Справа № 509/4713/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року Овідіопольський районний суд Одеської області, у складі:
Слідчого судді ОСОБА_1 ,

При секретарі ОСОБА_2 ,

За участю слідчого ОСОБА_3

Прокурора ОСОБА_4 ,

Скаржника ОСОБА_5 .

Представника скаржника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в смт. Овідіополь Одеської області скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 07.07.2021 у кримінальному провадженні № 0001428 від 17 жовтня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Овідіопольського районного суду звернувся адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 07.07.2021 у кримінальному провадженні № 0001428 від 17 жовтня 2020 року, в якій просить скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 07.07.2020 року у кримінальному провадженні № 0001428, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.10.2020 року за ч. 2 ст. 345-1, ч. 3 ст. 171 КК України. Вважає, що врученене ОСОБА_5 повідомлення про підозру від 07.07.2021 року є необгрунтованим, вручене з порушенням кримінально-процесуальних норм, а тому підлягає скасуванню.

Скаржник адвокат ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_5 в судове засідання з`явилися, скаргу підтримали та просили скаргу задовольнити.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні заперечували щодо задоволення скарги.

Згідно вимог ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.303КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Право на справедливий судовий розгляд, що закріплене в ЄКПЛ, вимагає відповідності процедур розгляду справи принципу «рівноправ`я сторін», який є невід`ємним елементом ч.1 ст.6 ЄКПЛ (Neumeister v. Austria, рішення від 27/06/1968, опубліковано в Series A No. 8, параграф 30). У цілому ЄКПЛ розтлумачив даний принцип як «справедливий баланс між сторонами» (Dombo
Beheer B.V. v. the Netherlands, judgment of 27 October 1993, Series A no. 274, параграф 33). Також відповідно до рішення Airey v. Ireland (Airey v. Ireland, judgment of 9 October 1979, Series A No. 32, параграф 24), якщо Конвенцією надані права, то вони повинні бути ефективними, виконуваними і не просто символічними.
Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції не у всіх справах неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження). (Щербакова проти України 20 вересня 2018 року «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року «Карабет та інші проти України» 17 січня 2013 року).
Розглянувши скаргу, дослідивши додані до неї додатки, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0001428, приходжу до висновку про те, що скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 276 КПК України, а саме п.п. 1-3 ч. 1 вказаної статті, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра», про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою КК ця особа підлягає відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.277 КПК України,письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

В постанові Великою Палатою Верховного Суду (справа № 536/2475/14-к, провадження № 13-34кс19) від 11.12.2019 зроблено висновок щодо застосування норм права, які стосуються вручення підозри та зауважено, що процедуру здійснення повідомлення про підозру особі можна умовно поділити на етапи: 1) прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру. Цей етап передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з ч. 1 ст. 276 КПК України , дотримання процесуальних гарантій під час проведення тих чи інших слідчих або оперативно-розшукових дій або застосування запобіжних заходів, які вчинялись до моменту здійснення такого повідомлення; 2) об`єктивації/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених ст. 277 КПК України, та його підписання; 3) доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, шляхом безпосереднього вручення його тексту особі згідно зі ст. 278 КПК України. На цьому етапі також здійснюється повідомлення прав підозрюваному, де в разі якщо підозрюваний висловить відповідне прохання, йому зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав (ч. 3ст. 276 КПК України).

З огляду на вищезазначене, здійснення повідомлення про підозру є системою процесуальних дій та рішень прокурора (або слідчого) під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами і способами.

При цьому, сам факт складання та погодження уповноваженими особами тексту повідомлення про підозру без його безпосереднього вручення відповідною особою не може розцінюватись як виконання визначених кримінальним процесуальним законом дій, передбачених як "здійснення повідомлення про підозру".

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та у випадках, передбачених статтею 247цього Кодексу.

Із зазначеного слідує, що при оскарженні повідомлення про підозру слідчий суддя повинен перевірити чи виконані вимоги КПК України щодо порядку вручення підозри та викладення відомостей в ній, визначених статтею 277КПК України.

За змістом ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

У разі неможливості вручення особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи (глава 11 КПК України ст. ст.135,136 КПК України), тобто шляхом надіслання поштою, електронною поштою; у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2ст. 135 КПК України).

Водночас, ч. 1ст. 136 КПК України визначено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Отже, з аналізу вказаних статей можна дійти висновку, що вручення особі повідомлення про підозру має бути вручено у день його складення. Вручення його в інший день, аніж воно було складено, не передбачено КПК України, тобто правом на вчинення такої дії поза межами вказаного строку особа, яка мала таке право у день складення, вже не володіє.

