ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/717/21 Справа № 707/1430/21 Категорія: ч.3 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданнсекретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора обвинуваченого захисника потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоувальськ, Крутихінського району, Алтайського краю, Російської Федерації, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 25.02.2013 Золотоніським районним судом Черкаської області за ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 186, ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі - 24.12.2014 звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 7 місяців 28 днів;
- 18.03.2016 Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 20.04.2016 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст. 185 засуджений на строк до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 12.04.2017 апеляційним судом Черкаської області за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, ч.4 ст. 70 за сукупністю вироків Автозаводського районного суду від 20.04.2016 - 3 роки 2 місяці позбавлення волі, ст. 71 КК України приєднано 7 місяців позбавлення волі по вироку Золотоніського районного суду від 25.02.2013 та остаточно призначено покарання у виді 3 роки 9 місяців позбавлення волі. Звільнений 04.07.2017;
- 24.04.2018 Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 05.05.2020 на підставі ст. 81 КК України з невідбутим строком 11 місяців 17 днів,-
визнано виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком за ч.3 ст. 185 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24.04.2018 та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту затримання 23.06.2021.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 326,90 грн..
Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 30.09.2021 ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 26.01.2021 близько 20 години , повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом підбору ключа від вхідних дверей, проник до приміщення будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_9 , звідки викрав бензопилу марки «Зенит» БПЛ-52/45 А2, яка належить потерпілому, вартість якої згідно висновку експерта № СЕ-19/124-21/2817-ТВ від 09.03.2021 становить 1200 гривень, після чого з місця злочину зник, завдавши ОСОБА_9 , матеріальних збитків на вищевказану суму.
Не погоджуючись з вироком місцевого суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій вказував на те, що місцевим судом не враховано відсутність претензій потерпілого, а також те, що на його утриманні перебуває цивільна дружина та син. Просив призначити йому покарання у виді обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, думку потерпілого ОСОБА_9 , який погодився з апеляційною скаргою обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за яке він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на доказах, досліджених судом в порядку ст. 349 КПК України, та ніким не оспорюються.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України є вірною.

Оскільки учасники судового провадження не оспорюють доведеність винуватості, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , тому судом апеляційної інстанції вирок місцевого суду в цій частині не перевіряється.

Доводи апелянта про суворість призначеного йому покарання та необхідність призначення йому покарання у виді обмеження волі колегія суддів вважає безпідставними, а тому апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Визначені в ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципу співмірності цей захід примусу за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 місцевий суд достатньо виконав вимоги ст. 50, 65, 66, 67 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, неодружений, думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, щоб надати можливість йому працевлаштуватися та відшкодувати завдані збитки, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме - щире каяття, враховуючи відсутність обтяжуючих покарання обставин, обґрунтовано призначив за ч.3 ст. 185 КК України мінімальне покарання, передбачене санкцією вказаної статті, у виді 3 років позбавлення волі, та на підставі ч.1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком , частково приєднав невідбуте покарання за вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24.04.2018, призначивши ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.

Частиною 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання відповідає принципу індивідуалізації призначення покарання та вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, оскільки санкція ч.3 ст. 185 КК України не передбачає покарання у виді обмеження волі, обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин, тому його виправлення можливе лише при призначенні покарання у виді реального позбавлення волі, яке призначено судом першої інстанції в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст. 185 КК України.

Переконливих доводів про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок суворості в поданій апеляційній скарзі не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено, в зв`язку з чим вважати його занадто суворим колегія суддів підстав не вбачає.

Підстави для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 відсутні.

Призначене ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі є співмірним протиправному діянню, відповідає принципу індивідуалізації призначення покарання та вимогам ст. 50, 65 КК України, належним чином мотивоване, і є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та досягнення мети покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження місцевим судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для його зміни та призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, як про це просить обвинувачений в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

ухвалила:

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення,а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді