ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/6200/21 Номер провадження 11-сс/814/38/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_5
прокурораОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали клопотання старшого слідчий СВ відділення поліції № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 04 грудня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 04 грудня 2021 року клопотання старшого слідчого ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 задоволено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, з 02 грудня 2021 року 05 години 25 хвилини і до 30 січня 2022 року 24 год. 00 хв.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, наявна частина ризиків передбачених ст. 177 КПК України, та менш суворий запобіжний захід не є достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, адвокатом ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його проживання та реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 .

З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що останнє прийняте з порушенням норм кримінального процесуального законодавства.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що обраний запобіжний захід є занадто суворим, ризики передбачені ст. 177 КПК України не доведені та не враховано обставини передбачені ст. 178 КПК України.

Заслухавши доповідача, позицію учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні відділення поліції №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000613 від 01 грудня 2021 року за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України та за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01 грудня 2021 року близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_7 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У цей час між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 стався конфлікт на ґрунті особистої неприязності, у ході якого у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 дістав правою рукою з сумки револьвер «Флобер» споряджений патронами та здійснив один постріл в область черевної порожнини з лівого боку ОСОБА_10 , у результаті чого останній отримав тілесні ушкодження згідно довідки №01-14/2965 від 02 грудня 2021 року у вигляді: проникаючого вогнепального поранення черевної стінки. Дане тілесне ушкодження утворилося від дії вогнепальної зброї (від одного пострілу), яким міг бути револьвер «Флобер», можливо у вказаний строк і при вказаних обставинах і за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя під час отримання.

За вказаним фактом 02 грудня 2021 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 на даному етапі провадження підтверджується зібраними по кримінальному провадженню в їх сукупності доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 01 грудня 2021 року; рапортом інспектора-чергового ВП № 1(м. Кременчук) в Полтавській області ОСОБА_11 від 01 грудня 2021 року; протоколом допиту потерпілого від 01 грудня 2021 року; протоколами допиту свідків від 02 грудня2021; протоколом обшуку від 02 грудня 2021 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину від 02 грудня 2021 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 грудня 2021 року; листом з КНМП «Кременчуцька ЦРЛ» вих. №01-14/2965 від 02 грудня 2021 року; поясненням ОСОБА_7 . Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, колегією суддів на даному етапі розгляду справи з`ясовано, що наведені у клопотанні обставини свідчать про наявність обґрунтованої підозри, у вчиненні ОСОБА_7 злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доведеність ризиків передбачених ст. 177 КК України колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що в клопотанні та в судовому засіданні достатнім чином обґрунтовано ризики передбачені п. 1 та п. 5 ст. 177 КПК України. Оскільки підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, при цьому останній, судимий, підозрюється у вчиненні злочину в період іспитового строку, не одружений, не працює.

Отже, з огляду на зазначені ризики, та з урахуванням обставин ст. 178 КПК України слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу на домашній арешт колегія суддів не вбачає.

Викладенні в апеляційній скарзі доводи про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи конкретні обставини вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного в їх сукупності, та в першу чергу, це те що останній вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки, були враховані судом, але вказані обставини не свідчать про зменшення існування доведених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 04 грудня 2021 року без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4