В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2021 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні к залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 0003621 від 26.08.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя, українця, громадянина України, має середню освіту, на утримані дітей не має, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому: 20.03.2007 Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 153 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років. 21.11.2014 звільнений по відбуттю строку покарання; 06.04.2015 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. Згідно ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік; 16.09.2015 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. Згідно ст. 71 КК України частково приєднано до вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 06.04.2015 та визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці. 23.12.2015 Апеляційним судом Запорізької області визначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, 16.05.2016 Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя за ч.1 ст. 115 ККУ до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років. Згідно ст. 71 КК України частково приєднано до вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 06.04.2015 та визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком, на 7 років 3 місяці, звільнився 06.05.2021 року умовно-достроково невідбутий строк 8 міс.9 днів.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
26 серпня 2021 року приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, знаходячись біля спортивного майданчику, розташованого неподалік від будинку № 10 по вулиці Лєрмонтова у місті Запоріжжя, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля ОСОБА_6 розбив скляну пляшку з алкоголем, тим самим приготував собі знаряддя для скоєння вищевказаного злочину.

Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, оцінивши свою реальну перевагу в фізичному розвитку перед потерпілим, та наявність розбитої пляшки в руках, почав погрожуючи застосуванням фізичної сили та розбитою пляшкою потерпілому ОСОБА_6 , та гучно висловив йому свою вимогу віддати мобільний телефон та гроші. В свою чергу потерпілий ОСОБА_6 , розуміючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, передав ОСОБА_4 власний мобільний телефон «Хіаomi Redmi Note4» в корпусі чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-21/10366ТВ від 02.09.2021 складає 1500 гривень 00 копійок, та грошові кошти у сумі 120 гривень.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1 620 гривень.

Крім того, 26 серпня 2021 року приблизно о 01 годині 10 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись біля спортивного майданчику, розташованого неподалік від будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптових неприязних відносин з ОСОБА_6 , виниклих у зв`язку з вчиненням раніше відносно останнього протиправними діями, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, тримаючи правою рукою осколок розпитої пляшки, наніс ОСОБА_6 не менш ніж два удари в ліву частину обличчя, спричинивши відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1673п тілесні ушкодження у вигляді:рана (рани) лівої половини обличчя: середньої третини обличчя зліва, яка поширюється на ліву щічну, підочну ділянку, підщелепну ділянку», що кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я;синець на нижньому повіці лівого ока; крововилив на білковій оболонці лівого ока, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до ст. 337 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованими кримінальними правопорушеннями, повністю визнав себе винуватим, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 26 серпня 2021 року вночі близько першої години повертався додому, зустрів біля спортивного майданчика свого знайомого, який разом із потерпілим вживали алкогольні напої. Він залишився з ними, вони випивали, потім знайомий пішов, а він з потерпілим залишилися вдвох. У цей же час він вирішив заволодіти мобільним телефоном потерпілого, для цього щоб його залякати розбив пляшку та погрожував потерпілому щоб той віддав мобільний телефон. Коли потерпілий віддав йому мобільний телефон та гроші 120 грн, він вирішив піти, однак його наздогнав потерпілий та почалася бійка, під час якої він наніс потерпілому два удари правою рукою по обличчю розбитою пляшкою. Потерпілий присів, а він покинув місце пригоди з викраденими речами. На ранок його затримала поліція і він видав викрадені речі добровільно. Вказав, що усвідомив недопустимість такої поведінки, просив суд суворо його не карати, зазначив, що вибачився перед потерпілим. Також вказав, що наразі став на шлях виправлення, проживає у незареєстрованому шлюбі ,його дружина наразі вагітна, а тому після понесеного покарання за вчинене має намір більше не вчиняти злочинів.
У судове засідання потерпілий не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи, цивільний позов не подавав.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочинів, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у даному кримінальному провадженні щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого та процесуальних документів щодо витрат та речових доказів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при вищевикладених обставинах доведена повністю та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи (розбій), за ч. 2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст.66 КК України, суд визнає те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся. Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд згідно з вимогами ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно ст. 12 КК України є нетяжким і тяжким злочином.

Суд також враховує особу ОСОБА_4 , який офіційно не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, постійного джерела прибутку не має, має визначене місце реєстрації, неповнолітніх дітей на його утриманні немає, не одружений, зі слів обвинуваченого перебуває у незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , яка згідно довідки лікаря наданої захисником в судовому засіданні на теперішній час вагітна, на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, інвалідом не являється, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення, в тому числі, умисних тяжких корисливих злочинів, за які відбував покарання у місцях позбавлення волі, також раніше вже судом звільнявся від відбування покарання з випробуванням, вчинив злочини під час перебування на умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком та через три місяці після звільнення з місць позбавлення волі.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Із врахуванням ступеня тяжкості вчинених ОСОБА_4 злочинів, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання, суд призначає покарання у вигляді позбавлення волі за ч.1 ст.187 КК України та у вигляді обмеження волі за ч.2 ст.125 КК України і прийшов до висновку про те, що ці дані в сукупності свідчать про те, що суспільну небезпеку своїх діянь ОСОБА_4 не усвідомив і на шлях виправлення не став, та маючи непогашену судимість знов продовжив скоювати аналогічні злочини, а тому єдино адекватним і достатнім для його виправлення є покарання у вигляді позбавлення волі з фактичним відбуттям такого.

При цьому суд враховує, що обвинувачений свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, позов потерпілим не пред`явлено, викрадене майно повернуто потерпілому, а тому суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання, близьке до мінімального, передбачене санкцією ч. 1 ст. 187 КК України у вигляді позбавлення волі та покарання у виді обмеження волі, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а також призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів з урахуванням положень ч.1 ст. 70 КК України, тяжкості вчинених злочинів, даних про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшує покарання, кількість злочинів, що входять до сукупності, негативного ставлення до скоєного обвинуваченим, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке, на думку суду буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст. 71 і 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України суд до призначеного покарання частково приєднує не відбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 16.05.2016, оскільки злочини скоєно особою, яка звільнена умовно-достроково та має невідбутий строк покарання 8 місяців 09 днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витрати, які складаються з витрат на проведення судової експертизи у розмірі 514,86 грн. документально підтверджені, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.

Цивільний позов не пред`явлено.

Питання про долю речових доказів по даному провадженню суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, враховуючи ті обставини, що стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а також приймаючи до уваги, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, відповідає особі обвинуваченого та позбавляє ОСОБА_4 можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду та враховуючи обраний ОСОБА_4 судом вид покарання, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу і запобіжний захід у вигляді тримання під вартою враховуючи обраний ОСОБА_4 судом вид покарання слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.366-371, 373-376, 395, 532, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч. 1 ст. 187 КК України і призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання:

-за ч. 2 ст.125 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі;

-за ч.1 ст.187 КК України у вигляді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

У порядку ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання, що не відбуте за вироком Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 16.05.2016, призначивши ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточно міру покарання у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання з 27 серпня 2021 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення з моменту його затримання тобто з 27.08.2021 по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути зі ОСОБА_4 , , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи у розмірі 514 грн. 86 коп.

Речові докази: змив на марлевий тампон нашарування РБК, марлевий тампон зі змивом зі спортивного майданчика, зразок крові на марлі потерпілого передано до камери зберігання речових доказів ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області -знищити, мобільний телефон ««Хіаomi Redmi Note4» та грошові кошти 120 грн.-передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 повернути ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1