Єдиний унікальний номер № 285/4134/21
Провадження № 1-кп/0285/870/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Новоград-Волинський кримінальне провадження № 285/4134/21 0000434) за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Докучаєвськ, Донецької області, громадянина України, освіта вища, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , директор ТОВ «АГРО+ТЕРРА», раніше не судимого,
у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України
УСТАНОВИВ:
У відповідності до преамбули Водного кодексу України (далі - ВК України) усі води (водні об`єкти) на території України є національним надбанням Українського народу, однією з природних основ його економічного розвитку і соціального добробуту. Водні ресурси забезпечують існування людей, тваринного і рослинного світу і є обмеженими та уразливими природними об`єктами.
В умовах нарощування антропогенних навантажень на природне середовище, розвитку суспільного виробництва і зростання матеріальних потреб виникає необхідність розробки і додержання особливих правил користування водними ресурсами, раціонального їх використання та екологічно спрямованого захисту.
Відповідно до частини першої статті 58 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) та статті 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а такожгостровами, не зайнятими лісами, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм.
Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.
Відповідно до ст.60 ЗК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною:
а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як З гектари - 25 метрів;
б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів;
в) для великих річок, водосховищ на них та озер -100 метрів.
При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.
Частиною першою статті 59 ЗК України, передбачено, що землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.
Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). На умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови можуть передаватись лише для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно- оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково- дослідних робіт тощо (частина четверта статті 59 ЗК України).
Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності (статті 61-62 ЗК України, статті 89-90 ВК України, абзац другий пункту 8.19 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173, і додаток 13 до цих правил).
У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах, з поміж іншого забороняється, розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво, зберігання та застосування пестицидів і добрив.
Згідно наказу Генерального директора ТОВ «АГРО+ТЕРРА» від 01.04.2021 №319 ОСОБА_5 призначено на посаду директора ТОВ «АГРО+ТЕРРА» з 01.04.2021.
У відповідності до статуту ТОВ «АГРО+ТЕРРА» директор вирішує усі питання діяльності Товариства, за винятком тих, що належать до компетенції Загальних зборів учасників Товариства.
У період з 05 травня 2021 року, ОСОБА_5 , будучи директором ТОВ «АГРО+ТЕРРА» та керуючи особисто процесом обробітку земельних ділянок на території с. Вербівка, Чижівської ОТГ поза межами населеного пункту, в порушення вищевказаних вимог законодавства, діючи умисно в інтересах ТОВ «АГРО+ТЕРРА самовільно зайняв земельні ділянки водного фонду - прибережно-захисної смуги річки Случ, шляхом їх розорювання, засівання та вирощування на них сільськогосподарських культур.
Зокрема, єдиним масивом із земельними ділянками сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами :02:000:0021, :02:000:0022, :02:000:0024, :02:000:0025, :02:000:0026 ТОВ «АГРО+ТЕРРА» оброблені та самовільно зайняті земельні ділянки водного фонду - прибережно захисної смуги річки Случ загальною площею 2,1290 га, що перебувають в охоронній зоні.
Своїми умисними діями, які виразились у самовільному зайнятті земельних ділянок в охоронній зоні - ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.197-1 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник звернулись до суду з клопотанням про затвердження угоди укладеної між підозрюваним та прокурором Новоград-Волинської окружної прокуратури.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

В судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю, та пояснив, що все вказане в обвинувальному у акті відповідає дійсності. Із за пропонованим видом та мірою покарання згоден. В скоєному щиро кається.
Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальний проступок, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, вчинений проти власності, а тому угода відповідає вимогам КПК України.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та погоджується на призначення узгодженого покарання.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що сторони розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 29.07.2021 по кримінальному провадженню № 0000434про визнання винуватості укладену між прокурором Новоград-Волинської окружної прокуратури та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України і обрати йому покарання за цим законом із застосуванням ст. 69 КК України до основного покарання 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста гривень).

Зобов`язати ОСОБА_5 звільнити самовільно зайняті земельні ділянки водного фонду - прибережно захисної смуги річки Случ загальною площею 2,1290 га, що перебувають в охоронній зоні на території с. Вербівка Чижівської ОТГ поза межами населеного пункту.

Вирок може бути оскаржений через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, зазначених ст. 394 КПК України.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: