Справа № 149/2244/21
Провадження №1-кп/149/209/21
Номер рядка звіту 94
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2021 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участі секретаря: ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої: ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000233 від 11.08.2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лисичанськ Луганської області, перебуває у цивільному шлюбі, непрацюючої, проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 достовірно знаючи, що відносно неї до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 07.12.2018 направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, 11.08.2021 близько 16:40 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел спрямований на заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, постукала у вхідні двері квартири АДРЕСА_4 , які відчинив малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Продовжуючи виконання свого злочинного наміру, ОСОБА_5 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та метою незаконного збагачення, скориставшись тим, що у приміщенні квартири були відсутні дорослі члени сім`ї, увійшла в довіру до малолітнього ОСОБА_7 та попрохала дати їй кошти на лікування та ввійшла в приміщення квартири. Малолітній ОСОБА_7 в силу свого віку не розуміючи, що відносно нього вчиняються шахрайські дії, взяв гаманець своєї матері ОСОБА_6 та передав ОСОБА_5 купюру номіналом 200 грн, яку вона відразу заховала до своєї сумки, а іншу купюру номіналом 200 грн тримав у руках та згідно вказівки ОСОБА_5 тер нею по своєму одязі, таким чином, згідно пояснень ОСОБА_5 , вчиняв ритуал сповіді.

В цей час до квартири постукала сусідка ОСОБА_8 , якій сусіди повідомили, що в квартиру, де був один малолітній зайшла жінка ромської національності. В цей час ОСОБА_5 , розуміючи, що її шахрайські дії можуть бути викриті, вихопила з рук малолітнього ОСОБА_7 грошову купюру номіналом 200 грн та намагалася покинути приміщення квартири, вчинивши таким чином відкрите викрадення майна, вчинене повторно. Проте ОСОБА_8 їй перешкодила та змусила повернути кошти в сумі 200 грн, які остання тримала в руках, не знаючи про те, що остання заволоділа також ще грошовими коштами в сумі 200 грн та які знаходяться в сумці. В той час коли ОСОБА_8 розпитувала малолітнього ОСОБА_7 про речі чи кошти якими могла заволодіти ОСОБА_5 , остання швидко вибігла з приміщення квартири та спустившись на перший поверх, вийшла з приміщення будинку, покинувши місце вчинення злочину.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинила ОСОБА_6 матеріального збитку в сумі 400 грн.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.

Заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченої, які не заперечували проти обсягу та порядку дослідження доказів відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України та просили застосувати цей порядок, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, обвинувачена вину свою в скоєнні кримінального правопорушення визнає повністю, сумнівів у добровільності та істинності її позиції у суду немає, сторонам роз`яснено, що вони будуть позбавлені можливості оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, тому суд обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням характеризуючих матеріалів щодо особи обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні вину за ч. 2 ст. 186 КК України визнала повністю, щиро розкаялася та надала показання, відповідно до яких вона дійсно 11.08.2021 близько 16:40 год. у АДРЕСА_3 постукала у двері квартири АДРЕСА_4 , які відкрив невідомий їй молодий хлопець, якому вона почала гадати, він дав 200 грн, які вона заховала до сумки, а також хотів дати ще 200 грн, однак у цю квартиру зайшла сусідка, яка змусила її повернути 200 грн, зробивши це вона втекла, проте її наздогнали та затримали. Під час затримання працівники поліції вилучили у неї 200 грн, які вона забрала у сина потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначила, що не має до обвинуваченої претензій матеріального чи морального характеру, просила обрати покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфіковано вірно як відкрите викрадення чужого майна (грабіж). При цьому фактичні обставини справи визнаються та не оспорюються учасниками судового провадження.

Разом з тим, суд приймає до уваги доводи сторони захисту висловлені в судових дебатах щодо відсутності в даній справі такої кваліфікуючої ознаки як повторність.

Як зазначено в обвинувальному акті, що визнається сторонами та підтверджується вимогою щодо судимості від 16.08.2021 ОСОБА_5 раніше не судима, обвинувальний акт щодо неї по обвинуваченню за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України направлений до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, по якому вона перебуває у розшуку.

Оскільки кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України розглядається іншим судом, яким не постановлено обвинувального вироку, який би набув законної сили, отже кваліфікуюча ознака вчинення злочину повторно не була підтверджена ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду провадження №149/2244/21 за ст. 186 КК України, а тому вона підлягає виключенню з обвинувачення, приймаючи до уваги конституційний принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст. 62 Конституції України.

Аналогічна правова позиція висловлена Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 14.09.2020 у справі № N 591/4366/18.
Враховуючи викладене, оскільки дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України кваліфіковані саме за ознакою «повторність», що не підтверджено в ході розгляду справи, її дії належить перекваліфікувати з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж) .

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_5 покарання суд враховує вимоги ст. ст. 65-67 КК України, роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, яке полягає в тому, що вона розкаялася у вчиненому, зазначила, що зробила для себе висновки.

Обставини, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченої відсутні.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує, що вона посередньо характеризується за місцем проживання, а також враховує висновки органу пробації наведені в досудовій доповіді, відповідно до яких ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінено як високий, ризик небезпеки для суспільства оцінено як середній, а виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів з боку органів пробації. Орган пробації вважає, що у разі звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, доцільно покласти на нього обов`язки, передбачені п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

ОСОБА_5 на обліках в лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги обставини справи, особу обвинуваченої ОСОБА_5 , суд вважає, що її виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а тому їй слід призначити покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, із застосування статей 75, 76 КК України, що буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо процесуальних витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 124 КПК України, стягнувши їх із ОСОБА_5 .

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку визначеному ст. 100 КПК України, зокрема: сліди пальців рук, які поміщені до спецпакету залишити в матеріалах кримінального провадження; грошові кошти 200 грн повернути потерпілій ОСОБА_6 , грошові кошти 10 грн повернути ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.1 ст. 377 КПК України якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.
В строк відбування покарання ОСОБА_5 захарувати її перебування під вартою з дня фактичного затримання, тобто з 11.08.2021 по день ухвалення вироку.
Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши її з-під варти в залі суду.
Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 11.08.2021 року по 22.09.2021 року включно, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_5 до державного бюджету України процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів для проведення експертиз в розмірі 686,48 грн.

Речові докази: сліди пальців рук, які поміщені до спецпакету залишити в матеріалах кримінального провадження; грошові кошти 200 грн повернути потерпілій ОСОБА_6 , грошові кошти 10 грн повернути ОСОБА_5 .

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1