ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2219/21 Справа № 207/1493/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 червня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000401 відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гродно Білорусь, громадянина України, освіта вища, не працюючого, розлученого, пенсіонера, 2 група інвалідності, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
25 листопада 2009 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 121 КК України, до 9 років позбавлення волі. Звільнення: 29 листопада 2014 року за ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2014 року за ст. 81 КК України умовно - достроково на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 16 днів;
09 жовтня 2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком на 1 рік. 08 січня 2020 року знятий з обліку ФДУ ЦП в Дніпропетровській області Південного РВ Кам`янського ЦП за ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 листопада 2019 року по закінченню іспитового строку,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого положеннями ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 червня 2021 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання час його тримання під вартою з 24 березня 2020 року по день ухвалення вироку, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 вирахувати з 24.03.2020 року.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.
Вирішено питання щодо речових доказів, накладеного арешту та розподілу судових витрат.
Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_8 , 23.03.2020 року, приблизно о 14.00 годині перебував разом зі своїми знайомими особами без постійного місця проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в покинутій будівлі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , де вони спільно розпивали спиртні напої. Приблизно о 15.30, вказані вище особи розійшлись, та кожен з них попрямував у своїх справах. В той же день, приблизно о 18.10 годині ОСОБА_8 , придбавши спиртні напої, вирішив повернутися до покинутого будинку АДРЕСА_2 , де продовжував знаходитися ОСОБА_9 , для подальшого спільного їх вживання. Прийшовши до вищевказаного будинку, ОСОБА_8 помітив лежачого неподалік на трубах теплотраси ОСОБА_9 . Підійшовши до останнього, ОСОБА_8 запропонував йому продовжити вживання спиртних напоїв, на що ОСОБА_9 погодився. Під час сумісного розпивання спиртних напоїв у ОСОБА_8 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбулась сварка з ОСОБА_9 , в ході якої у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне спричинення смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , в період часу з 18.10 години до 22.05 години, перебуваючи у вищевказаному місці, діючи умисно, цілковито усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_9 і бажаючи їх настання, підібрав із землі поряд із теплотрасою фрагмент цеглини та наніс ним не менше 11 ударів в область голови (в праву та ліву тім`яні області, в праву та ліву лобну області, потиличну область та в ліву вилицеву область, від яких настала смерть ОСОБА_9 на місці злочину. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 332-Е від 24.03.2020 потерпілому ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми (7 ран в тім`яно-потиличній області голови, рана в правій тім`яно-лобній області та в лобній області зліва, рана з осадженням дугоподібної форми в лівій вилицевій області, уривчасті, крапкові садни в лобній області справа, крововиливи в м`яких тканинах голови в місці проекції ушкоджень, дирчатий перелом склепіння черепу в області шва потиличної кістки справа зі зміщенням відламків в порожнину черепу з лінійним переломом, що відходить від нижнього краю дирчатого перелому та переходить на основу черепу, крововиливи під м`якими мозковими оболонками обох півкуль та правої півкулі мозочку), яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя та в даному випадку призвела до смерті останнього.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений просив вирок суду в частині призначеного покарання змінити, та призначити йому більш м`яке покарання.
Свої вимоги обвинувачений обґрунтовує невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинено обвинуваченим злочину та його особі внаслідок суворості. Вказує, що вину визнав відразу, висловлює щирий жаль з приводу вчиненого.
Позиція учасників судового провадження.
Обвинувачений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Захисник обвинуваченого позицію свого підзахисного підтримав, просив призначити більш мяке покарання, аніж було обрано судом першої інстанції.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_8 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами ст. ст. 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.
Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.
Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як особливо тяжкий злочин, характер кримінального правопорушення, яке пов`язано із злочинами проти життя та здоров`я особи, яке виразилось в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (умисне вбивство) та правильно врахував суспільну небезпеку скоєних кримінальних правопорушень.
Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_8 , який був раніше двічі судимий, в тому числі за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, а також за злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, новий злочин вчинив в період непогашеної судимості, зокрема строк погашення судимості за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 листопада 2009 року, за ч. 2 ст. 121 КК України було перервано вчиненням злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за що ОСОБА_8 був засуджений вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 жовтня 2018 року, не працює, має вищу освіту, розлучений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, пенсіонер, має інвалідність ІІ групи, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.
Врахував і конкретні обставини кримінального провадження, а саме, обставини, що пом`якшують покарання з`явлення із зізнанням та активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також, рецидив злочину та призначив ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 12 років, яке повністю відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи та особі обвинуваченого, а також, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим так і іншими особами.
А тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність доводів обвинуваченого про те, що призначене судом першої інстанції покарання через свою суворість не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи та особі обвинуваченого, зокрема, судом першої інстанції було враховано наявність ІІ групи інвалідності в обвинуваченого, про яку він зазначає в апеляційній скарзі, а також те, що ОСОБА_8 самостійно після вчинення злочину викликав співробітників поліції та зізнався у скоєному, сприяв розкриттю злочину і щиро шкодує про вчинене. Щодо доводів ОСОБА_8 про те, що він не мав наміру вбивати потерпілого та шкодує, що так нанесенні тілесні ушкодження спричинили смерть потерпілого, то колегія суддів відхиляє такі доводи, вважає їх безпідставними, надуманими та такими, що спрямовані на уникнення ОСОБА_8 відповідальності за вчинений злочин, оскільки, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений наніс потерпілому не менше 11 ударів в область голови, тобто у життєво важливий орган, розумів наслідки нанесення таких тяжких тілесних ушкоджень, мав можливість зупинитись, проте, з огляду на кількість ударів можно дійти висновку про наявність умислу в останнього на заподіяння смерті потерпілому. Окрім цього, колегія суддів приймає також до уваги те, що раніше обвинувачений вже був судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто, знову ж таки за злочин проти життя та здоров`я особи, наслідком якого була смерть потерпілого.
Інших вмотивованих та переконливих доводів щодо необхідності пом`якшення покарання обвинуваченому чи наявності правових підстав для призначення більш м`якого покарання, апеляційна скарга ОСОБА_8 не містить.
Тож, враховуючи, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального закону України, та ОСОБА_8 призначене покарання, яке відповідає тяжкості кримінального правопорушення та даним про його особу, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є достатньо обґрунтованим та переконливим, а відповідно правильним.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишенню без змін.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 червня 2021 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4