Справа № 487/2218/20
Провадження № 1-кп/487/295/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суду м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження №0001165 від 09.04.2020 та №0000555 від 09.09.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Євпаторія АРК, є громадянином України, має повну середню освіту, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працює, раніше судимий 17.12.2019 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт, фактично проживає за адресою : АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
06.04.2020 приблизно о 14:30 год., більш точного часу під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку 16 по вул. Даля в м. Миколаєві, діючи повторно, шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_6 , заволодів мобільним телефоном марки «Xiomi Redmi» 3 в корпусі срібного кольору, imei 1 НОМЕР_1 та imei 2 НОМЕР_2 , що належить останній, після чого, утримуючи майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись майном потерпілої на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 790,89 грн.
Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, у вчиненні якого визнається винним.
Крім того, 03.09.2020 приблизно о 10:00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , реалізуючи свій умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи настання наслідків, розуміючи що за його діями ніхто не спостерігає та вони являються непомітними для оточуючих, здійснив крадіжку мобільного телефону марки «Samsung» моделі «GT-B2710», вартістю 566,67 грн., який належить ОСОБА_7 , після чого утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на вказану суму.
Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, у вчиненні якого визнається винним.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав в повному обсязі, в скоєному щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальних актах.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 06.04.2020 біля будинку АДРЕСА_3 зустрівся зі знайомою ОСОБА_6 . Попросив у неї телефон для здійснення дзвінку. Оскільки вони були знайомі, то вона надала йому свій телефон. Після чого, він з мобільним телефоном потерпілої пішов до ломбарду та заклав його. 03.09.2020 мати його знайомої ОСОБА_6 ОСОБА_7 попросила його прийти до неї в квартиру та допомогти налагодити телевізійну приставку Т-2. З цією метою він прийшов до квартири потерпілої та в кімнаті займався підключенням телевізійної приставки. Господарка в цей час вийшла з кімнати. На дивані він побачив мобільний телефон потерпілої та забрав його собі. Потім вийшов з квартири з телефоном та продав його на Центральному ринку. В скоєному кається, розмір матеріальної шкоди не оспорює.
Крім того, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 та ч.2 ст. 185 КК України підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, а саме:

-Заявою ОСОБА_6 від 08.04.2020 в якій вона просить вжити заходів до ОСОБА_3 , який 06.04.2020 шляхом зловживання довірою заволодів її мобільним телефоном Xiomi, чим завдав їй матеріальний збиток в сумі 3000 грн.
-Заявою ОСОБА_3 від 09.04.2020 про добровільну видачу договору про надання фінансового кредиту, згідно з яким він заклав у ломбард мобільний телефон Ксиомі 3, яким він заволодів 06.04.2020 шляхом зловживання довірою ОСОБА_6
-Копією договору про надання фінансового кредиту та заставу майна № від 06.04.2020, відповідно до якого ОСОБА_3 передав у заставу мобільний телефон «Xiomi Redmi» 3 за ціною 790,89 грн.
-Копією квитанції від 14.04.2020, наданою слідчому потерпілою ОСОБА_6 про викуп мобільного телефону з ломбарду.
-Заявою ОСОБА_6 від 14.04.2020 про добровільне надання мобільного телефону для огляду.
-Протоколом огляду предмету від 14.04.2020, відповідно до якого слідчим оглянуто мобільний телефон «Xiomi Redmi» 3 в корпусі срібного кольору, imei 1 НОМЕР_1 та imei 2 НОМЕР_2
-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.09.2020, відповідно до якого ОСОБА_7 просить вжити заходів до наглядно знайомого на імя ОСОБА_8 , який 03.09.2020 о 10-00 год. шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон Самсунг
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.10.2020, відповідно до якого ОСОБА_7 на фотознімку під №1 впізнала ОСОБА_3 , як особу, яка 03.09.2020 викрала її мобільний телефон;
-Протоколом проведення слідчого експерименту від 24.11.2020 та відеозаписом його проведення, з якого вбачається, що ОСОБА_3 на місці вчинення кримінального правопорушення розповів про обставини викрадення мобільного телефону потерпілого ОСОБА_7
-Висновком експерта №1630 від 12.11.2020, відповідно до якого ринкова вартість (без урахування до неї суми податку на додану вартість) мобільного телефону марки «Samsung» моделі «GT-B2710», який був у використанні, станом на 03.09.2020, могла становити 566,67 грн.
Досліджені докази судом визнані належними та допустимими, оскільки отримані у порядку встановленому КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що мають значення для кримінального провадження. Підстав для визнання доказів недопустимими судом не встановлено.

Таким чином, показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які надані без будь-якого примусу, є послідовними, логічними, визнаються судом належними, допустимими, достовірними та в сукупності з дослідженими судом письмовими доказами, є достатніми на підтвердження встановлених судом фактичних обставин.
З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України, а кваліфікацію його дій вірною.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 офіційно не працює, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на наркологічному обліку з 2019 року.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії нетяжких злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого злочину.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 за вчинені злочини необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення в межах санкцій ч.2 ст. 190 та ч.2 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ч.1 ст. 70 КК України.

Крім того, оскільки злочин у скоєнні якого ОСОБА_3 визнається винним даним вироком був скоєний після постановлення вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2019, яким ОСОБА_3 засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до вісімдесяти годин громадських робіт та відповідно до довідки Філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області від 27.05.2021 має невідбутий строк покарання 16 годин, суд, відповідно до положень ст.. 71 КК України, вважає необхідним до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2019.

В той же час, з урахуванням особи обвинуваченого, який має постійне місце проживання, частково відшкодував матеріальну шкоду, в скоєному щиро розкаявся, суд переконаний, що досягти мети виправлення останнього та запобігти вчиненню ним нового правопорушення можливо без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробування, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільні позови у кримінальному провадженні потерпілими не заявлені.
Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує у відповідності до ст.100, 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368-371, 373-374, 392, 393, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.2 ст. 190 КК України 1 (один) рік позбавлення волі

за ч.2 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2019 та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки 1 (один) день.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання з випробув анням, якщо він протягом визначеного іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази: - мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT-B2710», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 вважати повернутим власнику.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м. Єпаторія АРК, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи №1630 від 12.11.2020 в сумі 1307,60 грн. (одна тисяча триста сім гривень 60 копійок).

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його оголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1