Особливий порядок вручення повідомлення про підозру тобто направлення його на електронну адресу особи або за місцем проживання може мати місце у разі об`єктивної неможливості вручити таке повідомлення особисто. При цьому висновку, щодо неможливості вручити особисто повідомлення та застосування особливого порядку його вручення, має передувати безрезультатність вжитих дій щодо завчасного належного виклику особи для вручення повідомлення про підозру особисто.

07.07.2021 року в рамках кримінального провадження № 0001428 від 17.10.2020 року старшим слідчим СВ відділенням поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 складено, погоджено та заочно повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345-1 та ч. 3 ст. 171 КК України, шляхом відправлення відповідного повідомлення за його місцем мешкання на адресу: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0001428 від 17.10.2020 року особисто повідомлення про підозру від 07.07.2021 року було вручено ОСОБА_5 10.08.2021 року, що підтверджується відповідною відміткою про отримання самого ОСОБА_5 та його захисника. Зазначене свідчить про те, що повідомлення про підозру було внесене до ЄРДР саме 07.07.2021 року та в подальшому відправлене засобами поштового зв`язку, враховуючи неможливість його вручення особисто.

Однак, матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів, зокрема, належним чином направленої та отриманої повістки про виклик, на підтвердження того, що слідчим здійснювався виклик ОСОБА_5 у передбачений КПК України спосіб саме на 07.07.2021 року для вручення вказаного повідомлення про підозру.

В матеріалах кримінального провадження наявні лише копії квитанцій про відправлення від 06.07.2021 року та 08.07.2021 року, однак останні не містять ні назви поштового відправлення, ні адреси, на яку це поштове відправлення направлено, також на цих квитанціях відсутні жодні посилання на номер кримінального провадження та посадову особу, яка його направила, там вказано тільки прізвище ОСОБА_5 , що не може підтвердити а ні факт направлення повідомлення про підозру, а ні факт направлення повістки про виклик.

10.08.2021 року ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001428 вручено повідомлення про підозру від 07.07.2021 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345-1, ч. 3 ст. 171 КК України.

В матеріалах скарги наявна копія адвокатського запиту, поданого 17.08.2021 року захисником підозрюваного ОСОБА_5 , до Всеукраїнської громадської організації Федерація боксу України з метою отримання інформації щодо можливого надходження на адресу останньої повідомлення про підозру відносно ОСОБА_5 (а.с.7)

Відповідно до листа-відповіді № 05/459, наданою Всеукраїнською громадською організацією Федерація боксу України, 13.07.2021 року на адресу останньої надійшов лист СВ відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області щодо вручення повідомлення про підозру ОСОБА_5 . Саме повідомлення про підозру, яке було вкладено у лист, датоване 08.07.2021 року. (а.с. 8-11)

Слідчий суддя звертає увагу, що у розумінні ч. 2 ст. 135 КПК України Всеукраїнська громадська організація Федерація боксу України не є належним суб`єктом на вручення повідомлення про підозру, оскільки, як вбачається, з зазначеної вище відповіді № 05/459, остання не має жодних цивільно-трудових відносин з ОСОБА_5 (а.с. 8)

Зазначене свідчить про наявність в рамках одного кримінального провадження двох ідентичних повідомлень про підозру, складених та погоджених різними датами - 07.07.2021 року та 08.07.2021 року відповідно, що є грубим порушенням вимог КПК України та Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення
Невручення своєчасно повідомлення про підозру самій особі належним слідчим чи прокурором (до 24 годин дня його складання, згідно з ч. 3 ст. 115 КПК України) чи не направлення його належним чином за місцем проживання особи для вручення має своїм наслідком невиконання обов`язку щодо вручення підозри особі слідчим, прокурором у встановлений проміжок часу та втрату права на його вручення, а також і втрату чинності самого повідомлення, оскільки воно вже не може бути вручене особі. Подальше вручення особі даного повідомлення є незаконною процесуальною дією, яка має наслідком її недійсність, що відповідно до ст. 7 КПК не породжує жодних правових наслідків для особи, яка у такому випадку відповідно не набуває процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваним стає лише особа, якій у порядку, передбаченому ст.. 276-279 КПК повідомлено про підозру шляхом належного вручення такого повідомлення.

За наведених вище обставин, враховуючи, що органом досудового розслідування недотримано порядок повідомлення особі про підозру, та своє підтвердження знайшли доводи викладені стороною захисту у поданій скарзі, слідчий суддя дійшов до переконання, що скаргу слід задовольнити, а повідомлення про підозру скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 42, 55, 137, 219, 278, 283, 303, 306-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 07.07.2021 у кримінальному провадженні № 0001428 від 17 жовтня 2020 року - задовольнити.

Скасувати повідомлення про підозру від 07.07.2021 року ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001428 від 17 жовтня 2020 року за ч. 2 ст. 345-1, ч.3 ст. 171 КК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її вручення учасникам провадження.

Повний текст ухвали складений 20.09.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1