Справа № 305/344/20
Номер провадження 1-кп/305/154/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Рахів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 09.01.2020 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 08 січня 2020 року, близько 21 години 00 хвилин, в м. Рахів, по вул. Партизанській навпроти будинку № 41, Закарпатської області, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, в ході словесної суперечки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_6 , наніс останньому руками стиснутими в кулак, декілька ударів по голові та тулубу, внаслідок чого завдав ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців обох параорбітальних ділянок носа, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа без зміщення, перелому 6-го ребра зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Крім того, ОСОБА_4 08.01.2020 року в м. Рахів по вул. Партизанській, під час виконання працівниками Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 своїх службових обов"язків по документуванню події, яка внесена до Журналу єдиного обліку заяв та повідомлення про вчинення правопорушень Рахівського ВП за № 158 від 08.01.2020 року, здійснив погрози вбивством та фізичною розправою останнім. Так ОСОБА_4 08.01.2020 року близько 22:00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, в м. Рахів, по вул. Партизанська навпроти будинку № 41, Закарпатської області, діючи умисно з метою здійснення впливу на працівників правоохоронного органу - Національної поліції, тримаючи у правій ріці кухонний ніж, реалізовуючи свій злочинний умисел, демонструючи вказаний ніж, серйозність своїх намірів та рішучість у діях, почав наближатися до вищевказаних працівників поліції, при цьому розмахуючи ножем у різні сторони, що викликало у працівників поліції реальні підстави побоюватися за своє життя та здоров"я.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 345 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини їх вчинення, вказані в обвинувальному акті. Просить суворо не карати, у вчиненому щиро розкаюється.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 в судове засідання не з"явилися, однак надали суду заяви, про розгляд справи у їх відсутності, претензій матеріального та морального характеру не мають.

На підставі ч. 3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає; судом роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена, а дії його вірно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров"я; за ч.1 ст. 345 КК України - як погроза вбивством, насильством щодо працівників правоохоронного органу у зв"язку з виконанням цими працівниками службових обов"язків.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали, що стосуються характеризуючих особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 , у скоєнні інкримінованих йому злочинів при обставинах викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є особою з інвалідністю), характеризуючі особистість обвинуваченого обставини раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони. Також, суд враховує думку потерпілих, які не мають претензій .

Відповідно до п.4 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом враховано вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп"яніння.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.122, ч.1 ст. 345 КК України, із застосуванням положень ст.70, 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 п.1 п.2 ст.76 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення та призначити покарання за ч.1 ст.122 КК України - 2 (два) роки обмеження волі, за ч.1 ст. 345 КК України - 3 (три ) обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_4 призначити покарання 3 (три) роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому ОСОБА_4 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1