Єдиний унікальний номер 205/7606/21
Єдиний унікальний № 205/7606/2021
Провадження № 1-кс/205/1430/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2021 року Ленінський районний суду м. Дніпропетровська у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000792 від 26.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000792 від 26.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.
У своєму клопотанні прокурор посилається на те, що 31.08.2021 року до ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка просить прийняти міри до невстановленої особи, яка в період часу з 13 год. 00 хв. по 150 год. 00 хв. 11.08.2021 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , шахрайським шляхом, а саме зловживаючи довірою потерпілої, незаконно заволоділа її майном, чим спричинила останній значну матеріальну шкоду. Сума збитків встановлюється (ЖЄО 27065)

В ході досудового розслідування встановлено причетність до вчинення даного кримінального правопорушення гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, 31.08.2021 року, було допитано в якості потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка пояснила, що колишній співмешканець її покійної матері - ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після її смерті продовжував проживати за адресою: АДРЕСА_1 . Надалі, ОСОБА_5 , оскільки вона є єдиною спадкоємицею, 24.06.2021 року в законному порядку вступила у спадщину своєї матері, а саме: 1/2 буд. АДРЕСА_1 , та автомобіль сірого кольору марки: «HYUNDAІ» модель: «SONATA» д.н.: « НОМЕР_1 », номер шасі: № НОМЕР_2 , у зв`язку з чим в ОСОБА_6 виникло неприязне ставлення до ОСОБА_5 , яке виражалося в постійних сварках та погрозах пошкодження або знищення майна, яке дісталось останній у спадщину. Крім того, ОСОБА_6 неодноразово намагався змусити ОСОБА_5 перереєструвати вищезазначений автомобіль на нього. ОСОБА_6 достовірно знав, що ОСОБА_5 єдина законна спадкоємиця на спадщину своєї матері. Як стало відомо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , скориставшись тим, що вона знаходилась на стаціонарному лікуванні у зв`язку із пологами у КНП «МПБ № 1» ДМР, а також вільним доступом до буд. АДРЕСА_1 в період часу з 28.06.2021 по 04.07.2021 незаконно заволодів її майном, а саме: ноутбуком «Aser» стального кольору, телевізором «Рhilips» с функцією «Аmbilight», 42 дюйми, електричною м`ясорубкою «KENWOOD» білого кольору, посудомийною машиною марки: «Zanussi» серії «ZSF» білого кольору та автомобілем марки: «HYUNDAІ» модель: «SONATA» д.н.: « НОМЕР_1 », номер шасі: № НОМЕР_2 . Крім того, ОСОБА_8 заволодів у тому числі документами на вказане майно, так як вказана техніка мала невеликий термін використання та збереглися на неї коробки, чеки, гарантійні талони. Крім того, у салоні вказаного автомобілю зберігалося свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. При неодноразових вимогах потерпілої повернути належне їй майно, ОСОБА_6 відмовлявся або ж заперечував свою причетність до даної події. В подальшому ОСОБА_5 стало відомо, від її чоловіка ОСОБА_9 про те, що останній бачив за кермом її автомобілю ОСОБА_6 , який наразі мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому незаконно керує належним їй транспортним засобом.

07.09.2021 року автомобіль марки: «HYUNDAІ» модель: «SONATA» д.н.: « НОМЕР_1 », номер шасі: № НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

У зв`язку із вищевикладеним, слідчий у своєму клопотанні, погодженому із прокурором, просить накласти арешт на транспортний засіб марки: «HYUNDAІ» модель: «SONATA» д.н.: « НОМЕР_1 », номер шасі: № НОМЕР_2 та заборонити будь-яким особам відчужувати вказаний автомобіль та розпоряджатися ним та використовувати його.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, доходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000792 від 26.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.
Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 ч.2 ст.131 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 10 ст.170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, та ін., щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Із матеріалів вказаного кримінального провадження вбачається наявність сукупності підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно за своєю суттю відповідає критеріям, що встановлені кримінальним процесуальним законодавством для речових доказів кримінального правопорушення.

Згідно постановою слідчого від 07 вересня 2021 року вилучені речі, а саме: автомобіль марки «HYUNDAІ» модель: «SONATA», д/н НОМЕР_1 », номер шасі: № НОМЕР_2 , визнано речовим доказам у кримінальному провадженні. В даному випадку, вказаний речовий доказ не був наданий добровільно, а його залишення у фактичному володінні особи, у якої було вилучене таке майно, може призвести до неможливості проведення в межах даного кримінального провадження експертиз, необхідних для проведення досудового розслідування.

Таким чином, оскільки вказане майно відповідає критеріям, визначеним ст.ст. 98 та 167 КПК України, і щодо нього існують ризики втрати в подальшому шляхом приховування чи пошкодження, то незастосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Зокрема, не вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна може призвести до знищення слідів кримінального правопорушення. Тобто метою застосування арешту в даному випадку є збереження даного майна, від можливості бути прихованим чи пошкодженим з метою приховування слідів злочину, що може перешкодити кримінальному провадженню, у тому числі проведенню відповідних експертних досліджень.

Відповідно до ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна має бути врахована розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. У разі задоволення клопотання слідчий суддя має застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

При цьому, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

На думку слідчого судді в даному випадку на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Таким чином, на підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання прокурора про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення злочину та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч.2 ст.170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 132, 167,170, 171-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000792 від 26.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, задовольнити.

2. Накласти арешт на автомобіль марки «HYUNDAІ», модель «SONATA», д/н « НОМЕР_1 », номер шасі: № НОМЕР_2 та заборонити будь-яким особам відчужувати вказаний автомобіль та розпоряджатися ним та використовувати його.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1