Справа № 643/581/22
Провадження № 1-і/643/2/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.01.2022 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002062 від 04.09.2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:
У провадженні судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.11.2021 продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 25.01.2022 включно.

18.01.2022 року на адресу Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи вказане клопотання прокурор посилається на те, що передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України ризики на теперішній час не зменшились та продовжують існувати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від18.01.2022, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Захисник у судове засідання 18.01.2022 року не з`явився.

У судовому засіданні 18.01.2022 року обвинувачений подав письмову заяву про те, що під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від послуг захисника він відмовляється, його відмова є добровільною та не пов`язана з матеріальним станом обвинуваченого.

Враховуючи вищевказану позицію обвинуваченого, а також те, що відповідно до приписів ст. 52 Кримінального процесуального кодексу України участь захисника у даному кримінальному провадженні не є обов`язковою, суд вважає можливим розглянути подане прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив його задовольнити.

Обвинувачений у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пояснив, що втікати нікуди не буде, також просив суд врахувати, що він має ряд хронічних захворювань, та потребує медичної допомоги, крім того просив суд змінити йому запобіжний захід на більш м`який.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 333 Кримінального процесуального кодексу України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

В силу приписів ч. 3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 Кримінального процесуального кодексу України розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Суд вважає, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема можливість переховування від суду, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж спотворять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 уродженець м. Харків, українець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, останній раз 05.02.2021 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України до 11 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 10.03.2021 за відбуттям строку покарання, що, на думку слідчого судді, свідчить про недостатність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в межах даного кримінального провадження, оскільки вказаний запобіжний захід не дозволить забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Також матеріали справи містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, зокрема, можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, який поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишається існувати та вірогідність його настання є досить високою.

Суд вважає, що стороною обвинувачення обґрунтовано і ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, зважаючи на те, що згідно чинного законодавства, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, який інкримінуються обвинуваченому, суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, так і потерпілих.

Оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, а також з метою уникнення спроби обвинуваченого переховуватися від суду, впливу на недопитаних у справі осіб та вчинення інших кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів.

Суд аналізуючи підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід не знаходить підстав для задоволення клопотання обвинуваченого, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 21 Закону України "Про попереднє ув`язнення", особи, які перебувають під вартою, мають право на надання їм медичної допомоги, обов`язок забезпечення якої покладається на адміністрацію установи, де особа утримується під вартою.

При цьому, обвинуваченим не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що обвинувачений не може бути забезпечений належною медичною допомогою, з урахуванням його стану здоров`я, під час перебування в установі попереднього ув`язнення, як і об`єктивних даних на підтвердження того, що його стан здоров`я перешкоджає його утриманню під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Одночасно суд зазначає, що обвинувачений, заперечуючи існування заявлених ризиків, не наводить жодних обставин, які б їх спростовували, або могли б бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу суду не надано відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Також суд вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 369-372, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів - до 18.03.2022 року включно.
Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Повний текст ухвали буде проголошено 21.01.2022 року о 15:10 год.
Суддя ОСОБА_1