Справа № 182/1973/21
Провадження № 1-кп/0182/757/2021
У Х В А Л А
Іменем України
08.12.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міскрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинення якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 серпня 2018 року за №0002445 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого, має на своєму утриманні доньку 2006 року народження, працюючого неофіційно, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 286 КК України,

з участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 01.08.2018 приблизно о 18.30 годині, керуючи технічно справним автомобілем марки «Ауді А6» державний номер НОМЕР_1 , здійснював маневр повороту вліво на перехресті вул. Шевченка та вул. Преображенська в м. Нікополь Дніпропетровської області.

Під час керування транспортним засобом, марки «Ауді А6» державний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_3 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки, її змінам не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи будь-яких перешкод технічного характеру, в той час коли пішоходи ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , перетинали проїзну частину дороги вул. Преображенської по розмітці передбаченій Правилами дорожнього руху України № 1.14.1 «пішохідний перехід», справа наліво по напрямку його руху в вищевказаному автомобілі, не своєчасно прийняв заходи для зменшення його швидкості, зупинки та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , вдаривши його лівою передньою частиною керованого ним вищевказаного автомобіля в лівий бік. Внаслідок наїзду, пішохід ОСОБА_6 впав на поверхню проїзної частини дороги та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішнього мищелку лівої великогомілкової кістки, ушкодження латерального мениску лівого колінного суглобу, садна лівої кисті.

Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 6), 16.2 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п.1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими».

п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».

п.2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.16.2 «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.»

Відповідно до висновку комплексної судово - автотехнічної та судово-фототехнічної експертизи № 11/6.1/752 та № 11/10.1/751 від 15.08.2019 року, невиконання вимог п. 16.2 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 630 від 21.10.2019 року пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішнього мищелку лівої великогомілкової кістки, ушкодження латерального мениску лівого колінного суглобу, садна лівої кисті, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, (згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих, твердих предметів, або від удару об такий предмет, можливо в умовах дорожньо- транспортної пригоди.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 і обвинувачений ОСОБА_3 , заявили клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення зазначеного кримінального правопорушення у зв`язку з закінченням строків притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. При цьому ОСОБА_3 визнав свою провину в інкримінованому злочині і просив звільнити його від кримінальної відповідальності з зазначених підстав, наслідки застосування яких йому зрозумілі, в тому числі щодо обов`язку відшкодування завданої його діями шкоди. Однак, обвинувачений зауважив, що на даний час не має матеріальної можливості відшкодувати завдану шкоду потерпілому добровільно.

Потерпілий ОСОБА_6 та представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечували проти клопотання обвинуваченого та його захисника про закриття кримінального провадження, вважаючи що таке рішення буде не справедливим по відношенню до потерпілого, який вважає, що обвинувачений має бути притягнутий до кримінальної відповідальності і зобов`язаний йому відшкодувати хоча б, ту частку витрат на лікування, які ним доведені у цивільному позові. Тому просили продовжити по суті судовий розгляд кримінального провадження.

Прокурор вважав за можливе задовольнити клопотання обвинуваченого і його захисника, оскільки з часу вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення минуло більше трьох років. Тобто закінчився строк притягнення його до кримінальної відповідальності, встановлений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. ОСОБА_3 може бути звільнений від кримінальної відповідальності з зазначених підстав, а кримінальне провадження стосовно нього підлягає закриттю.

Заслухавши сторони кримінального провадження, вважаю, що заявлене стороною захисту клопотання. яке підтримане прокурором, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження. За правилами ч. 8 вказаної статті, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї ж статті не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Відповідно до вимог ст. 49 ч.1 п.2 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до вимог ст. 12 КК України злочин, інкримінований ОСОБА_3 є нетяжким злочином. Події мали місце 01 серпня 2018 року. Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався і строки притягнення до кримінальної відповідальності минули.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Враховуючи те, що розгляд цивільного позову можливий лише у вищевказаних випадках, а вказане кримінальне провадження підлягає закриттю, то цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 слід залишити без розгляду, надавши йому право звернення з відповідним позов в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст.ст .284,285,286,288 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 і його захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0002445, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.08.2018 року за ознаками нетяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрити.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні залишити без розгляду.
Речові докази: автомобіль марки «Ауді А6» державний номер НОМЕР_1 залишити в користуванні власника; ДВД диски з відеофайлами події ДТП зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали суду вручити учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1