Провадження № 11-кп/4808/146/22
Категорія ст.286 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі :
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши без участі сторін матеріали провадження щодо засудженого ОСОБА_6 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 25.01.2022 року,

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні подання Івано-Франківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» про звільнення від призначеного основного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку щодо засудженого ОСОБА_6 .

Суд мотивував ухвалу тим, що засуджений ОСОБА_6 під час іспитового строку, визначеного вироком Івано-Франківського міського суду від 16.12.2019 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 389 ч.1 КК України та був визнаний винуватим вироком того ж суду від 30.06.2021 року, чим порушив іспитовий строк, і тому не підлягає звільненню від призначеного основного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 оспорює ухвалу суду, вважає, що вона не відповідає чинному законодавству, а судом безпідставно не задовольнено подання. Вказує, що вироком Івано-Франківського міського суду від 30.06.20021 року ОСОБА_6 засуджено до штрафу, який ухвалено виконувати самостійно і попередній вирок суду від 16.12.2019 року. При цьому, суд визнав за можливе не призначати остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю вказаних вироків у вигляді реального позбавлення волі, а фактично залишив до самостійного виконання попереднє покарання за першим вироком із іспитовим строком. Тому правильність вироку від 30.06.2021 року не може піддаватись оцінці на даний час, в тому числі й у межах розгляду подання пробації, оскільки його ніхто з учасників не оскаржував та він набрав законної сили ще 30.07.2021 року і як наслідок щодо ОСОБА_6 продовжив спливати іспитовий строк за першим вироком суду, який закінчився 16.12.2021 року. На думку апелянта орган пробації обґрунтовано звернувся до суду про звільнення засудженого від відбування основного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, оскільки засуджений ОСОБА_6 продовжує зазнавати кримінально-правових обмежень поза межами іспитового строку. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання органу пробації та звільнити ОСОБА_6 від призначеного основного покарання за вироком Івано-Франківського міського суду від 16.12.2019 року у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Апеляційний розгляд проведено без участі сторін відповідно до вимог ст. 406 КПК України за їх згодою.

З`ясувавши обставини провадження, перевіривши й проаналізувавши його матеріали, колегія суддів вважає, що немає законних підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, тому її слід відхилити.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскаржена ухвала суду відповідає вказаним вимогам закону.

Висновок суду про відсутність правових підстав для звільнення засудженого ОСОБА_6 від умовного покарання за вироком суду від 16.12.2019 року є законним й обґрунтованим.

Всі апеляційні доводи апелянта не ґрунтуються на змісті ст. 75, 78 ККУ, вони суперечать вказаним чітким нормам закону, тому засуджений ОСОБА_6 не може бути звільнений від призначеного йому умовного покарання за першим вироком.

Доводи апелянта не узгоджуються з категоричною вимогою ст. 78 ККУ про те, що засуджена особа може бути звільнена від покарання лише при умові, якщо вона не вчинила новий злочин під час іспитового строку.

Встановлено, що ОСОБА_6 під час іспитового строку за першим вироком вчинив новий злочин, що є правовою перешкодою для звільнення його від призначеного покарання.

Непризначення судом у другому вироку реального покарання засудженому ОСОБА_6 і звернення першого вироку до самостійного виконання не є підставою для його звільнення від покарання на підставі ст. 78 ККУ.

За таких обставин помилковим є доводи захисника про те, що через самостійне виконання другого вироку у виді штрафу не перервався іспитовий строк за першим вироком. Після вчинення вказаного нового злочину ОСОБА_6 вказаний іспитовий строк перервався.

Засудженого ОСОБА_6 не може бути звільнено від покарання, оскільки він порушив основну умову ст. 75 ККУ не вчиняти нового злочину під час іспитового строку.

Посилання захисника на Порядок нагляду за засудженими не спростовують вищенаведених висновків суду першої та апеляційної інстанції, які ґрунтуються на прямих вимогах ст.ст. 75, 78 ККУ.

Таким чином колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги захисника засудженого ОСОБА_6 , тому залишає ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.. 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Івано-Франківського міського суду від 25.01.2022 року щодо засудженого ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4
ОСОБА_5