ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/185/22 Справа № 202/8071/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування №0000014 за апеляційною скаргою прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2022 року про часткове задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2022 року було частково задоволено клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000014 від 12.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361 КК України.
Накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 15 коробок з магнітами; 6 коробок з магнітом; пристрій для нагріву «LASIC» двома пляшками; печатка з надписом « ОСОБА_9 , код НОМЕР_1 »(пошкоджена); 3 металевих пристрої; 2 металевих предмети циліндричної форми; зняті пломби в кількості 6 пакетів; 1 пластикова ємність та залізна коробка; пристрій з пластиковою коробкою та проводами у кількості 575 шт., шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.
В іншій частині клопотання відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що на даній стадії досудового розслідування є наявність достатніх підстав вважати, що виявлені та вилучені 16.12.2021 року в ході обшуку 15 коробок з магнітами; 6 коробок з магнітом; пристрій для нагріву «LASIC» двома пляшками; печатка з надписом « ОСОБА_9 , код НОМЕР_1 » (пошкоджена); 3 металевих пристрої; 2 металевих предмети циліндричної форми; зняті пломби в кількості 6 пакетів; 1 пластикова ємність та залізна коробка; пристрій з пластиковою коробкою та проводами у кількості 575 шт. відповідають критеріям речового доказу у даному кримінальному провадження, зазначеним в ст. 98 КПК України, вони визнані речовими доказами, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту на майно.
Слідчий суддя зазначив, що в цій частині клопотання прокурора є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України та з метою збереження речових доказів, та підлягає задоволенню, оскільки зазначене у клопотанні майно, має важливе значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні, а не застосування цього заходу створить перешкоди встановленню істини у кримінальному провадженні.
Щодо накладення арешту на предмети схожі на пістолет в кількості 6 шт. та предмети схожі на набої в кількості 64 шт. слідчий суддя зазначив, що прокурором не доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно, оскільки вилучені речі не мають ніякого відношення до пред`явленої підозри ОСОБА_10 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361 КК України.
Окрім зазначеного, в клопотанні прокурора ставиться питання про накладення арешту на заготовки в кількості 6 пакетів.
Відповідно до протоколу обшуку від 16.12.2021 року та додатку до нього, під час обшуку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що здійсненний на підставі ухвали слідчого судді від 22.11.2021 року, заготовки в кількості 6 пакетів не вилучалися.
Інші джерела походження предметів, а саме заготівок в кількості 6 пакетів, які постановою слідчого від 16.12.2021 року були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000014 від 16.12.2021 року, не визначені, та документів на підтвердження їх вилучення у передбаченому законом порядку та належності до кримінального провадження, в рамках якого подане клопотання, прокурором не доведено, а тому правових підстав для накладення арешту на зазначене майно в порядку п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України, слідчий суддя не знайшов.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї вказує, що ухвала є незаконною та необгрунтованою.
Зазначає, що 16.12.2021 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено речі, на які було надано дозвіл на вилучення ухвалою слідчого судді на проведення обшуку.
Виявлені та вилученні речі та документи постановою слідчого від 16.12.2021 року визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження як матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Апелянт зазначив, що під час проведення обшуку вилучені речі, які не входили до переліку прямо визначеному в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку проте мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме:
1. 15 коробок з магнітами;
2. 6 коробок з магнітом;
3. Пристрій для нагріву «LASIC» двома пляшками;
4. Печатка з надписом « ОСОБА_9 , код НОМЕР_1 »(пошкоджена);
5. 3 металевих пристрої;
6. Предмети схожі на пістолет в кількості 6 шт.;
7. Предмети схожі на набої в кількості 64 шт;
8. 2 металевих предмети циліндричної форми;
9. Зняті пломби в кількості 6 пакетів;
10. 1 пластикова ємність та залізна коробка;
11. Пристрій з пластиковою коробкою та проводами у кількості 575 шт..
Вказані речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, щовстановлюються під час кримінального провадження.
Таким чином, метою у накладанні арешту на майно вилученого під час проведення обшуків є збереження речового доказу, а також запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Водночас, слідчий суддя відмовила у накладанні арешту на предмети схожі на пістолет в кількості 6 шт. та предмети схожі на набої в кількості 64 шт. оскільки вилучені речі не мають ніякого відношення до пред`явленої підозри ОСОБА_7 за ч.2 ст. 361 КК України. З таким, висновком прокурор не погоджується, у зв`язку з тим, що згідно ч. 7 ст. 236 КПК України зазначено, що при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.
В суді апеляційної інстанції, прокурор ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги прокурора та з підстав викладених в ній просив її задовольнити.
Адвокат ОСОБА_6 , та підозрюваний ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників провадження, перевіривши надані матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість рішення слідчого судді та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд дійшов висновку, що вказані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею виконані належним чином.
Стаття 170 КПК України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За змістом п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна - є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У відповідності до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
З аналізу процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор подаючи клопотання про арешт майна повинні довести завдання арешту майна, а саме те, що незастосування арешту на майно може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Доведеною повинна бути і мета щодо такого майна, передбачена ч. 2 ст. 170 КПК України.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно із положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
На думку колегії суддів, за наслідками розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов до законного та обґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення клопотання прокурора.
З наданих матеріалів провадження, вбачається, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000014 від 12.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361 КК України.
16 грудня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361 КК України.
22 листопада 2021 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надано дозвіл на проведення обшуку в усіх житлових та нежитлових приміщеннях, які знаходяться на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_11 , та яким користується ОСОБА_7 з метою виявлення та вилучення сім-карток, мобільних телефонів, планшетів, ноутбуків, комп`ютерної техніки, блокнотів, флеш-носіїв, на яких міститься інформація щодо вчинення злочину; чорнових записів, де містяться списки телефонів, інформація про переобладнання електронних лічильників, анкетні відомості людей, суми грошових коштів, отриманих від злочинної діяльності; лічильників, приладів для переробки лічильників; банківських карток, документів, банківських квитанцій, квитанцій ТОВ «Нова Пошта», квитанцій ТОВ «Нова Пей», які самі по собі або в сукупності можуть підтверджувати факт вчинення кримінального правопорушення.
16 грудня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2021 року проведено обшук у домоволодінні, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено, зокрема, 15 коробок з магнітами; 6 коробок з магнітом; пристрій для нагріву «LASIC» двома пляшками; печатка з надписом « ОСОБА_9 , код НОМЕР_1 » (пошкоджена); 3 металевих пристрої; предмети схожі на пістолет в кількості 6 шт.; предмети схожі па набої в кількості 64 шт.; 2 металевих предмети циліндричної форми; зняті пломби в кількості 6 пакетів; 1 пластикова ємність та залізна коробка; пристрій з пластиковою коробкою та проводами у кількості 575 шт.
В той же день, постановами старшого слідчого в ОВС відділу РОВС та ЗУ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області вилучене 16.12.2021 року в ході обшуків вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000014 від 12.01.2021 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою зокрема забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Отже визначальним критерієм для віднесення тих чи інших предметів до речових доказів у конкретному кримінальному провадженні виступають ознаки кримінального правопорушення, яке розслідується.
Слідчий суддя прийшов до висновку, що на даній стадії досудового розслідування є наявність достатніх підстав вважати, що виявлені та вилучені та вилучені 16.12.2021 року в ході обшуку 15 коробок з магнітами; 6 коробок з магнітом; пристрій для нагріву «LASIC» двома пляшками; печатка з надписом « ОСОБА_9 , код НОМЕР_1 » (пошкоджена); 3 металевих пристрої; 2 металевих предмети циліндричної форми; зняті пломби в кількості 6 пакетів; 1 пластикова ємність та залізна коробка; пристрій з пластиковою коробкою та проводами у кількості 575 шт., відповідають критеріям речового доказу у даному кримінальному провадження, зазначеним в ст. 98 КПК України, вони визнані речовими доказами, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. З ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту на майно.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді, оскільки в цій частині клопотання прокурора є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України.
Разом з тим, прокурором не було доведено необхідність накладення арешту на вилучені в ході обшуку предмети схожі на пістолет у кількості 6 шт., та предмети схожі на набої в кількості 64 шт. Вилучені предмети не мають ніякого відношення до пред`явленої підозри ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361 КК України.
Колегія суддів, погоджується з висновком слідчого судді про те, що клопотання підлягає задоволенню частково.
При цьому, усі доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного судового рішення не заслуговують на увагу суду оскільки, на думку колегії суддів, фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2022 року про часткове задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3