У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року м. Біла Церква

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за № 0000544, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.02.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

У С Т А Н О В И В:

Прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, по матеріалам кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000544 від 10.02.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

В обгрунтування клопотання зазначає, що до Білоцерківського відділу поліції надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що у період часу з 20-00 год. 08.02.2016 по 20-45 год. 09.02.2016, невідома особа незаконно заволоділа транспортним засобом марки «Мерседес Віто» н.з НОМЕР_1 , який знаходився поряд з будинком 1/1 по вул. Соборна Площа в м.Біла Церква Київської області.

Відомості за вказаним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000544 від 09.02.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 289 КК України.

Так в ході допиту потерпілого було встановлено, що 07.02.2016 близько 22-30 год. по вулиці Соборна Площа в м.Біла Церква Київської області залишив автомобіль марки «Мерседес «Віто» н.з НОМЕР_1 » номер технічного паспорту DR НОМЕР_2 виданий 28.08.2012. У подальшому останній виявив що вказаним автомобілем незаконно заволоділи 09.02.2016.

03.11.2021 до Білоцерківського РУП надійшло повідомлення від інспектора ВРБП У1Ш в м Києві лейтенанта поліції ОСОБА_5 , про те що працюючи в екіпажі Рубін (306) у складі інспекторів ВРБП УПП в м Києві Юрновського та ОСОБА_6 , отримали виклик від Київ-55, про те що за адресою: м. Київ, вул. Крайня 1, виявлено автомобіль Мерседес «Віто» д.н.з НОМЕР_1 , перевіривши який виявили, що останній перебуває в розшуку. Прибувши за вище вказаною адресою та опитавши ймовірного власника громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який повідомив, що даний автомобіль він купив у свого знайомого на ім`я ОСОБА_8 приблизно в 2016 році, якого місяця не пам`ятає. У подальшому було встановлено що ініціатором розшуку вище зазначеного автомобіля являється Білоцерківське РУП ГУНП в Київській області (у зв`язку з обставинами події, яка мала наступний характер: невідомі особи силоміць виштовхали водія та заволоділи вище зазначеним транспортним засобом).

У подальшому для встановлення всіх обставин на місце події було викликано СОГ Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві. При проведенні огляду місця події слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_9 за адресою: м.Київ, вул.Крайня,3 було виявлено автомобіль марки Мерседес «Віто» 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , сірого кольору, який після проведення огляду було вилучено на територію Деснянського УП ГУНП у м.Києві, яке розташоване за адресою: м.Київ, вул.Драйзера 9-Б, та ключ до автомобіля марки Мерседес «Віто» 2006 року випуску, н.з НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , сірого кольору, який було вилучено та поміщено до спец пакету №7148892.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення збереження речового доказу, а саме автомобіля марки Мерседес «Віто» 2006 року випуску, н.з НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , сірого кольору оскільки в разі ненакладення арешту та заборони користуванням та відчуженням вищевказаного майна, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, воно буде повернуто власнику ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та/або користувачу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якого було вилучений вказаний транспортний засіб, так як в цьому випадку, останній може, відчужити дане майно, що унеможливлюватиме проведенню досудового розслідування в повному обсязі, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України заборона на відчуження та користування такого майна може бути застосованою та являтиметься необхідним заходом забезпечення кримінального провадження.

Прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, натомість надіслав до суду заяву, якою клопотання підтримав та просить проводити його розгляд у її відсутності.
В судове засідання власник вилученого майна ОСОБА_4 не з`явився, натомість надіслав до суду заяву, якою просить проводити розгляд клопотання у його відсутності, проти задоволення клопотання не заперечує.

Користувач автомобіля ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду клопотання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, до суду не не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надсилав.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Таким чином, враховуючи норми ст. 172 КПК України, слідчим суддею визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі прокурора, власника та користувача майна.

На підставі ст.107 КПК України, фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали, які додані до клопотання приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що до теперішнього часу жодній особі повідомлення про підозру не оголошено, тобто арешт на майно, яке тимчасово вилучене в ході огляду місця події від 03.11.2021 є майном особи, яка не є підозрюваними, обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, тобто є третьою особою, а тому з клопотанням про арешт майна третьої особи до слідчого судді повинен звертатися прокурор.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучене.

Майно на яке прокурор просить накласти арешт вилучено 03.11.2021, а клопотання про накладення арешту було подано ним 04.11.2021. Отже, ці вимоги закону прокурором були дотриманні.

Внесене прокурором клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

У відповідності до п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим майном може бути майно, що підшукане, виготовлене, пристосоване чи використане як засіб чи знаряддя кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди, або ж набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, або є предметом кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог до ч. 2 ст. 168 КПК, тимчасове вилучення майна, може здійснюватись під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування… і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

За викладеного, вилучений під час огляду місця події транспортний засіб вважається тимчасово вилученим майном.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

За змістом ст.173КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000544 від 10.02.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 03.11.2021, проведеного слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м.Києві Борисом Чижком за адресою: м.Київ, вул.Крайня,3 було виявлено автомобіль марки Мерседес «Віто» 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , сірого кольору, який після проведення огляду було вилучено на територію Деснянського УП ГУНП у м.Києві, що за адресою: м.Київ, вул.Драйзера 9-Б, та ключ до автомобіля марки Мерседес «Віто» 2006 року випуску, н.з НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , сірого кольору, який було вилучено та поміщено до спец пакету №7148892.

Вказане майно було вилучено у його користувача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 власником транспортного засобу - автомобіля марки Мерседес «Віто» 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , сірого кольору є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області від 03.11.2021 тимчасово вилучене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що транспортний засіб марки Мерседес «Віто» 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_5 , сірого кольору та ключ до автомобіля містять ознаки, передбачені ст. 98 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, втручання у власність (користування) юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату. Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес. Правомірним є арешт за умови одночасного існування критерії в правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).
Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.
Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження.
Слідчий суддя приходить до переконання, що є підстави вважати, що автомобіль Мерседес «Віто» 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , сірого кольору та ключ до нього можуть бути доказами та предметами вчинення злочину, оскільки за версією слідства автомобіль без згоди власника вибув із його власності, а тому можуть бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. У зв`язку з чим клопотання слід задовольнити та з метою збереження речових доказів накласти арешт на вказане майно шляхом заборони відчуження та користування ним, оскільки таке як предмет злочину може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене або передано іншій особі.
Таким чином, клопотання прокурора клопотання підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 98, 167, 170-173, 175, 309, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0000544, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.02.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України про накладання арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт на вилучене під час огляду місця події 03.11.2021 за адресою: м. Київ, вул. Крайня, 3, у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майно а саме: автомобіль марки «Мерседес «Віто» 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , сірого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Seria DR НОМЕР_6 , виданий президентом міста Радом 28.08.2012, який належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ключ до нього, який було поміщено до спецпакету № 7148892, які зберігаються на території Деснянського УП ГУНП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Драйзера, 9-Б, із забороною відчуження та користування вказаним майном.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_10