У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000024

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01 червня 2021 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бармашове Жовтневого району Миколаївської області, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України,

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01 червня 2021 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин.

Задоволено частково цивільний позов потерпілого та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 417 грн 60 к., на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 на відшкодування процесуальних витрат у виді оплати послуг його представника в розмірі 6000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 просить вирок у відношенні ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання. Призначити покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Просить відмовити у задоволенні цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_8 .

Просить змінити призначений судом першої інстанції розмір відшкодування понесених ОСОБА_8 процесуальних витрат на правову допомогу з 6 000 грн до 1 000 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_5 вважає вирок таким, що підлягає зміні у зв`язку в частині призначеного покарання та в частині задоволення цивільного позову. На думку захисника, при призначенні покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції залишив поза увагою наступні обставини: визнання вини ОСОБА_6 як пом`якшуючу його вину обставину, про що він вказував під час допиту в суді першої інстанції; обставини, за яких було нанесено удари потерпілому; позитивну характеристику за місцем проживання.

Просить врахувати характеристики від сусідів, які позитивно характеризують ОСОБА_6 , як порядного односельчанина та сина, який матеріально та фізично допомагає батькам пенсійного віку, братові інваліду II групи психічного захворювання, та бабусі. Тому просить пом`якшити покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Щодо цивільного позову, захисник вважає, що в частині стягнення моральної шкоди потерпілому слід відмовити через недоведеність отриманої моральної шкоди, оскільки, на думку захисника, матеріали кримінального провадження не містять жодних довідок із закладів охорони здоров`я, які б підтверджували факт погіршення самопочуття потерпілого через моральні страждання.

Щодо витрат на послуги адвоката, то захисник зазначає, що враховуючи характер виконаних адвокатом обсяг робіт (складання позовної заяви та участь у двох судових засіданнях), принципу співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, враховуючи категорію складності справи, вважає, що вони підлягають зменшенню до 1000 грн.

Позиції інших учасників судового провадження.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 представник потерпілого ОСОБА_9 вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про вид покарання вже врахував характеристику за місцем проживання, яка є в матеріалах справи, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину. Вказує, що ОСОБА_6 у вчиненому не розкаявся і не вибачився перед потерпілим.

Що стосується стягнення судом моральної та матеріальної шкоди, зазначає, що судом була надана належна оцінка доказам та обґрунтовано рішення в цій частині.

Щодо витрат на правову допомогу, то представник потерпілого вказує, що суду надані квитанції про сплату гонорару адвоката, і відсутні підстави для зменшення суми, які підлягають стягненню в рахунок відшкодування процесуальних витрат.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

18 січня 2021 року, близько 07.50 год., ОСОБА_6 , перебуваючи в гостях у своїх батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в с. Білозірка Вітовського району Миколаївської області, дізнався від них про конфлікт із односельцем ОСОБА_8 та начебто застосування сили до них з його боку, в зв`язку з чим у нього виник умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень, та він відразу направився до місця його проживання.

В той же день, приблизно о 08.00 год., ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, зустрівши ОСОБА_8 поблизу його будинку за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до нього і наніс йому один удар кулаком правої руки в область обличчя. Від удару ОСОБА_8 впав на землю, а після того як підвівся, то ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, наніс йому ще не менше трьох ударів кулаками обох рук в область обличчя, спричинивши ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці правого ока, поверхневої рани в ділянці нижньої губи, садна в ділянці підборіддя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним в умисному легкому тілесному ушкодженні та його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 просили задовольнити апеляційну скаргу.

Прокурор вважав вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Потерпілий ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_9 , просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд встановив таке.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України є правильними та апелянтом в цій частині не оспорюються.

Доводи захисника про наявність підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання є необґрунтованими, з огляду на таке.

Згідно ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Призначене ОСОБА_6 покарання за видом та розміром, який визначив суд першої інстанції, передбачено санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи захисника про те, що призначене ОСОБА_6 покарання, є занадто суворим та таким, що за своєю суворістю не відповідає особі обвинуваченого, є безпідставними, з огляду на таке.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції достатньо врахував, що ОСОБА_6 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, вперше вчинив злочин, за місцем реєстрації скарг на нього не надходило. Окрім того, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який є нетяжким, обставини злочину та його наслідки, а також відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, яке не вказує на щире каяття.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Суд вважає, що відсутні підстави для пом`якшення призначеного йому покарання, про що просить захисник, з огляду на те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України. Призначене покарання, на думку апеляційного суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Тому вимога захисника про пом`якшення ОСОБА_6 покарання до штрафу, не підлягає задоволенню.

Що стосується доводів захисника про те, що суд першої інстанції прийняв необґрунтоване рішення в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 щодо відшкодування моральної шкоди, то вони є також безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Дані вимоги закону судом першої інстанції враховані при прийнятті рішення в частині вирішення цивільного позову.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином в сумі 20000 грн ( а.с. 20-25).

Наявність моральної шкоди потерпілий пояснив тим, що він мав ушкодження на обличчі, зокрема й ушкодження ока, що потребувало лікування.

Доводи потерпілого щодо характеру заподіяних тілесних ушкоджень підтверджені висновком судово-медичної експертизи № 55 від 19.01.2021, на який міститься посилання у вироку суду, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_8 малися тілесні ушкодження у виді синців в ділянці правого ока, поверхневої рани в ділянці нижньої губи, садна в ділянці підборіддя, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

З огляду на наведені позовні вимоги, враховуючи характер та ступінь тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень, суд першої інстанції, задовольнивши в цій частині позов частково, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність заподіяння моральної шкоди та визначив розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з обвинуваченого, дотримавшись вимог розумності і справедливості.

Тому, доводи захисника про безпідставність стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, не є слушними.

Що стосується зменшення суми, понесених ОСОБА_8 процесуальних витрат на правову допомогу з 6000 грн до 1000 грн, апеляційний суд встановив таке.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Потерпілий ОСОБА_8 просив відшкодувати витрати на правову допомогу. На підтвердження оплати послуг адвоката, потерпілим було надано договір про надання правничої допомоги від 19.01.2021 між ним та адвокатом ОСОБА_9 з додатком до договору від цієї ж дати, в якому обумовлено суму гонорару 34000 грн, а також квитанцію до прибуткового касового ордеру, від 19.01.2021 про сплату ОСОБА_8 адвокату цієї суми (а.с. 29-30).

Судом першої інстанції, зменшуючи розмір понесених процесуальних витрат на правову допомогу зазначив, що детального розрахунку адвокатом наданих послуг не надано. Однак, як правильно встановлено судом першої інстанції, адвокатом ОСОБА_9 дійсно здійснювалося представництво інтересів потерпілого, як під час досудового слідства, так і під час судового розгляду.

Тому, виходячи із обсягу наданих послуг ( складання позову, заяви на досудовому слідстві про долучення доказів, підготовки документів), тривалості участі в судовому розгляді, суд першої інстанції вважав обґрунтованими процесуальні витрати потерпілого в сумі 6000 грн.

З цими висновками погоджується і апеляційний суд.

За такого, суд вважає, що вимога захисника ОСОБА_5 про зменшення суми, понесених ОСОБА_8 процесуальних витрат на правову допомогу до 1000 грн, є неспівмірною з тарифами послуг захисника, а тому не підлягає задоволенню.

Вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому немає підстав для задоволення апеляційної скарги, про що просить апелянт.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01 червня 2021 року щодо ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_12