Провадження № 1-кп/643/1351/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.12.2021
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001620 від 30.08.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.
Прокурором, у судовому засіданні, подано та підтримано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 на 60 діб.
В обґрунтування клопотання щодо наявності ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України, в ході судового засідання, прокурор стверджував, що у сторони обвинувачення є підстави вважати що у ОСОБА_5 можуть виникнути передбачені ст.177 КПК України спроби:
- переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків;
- незаконно впливати на потерпілих, свідків чи інших учасників процесу, оскільки судовий розгляд кримінального провадження не закінчено та не проведене судове слідство, а обвинувачений ознайомлений із матеріалами кримінального провадження та йому відомі анкетні дані (в тому числі місця мешкання) потерпілих та свідків;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі для уникнення кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів;
- вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_5 не має законних джерел заробітку, раніше неодноразово (7 разів) судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, обвинувачується у вчиненні кількох корисливих кримінальних правопорушень та не має законних джерел заробітку.
Враховуючи викладене, просив суд продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 60 днів
Обвинувачений та його захисник - адвокат ОСОБА_4 покладались на розсуд суду, щодо вирішення клопотання прокурора.
Суд вислухавши думки учасників процесу та дослідивши клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , дійшов наступного висновку.
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.
Частиною третьою ст. 315 КПК України, в редакції згідно Рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року, передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд дотримується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як вбачається з структури розділу IV КПК України, судове провадження у першій інстанції в якості однієї із стадій включає підготовче провадження.
Таким чином, застосування запобіжних заходів під час підготовчого провадження, в тому числі вирішення питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою на стадії підготовчого провадження, здійснюється згідно з положеннями розділу ІІ КПК України.
Суд вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжують існувати ризики, які передбачені п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчинити інші кримінальні правопорушення, а тому клопотання прокурора щодо обвинуваченого підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Натомість, суд вважає, не доведеним прокурором ризик, який передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Обвинувачений ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років (ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України).
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а також до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19,від 27.02.2019 по справі №0503/10653/2012, усвідомлення ймовірності визнання вини особи з висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою. Але суд враховує доведеним цей ризик у поєднанні з обставинами, що враховуються при обранні/продовженні запобіжного заходу, які передбачені ст. 178 КПК України.
ОСОБА_5 є громадянином України, уродженцем м. Харкова, проживає за адерсою: АДРЕСА_1 , має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , законне джерело заробітку відсутнє, раніше судимий, останній раз вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.04.2020 року до 3 років позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання від 3 до 6 років позбавлення волі, а тому ризики, які передбачені п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчинити інші кримінальні правопорушення, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, та які були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати та не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти, а отже підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який відсутні.
Щодо ризику переховування ОСОБА_5 від суду, суд зазначає наступне.
Суд вважає даний ризик доведений прокурором, оскільки ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для нього наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки один із злочинів, який передбачений ч. 3 ст. 185 КК, у якому ОСОБА_5 обвинувачується, є тяжким, обвинувачення висунуте за п`ятьма епізодами, санкція яких, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.
Щодо ризику незаконно впливати на потерпілих, свідків з боку обвинуваченого, суд зазначає наступне.
Також, суд погоджується з доводами прокурора щодо продовження існування ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків. Суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК). За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, а також, у разі необхідності і після цих стадій, під час дослідження судом письмових доказів, оскільки у сторін кримінального провадження може виникнути необхідність для повторного допиту деяких свідків, у разі задоволення судом такого клопотання. На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, обвинувачені стають обізнаними про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.
Щодо ризику вчинити інші кримінальні правопорушення обвинуваченим, суд зазначає наступне.
Суд погоджується з доводами прокурора щодо продовження існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим, у тому числі з корисливих мотивів, у зв`язку відсутністю законних джерел доходу, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Будь-яких інших доказів, які б свідчили про зменшення ризиків, передбачених у п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказаних у клопотанні прокурора у суду відсутні.
Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд зазначає наступне.
Суд не погоджується з доводами прокурора стосовно наявності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, які полягають, на думку прокурора, у тому, що обвинувачений буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі для уникнення кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів. Яким саме чином, на думку прокурора, обвинувачений буде перешкоджати кримінальному провадженню у клопотанні прокурора не вказано, за таких обставин суд дійшов висновку про недоведеність прокурором ризику, який передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Будь-яких інших доказів, які б свідчили про зменшення ризиків вказаних у клопотанні прокурора сторона захисту не надала.
Судом досліджувалось питання про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , однак суд не знайшов підстав для цього, та вважає, що на даній стадії процесу, з підстав викладених вище, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може запобігти тому ризикам, які передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи наведене, оскільки вказані у клопотанні прокурора ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, обраного відносно ОСОБА_5 до 26 грудня 2021 року включно.
Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , судом було враховано прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначив, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою, а квазі автоматичне продовження такого періоду суперечить гарантіям, встановленим у пункті 3 статті 5 Конвенції (пункт 66 рішення від 9 січня 2003 року у справі «Шишков проти Болгарії», пункт 40 рішення від 10 червня 2008 року у справі «Тасе проти Румунії»).
Крім того, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. При цьому такі дані, на думку суду, повинні свідчити про можливості існування певних підозр, щодо таких ризиків тобто вірогідності настання наслідків, запобіжниками яких вони є. А отже, розглядаючи клопотання, судом було враховано ті фактичні дані, які, на його думку, є доказами в розумінні положень ч. 1 ст. 177 КПК України.
На думку суду, саме обраний запобіжний захід - тримання під вартою, відповідає завданням кримінального провадження, визначеного ст. 2 КПК України, меті застосування запобіжного заходу даним щодо обвинуваченого, встановленим обставинам - усунути ризики, які є запобіжником саме належної процесуальної поведінки.
Згідно ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Одночасно суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_5 , що він має право оскаржити дану ухвалу в апеляційному порядку.
Відповідно до ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 13.09.2021 року обвинуваченому визначений розмір застави - 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 68 100 грн.
Крім того, у підготовчому засіданні прокурором було заявлене клопотання про неможливість проведення підготовчого судового засідання з метою подальшого вирішення питання про об`єднання матеріалів кримінального провадження.
Суд, дослідивши вказане клопотання та сторін кримінального провадження дійшов висновку про задоволення вказаного клопотання прокурора та оголошення перерви у підготовчого судовому засіданні.
Керуючись ст. 196,197,205, 314, 315, 331, 372,395 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про обрання (продовження) строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 - задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів з моменту постановлення цієї ухвали.
Строк дії ухвали встановити до 19 лютого 2022 року включно.
У підготовчому судовому засіданні оголосити перерву.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала, в частині обрання (продовження) запобіжного заходу обвинуваченому, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Повний текст ухвали оголошений 24 грудня 2021 року о 13 годині 30 хвилин.
Суддя - ОСОБА_1