ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/9732/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/641/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

представника органу пробації ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 січня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні подання Мелітопольського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні засудженого ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 лютого 2019 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

19 серпня 2020 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшло подання Мелітопольського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні ОСОБА_7 та направлення його в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 лютого 2019 року.

Подання обґрунтовано тим, що за час перебування ОСОБА_7 на обліку, до нього двічі було застосовано застереження у вигляді письмового попередження за неявку без поважної причини на реєстрацію до органу пробації 16 грудня 2019 року, 6 липня 2020 року та 7 вересня 2020 року.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні в період іспитового строку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Встановивши, що під час іспитового строку ОСОБА_7 дійсно тричі не з`явився на реєстрацію до органу пробації, але вказані неявки не свідчать про його умисне небажання засудженого стати на шлях виправлення, обвинувальний вирок за ч. 2 ст. 186 КК України відсутній, до адміністративної відповідальності він не притягувався, суд першої інстанції прийшов до висновку, що викладені у поданні обставини не є достатніми підставами для направлення засудженого для відбування призначеного покарання, у зв`язку з чим, у задоволенні подання Мелітопольського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання Мелітопольського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області та направити ОСОБА_7 для відбування покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, призначеного вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 лютого 2019 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_7 тричі без поважних причин не з`явився на реєстрацію до органу пробації.

Відповідно до показань ОСОБА_7 , 16 грудня 2019 року він не з`явився на реєстрацію, оскільки забув, а 6 липня 2020 року та 7 вересня 2020 року перебував на роботі та не встиг з`явитись до органу пробації (хоча відповідно до пояснень ОСОБА_7 , які містяться в особовій справі, 6 липня 2020 року засуджений не з`явився на реєстрацію, оскільки спав).

Жодні документи на підтвердження поважності причин неявки на реєстрацію суду не надані.

Крім того, доводи адвоката про те, що 6 липня 2020 року ОСОБА_7 в телефонному режимі попередив представника органу пробації про те, що він на роботі та не зможе з`явитись на реєстрацію, не підтверджені ані показаннями самого засудженого, ані показаннями представника органу пробації.

Відповідно до показань представника органу пробації, 6 липня 2020 року ОСОБА_7 зателефонував до пробації лише задля того, щоб уточнити, коли йому необхідно з`явитись на реєстрацію. При цьому, про те, що він не зможе з`явитись та про причини неявки засуджений не повідомив.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу без доповнень.

Представник органу пробації у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що після подачі апеляційної скарги засуджений продовжував порушувати обов`язок явки на реєстрацію, було 3 неявки, але на теперішній час він не з`явився ще й 15 листопада 2021 року.

Засуджений у судовому засіданні апеляційного суду просив апеляційну скаргу залишити без задоволення та зазначив, що він міг переплутати дати явки до органу пробації, але завжди приходив наступного дня, міг не з`явитись на реєстрацію через те, що запрацювався та забув.

Захисник засудженого у судовому засіданні апеляційного суду просив апеляційну скаргу залишити без задоволення та зазначив, що рішення суду є законним, а після того у засудженого була лише одна неявка 15 листопада 2021 року. Крім того, вироку у відношенні засудженого немає.

Заслухавши доповідь судді, прокурора та представника пробації, засудженого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи ОСОБА_7 , останній був засуджений вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 лютого 2019 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання з випробуванням тричі без поважної причини не з`явився на реєстрацію до органу пробації, а також обвинувачується у вчиненні під час іспитового строку нового кримінального правопорушення, начальник Мелітопольського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_7 та направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні зазначеного подання, мотивуючи це тим, що засуджений ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності не притягувався, обвинувальний вирок за ч. 2 ст. 186 КК України відсутній, а факти неявок на реєстрацію до органу пробації хоча і встановлені, але не свідчать про його умисне небажання стати на шлях виправлення.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України суд може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

За змістом наведених положень закону, при вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи були порушення систематичними та чи свідчать ці правопорушення про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції належним чином перевірив обставини, зазначені в поданні.

Як вбачається з наявної в особовій справі підписки, 22 березня 2019 року засуджений ОСОБА_7 був ознайомлений з умовами та порядком звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також обов`язками, покладеними на нього судом (особова справа, а.с. 10).

Відповідно до постанови від 22 березня 2019 року, ОСОБА_7 було встановлено дні явки для реєстрації кожного першого та третього понеділка кожного місяця (особова справа, а.с. 12).

Із листка реєстрації встановлено, що перебуваючи на обліку, ОСОБА_7 тричі 16 грудня 2019 року, 6 липня 2020 року та 7 вересня 2020 року на реєстрацію не з`явився, проте за викликами інспектора органу пробації з`являвся та давав пояснення з зазначеного приводу, вказавши, що у ці дні він забув з`явитись на реєстрацію (особова справа, а.с. 75, 109).

Що стосується такої підстави для скасування звільнення від відбування покарання як наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, то вона на увагу не заслуговує та є передчасною, оскільки матеріали провадження не містять належним чином завіреної копії обвинувального вироку, що набрав законної сили, за яким ОСОБА_7 було б притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, а тому колегія суддів вважає, що відсутні на цей час належні докази того, що засуджений вчинив новий злочин під час іспитового строку.

Колегією суддів встановлено, що хоча засуджений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, однак його вина не встановлена обвинувальним вироком, до того ж, він у цілому виконував покладені на нього обов`язки, але за весь час випробування дійсно тричі не з`явився на реєстрацію до органу пробації без поважної причини, а враховуючи обставини, які завадили йому вчасно з`явитися на реєстрацію, їх характер не свідчить про свідоме умисне небажання ставати на шлях виправлення, не вказує на підвищену суспільну небезпеку засудженого, всі вони були вчинені протягом нетривалого проміжку часу та лише самі по собі не вказують переконливо на те, що засуджений не бажає вставати на шлях виправлення і він повинен бути направлений до місць позбавлення волі.

Крім того, в подальшому, після відповідних попереджень, своїх обов`язків засуджений ОСОБА_7 в цілому не порушував, за весь час 29 разів сумлінно з`явився для реєстрації до органу пробації (особова справа, а.с. 13), адміністративних правопорушень, які б свідчили про його небажання ставати на шлях виправлення взагалі не вчиняв.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що даних, які беззаперечно свідчили би про те, що ОСОБА_7 не бажає ставати на шлях виправлення матеріали провадження не містять, і викладені у поданні обставини не є достатніми підставами для скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та його направлення до місць позбавлення волі.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 січня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні подання Мелітопольського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 320/9732/18