ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/351/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши 20 вересня 2021 р. у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2021 року,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2021 року частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не працює, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та продовжено строк тримання під вартою до 18 жовтня 2021 року із визначенням розміру застави в сумі 181 600 грн. із покладенням на нього відповідних обов`язків у випадку її внесення.

У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_7 про заміну раніше визначеного запобіжного заходу відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.08.2021 в частині визначення ОСОБА_7 розміру застави 181 600 грн. скасувати.

Вважає, що рішення суду в частині визначення розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави постановлене всупереч положень, передбачених ст. 370 КПК України.

Зазначає, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Наголошує на тому, що слідчий суддя, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначаючи йому розмір застави, не в повній мірі врахував ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваному злочину, який спричинив загибель людини.

На думку прокурора, обраний підозрюваному ОСОБА_7 слідчим суддею альтернативний запобіжний захід із визначенням розміру застави не попередить наведених ризиків та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, прокурора який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її у повному обсязі з наведених в ній мотивів, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження, провівши судові дебати, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Оскільки в поданій апеляційній скарзі не оспорюється наявність ризиків для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, колегія суддів не наводить в цій ухвалі доказів на обґрунтування тих висновків суду першої інстанції, які ніким не оспорено.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до 2 абзацу частини 3 статті 407 КПК України, постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів справи, слідчим СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000746, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30 травня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.05.2021 приблизно о 04 год. 50 хв. у ОСОБА_7 , який спільно із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебували неподалік супермаркету «АТБ», на проспекті Злуки, 45 в м. Тернополі, під час конфлікту, який відбувався між ним, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з однієї сторони та ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з іншої сторони, виник злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 30.05.2021 приблизно о 04 год. 50 хв., усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно наніс ОСОБА_13 декілька ударів кулаками рук в ділянку голови останнього. Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді закритої краніо-спінальної травми з розривом зчленування між першим і другим шийними хребцями із крововиливами у стовбур головного мозку і його шлуночкову систему, які згідно з п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень із небезпекою для життя в момент заподіяння та від яких ОСОБА_13 помер на місці події.

31 травня 2021 року ОСОБА_7 в межах вказаного кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, обґрунтованість якої повністю підтверджується зібраними в межах кримінального провадження доказами.

01 червня 2021 року йому обрано, а 27 липня 2021 року продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 25 серпня 2021 року.

21 липня 2021 року строк досудового розслідування у даному провадженні продовжено до трьох місяців постановою керівника Тернопільської окружної прокуратури.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Застосований розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки при його визначенні слідчим суддею, враховано існуючі ризики, а тому підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним у колегії судді немає.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що слідчий суддя при прийнятті рішення належним чином врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , та тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим, а тому погоджується із слідчим суддею в частині визначення розміру застави в сумі 181 600 грн.

Застосований розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки при його визначенні слідчим суддею, враховано обставини справи та існуючі ризики, а тому підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним у колегії судді немає.

Так, позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010 року. У цій справі Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Приймаючи рішення про застосування визначеного слідчим суддею розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу, враховано те, що при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, зауважив обставини вчиненого кримінального правопорушення та висунутої підозри у вчиненні тяжкого злочину, який спричинив загибель людини, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, суспільний резонанс, строк проведення досудового розслідування, який складає близько трьох місяців, та обґрунтовано вважав, що застава в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені ухвалою слідчого судді про обрання відносно підозрюваного даного запобіжного заходу, не зникли та продовжують існувати, а також доведена неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам, на переконання апеляційного суду саме такий розмір застави у сукупності з покладенням на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню та буде достатнім для забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, дозволить контролювати його місце перебування під час досудового розслідування, а також зможе в повній мірі запобігти ризикам, встановленим судом, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під загрозою звернення застави в дохід держави та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене слідчим суддею при розгляді клопотання повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, а тому зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Доказів на спростування висновків слідчого судді в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги прокурора, без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 309, 407 ч. 3 п. 1, ч.1 ст. 418, ст. ст. 419, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2021 р., якою підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 23 год. 59 хв. 18 жовтня 2021 із визначенням розміру застави в сумі 181 600 грн. із покладенням на нього відповідних обов`язків у випадку її внесення, - без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді