ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2779/21 Справа № 204/2621/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000259 стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю:
захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2021 року клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк його дії до 10 жовтня 2021 року включно.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції, зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі.
Крім того, судом враховано також й наявність доведених ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, що не дає достатніх правових підстав суду для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який.
Разом з цим, при вирішенні питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції послався й на практику Європейського суду з прав людини, зокрема на рішення «Ілійков проти Болгарії», згідно якого суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
У своєму клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що не був присутній у судовому засіданні суду першої інстанції у зв`язку з тим, що в цей день раніше було призначено апеляційний перегляд аналогічної ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2021 року за його апеляційною скаргою, а тому оскільки він прибув до апеляційного суду він був позбавлений можливості приймати участь у судовому засіданні суду першої інстанції. Крім того зазначає, що копію оскарженої ухвали отримав лише 15 вересня 2021 року та на наступний день звернувся з апеляційною скаргою.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням права на захист обвинуваченого та просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.
В обґрунтування своєї скарги зазначає про те, що судом не було враховано положення абз. 10 п. 20-5 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, відповідно до якого клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути подано не пізніше ніж за 10 днів до закінчення строку, а тому, оскільки таке клопотання було подано прокурором 12 серпня 2021 року, суд не мав права його розглядати раніше ніж 22 серпня 2021 року.
Крім того зазначає, що судом порушено право на захист обвинуваченого, оскільки він не повідомлявся належним чином про дату та час судового засідання та в цей день був присутній в апеляційному суді, де мала слухатись його апеляційна скарга на попередню ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому судом безпідставно залучено захисника ОСОБА_7 на окрему процесуальну дію, чим фактично порушено його право на захист.
Разом з цим посилається також й на те, що у даному кримінальному провадженні відсутні ризики, на які суд посилається у своїй ухвалі, а саме ризик переховування та незаконного впливу на свідків та потерпілих, оскільки під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_7 не переховувався від органу досудового розслідування, приймав участь у слідчих діях, має постійне місце мешкання та стійкі соціальні зв`язки. Більше того, за час судового розгляду кримінального провадження він у повному обсязі відшкодував потерпілим завдані збитки, а тому твердження суду, що він може здійснювати незаконний вплив на потерпілих не підтверджується жодним доказом.
Також зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не засуджений, має постійне місце мешкання та реєстрації, де проживає з дружиною, яка має поганий стан здоров`я, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, що свідчить про наявність у нього стійких соціальних зв`язків та можливості застосування до нього альтернативних запобіжних заходів.
Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, вважав ухвалу суду необґрунтованою, просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Інші учасники апеляційного перегляду до зали суду не з`явились, були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, клопотань про свою обов`язкову участь не направляли, що, відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України не є перешкодою для розгляду справи у їх відсутність.
Мотиви апеляційного суду.
Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження.
Розглядаючи клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зважає на ту обставину, що він не був присутній у судовому засіданні під час розгляду питання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою та копію оскарженої ухвали отримав 15 вересня 2021 року і на наступний день звернувся з апеляційною скаргою, а тому колегія суддів вважає, що строки пропущено ним з поважний причин і такий строк підлягає повновленню.
Щодо доводів апеляційної скарги по суті.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Частина 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. проголошує, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків, зокрема, законного арешту для забезпечення виконання будь-якого обов`язку встановленого законом (п. b), або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення (п. с) і відповідно до процедури, встановленої законом.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За положеннями ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до раніше не судимої особи, окрім підозрюваної або обвинувачуваної у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як слідує з матеріалів справи, в провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження №0000259 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, розгляд якого наразі триває.
Прокурором до суду першої інстанції було подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 з тих підстав, що на час подання клопотання продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який, в тому числі був підставою для обрання саме такого, виключного, запобіжного заходу.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Перевіривши матеріали провадження на предмет наявності ризиків, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, з метою уникнути покарання за інкримінований йому особливо тяжкий злочин, а також здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.
Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що обвинуваченому ОСОБА_7 інкримінується вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке посягає на найвищу соціальну цінність, визначену Конституцією України, а саме на життя декількох осіб та за вказане кримінальне правопорушення законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 до 15 років або довічне позбавлення волі. Більше того, обвинувачений ОСОБА_7 не має постійного місця реєстрації, що з урахуванням вищевказаних обставин дає підстави вважати, що останній може переховуватись від суду, а тому такий ризик є наявним та обґрунтованим.
При цьому, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачуэться ОСОБА_7 , який є особливо тяжкими злочином. Разом з цим, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.
Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що останні ще не допитані у судовому засіданні, а тому обвинувачений ОСОБА_7 може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що факт відшкодування потерпілим завданої шкоди сам по собі не виключає можливості здійснення незаконного впливу на потерпілих, тим більше, що один з потерпілих фактично є сусідом обвинуваченого.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження в межах заявленого клопотання та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до абз. 10 п. 20-5 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, на яку посилається захисник у своїй апеляційній скарзі, під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
В той же час, вказане положення закону визначає обов`язок сторони обвинувачення звернутись до суду з відповідним клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та встановлює для цього відповідний строк.
Проте, вказана вимога закону не містить застережень щодо терміну розгляду такого клопотання судом, а з урахуванням вимог ч. 2 ст. 331 та ч. 4 ст. 199 КПК України, таке клопотання може бути розглянуто у будь-який момент, однак до закінчення строку дії попередньої ухвали, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає доводи захисника в цій частині такими, що ґрунтуються на власному, помилковому тлумаченні норм КПК України.
Посилання захисника про порушення судом першої інстанції права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 не відповідають фактичним обставинам справи з огляду на таке.
Як видно з матеріалів контрольного провадження, у судове засідання Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, яке було призначено на 12 серпня 2021 року захисник ОСОБА_6 не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується, в тому числі й його власною заявою у якій він просив відкласти розгляд справи на іншу дату. В той же час, оскільки прокурором у цьому засіданні було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , судом обґрунтовано та з метою забезпечення його права на захист, було постановлено ухвалу про призначення останньому захисника на окрему процесуальну дію, а тому, оскільки захисник ОСОБА_10 отримав зазначене клопотання та був присутній під час його розгляду, висловлював свою думку з цього приводу, апеляційний суд вважає, що у даному випадку право на захист обвинуваченого ОСОБА_9 судом першої інстанції не порушено.
Безумовно, апеляційний суд враховує доводи захисника щодо того факту, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше не засуджений, має постійне місце мешкання, а також має дружину, з якою спільно проживає, позитивно характеризується за місцем мешкання та роботи. В той же час, зазначені обставини жодним чином не скасовують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не є самодостатніми підставами для зміни обвинуваченому запобіжного заходу.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини що стосується порушення, статті 5, пункту 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод (право на справедливий суд) у зв`язку з надмірно тривалим триманням обвинувачених під вартою та тривалим кримінальним провадженнями, тому звертає увагу на тривалість кримінального провадження, періодичність призначення судових засідань, рух даної справи та не вважає, що загальний строк тримання ОСОБА_7 , під вартою є надмірним, з огляду на складність кримінального провадження та кількість процесуальних дій, які необхідно провести.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання захисника ОСОБА_6 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4