешт на посів рослини соняшника, який розташований на земельні ділянці із кадастровим номером :01:001:0744 площею 7,1513 газ метою забезпечення збереження вказаних речових доказів шляхом встановлення заборони на вчинення будь-яких дій, пов`язаних зі збиранням врожаю соняшника із застосуванням спеціальної сільськогосподарської техніки або без такої, окрім осіб яким зазначене майно передано в управління.

Речові докази передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () в управління для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених ст.ст.1,9, 19,24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» посіви соняшнику, орієнтовною площею 7,1513 га, які вирощуються на земельній ділянці :01:001:0744.

Контроль за виконанням вищевказаної ухвали слідчого судді покласти на прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів після її оголошення, а особами, які не були при її оголошенні протягом п`яти днів після отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1