Справа № 203/1041/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження №0000114, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.01.2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Меліоративне, Новомосковського р-ну, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, працює на посаді помічника автослюсаря в ФОП ОСОБА_4 , не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-14.12.2010 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік. Відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік;

-17.11.2011 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 день. Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднано невідбутих 29 днів за вироком Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 14.12.2010 року та остаточно до відбуття визначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 29.08.2012 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 383, ч. 2 ст. 384, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України дане покарання поглинуте покаранням за вироком Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 17.11.2011 року та остаточно до відбуття визначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 10.12.2014 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, 69 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 3 місяці за вироком Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 29.08.2012 року та остаточно до відбуття визначено 2 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільнений 05.08.2016 року з П`ятихатської виправної колонії Дніпропетровської області №122, у зв`язку з відбуттям строку покарання,

у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ;

обвинуваченого ОСОБА_3 ;

потерпілого ОСОБА_6 ;

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 24.01.2021 року, приблизно о 17.00 год., перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_3 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, під час спільного розпиття алкогольних напоїв, спільно з потерпілим ОСОБА_6 , у ОСОБА_3 раптово виник умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи спричинити останньому тілесні ушкодження, ОСОБА_3 , підійшов до потерпілого ОСОБА_6 , та знаходячись напроти останнього наніс йому один удар кулаком в область обличчя, від чого потерпілий впав на підлогу. Далі, продовжуючи діяти умисно, протиправно, розуміючи небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_3 продовжив наносити удари кулаками обох рук по обличчю потерпілого, який лежав на підлозі, тим самим спричинив останньому не менше чотирьох ударів, далі продовжуючи наносити потерпілому удари ногами по всьому тулубу та обличчю. Тим самим спричинив не менше 30 ударів руками та ногами по різним частинам тіла. Далі витяг потерпілого ОСОБА_6 до загального коридору гуртожитку, де діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, де продовжив наносити удари ногами та руками в хаотичному порядку по різним частинам тіла і голови, тим самим спричинив не менше 10 ударів.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої проникаючої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 1-го ступеню, перелому задньої стінки лобної пазухи ліворуч, з явищами пневмоцефалії та гемосинусу, численних переломів кісток лицьового черепу (виличної кістки ліворуч, нижньої стінки лівої орбіти, передньої та зовнішньої стінок лівої гайморової пазухи, зовнішньої стінки правої гайморової пазухи), гемосинусу гайморових пазух, синців в обох параорбітальних областях субкон`юнктивального крововиливу лівого ока, забійної рани на шкірі під нижньою губою праворуч з переходом на червону кайму нижньої губи праворуч та численних саден обличчя, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердив обставини його вчинення, так як вони викладені у вироку вище, та пояснив, що 24.01.2021 року приблизно о 17.00 год., він разом з потерпілим перебували у гуртожитку АДРЕСА_4 , разом розпивали алкогольні напої, як пиво, так і горілку. Перебували спочатку на першому поверсі у кімнаті їх знайомої ОСОБА_8 , потім на п`ятому поверсі в кімнаті обвинуваченого, де він проживає разом із своєю цивільною дружиною, пізніше знову спустилися на перший поверх і продовжили відпочивати. Почалася сварка, під час якої він перший наніс потерпілому удар кулаком в обличчя. В обвинуваченого також була розбита голова, однак внаслідок чого він не пам`ятає. Щодо кількості нанесених ударів потерпілому зазначив, що дійсно наносив удари ОСОБА_6 руками та ногами, проте, у зв`язку зі знаходженням у стані алкогольного сп`яніння, кількість їх не пам`ятає. Вказав, що вину у скоєному визнає в повному обсязі, розуміє, що вчинив не правильно, що його дії завдали великої шкоди потерпілому та переживання його близьким. Додав, що після бійки, сказав коменданту, що б та викликала швидку допомогу, оскільки приїхала поліція і сказала йому йти додому зібратися. Позовні вимоги в частині майнової шкоди визнає в повному обсязі, моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 24.01.2021 року, перебуваючи в гуртожитку, розташованого за адресою АДРЕСА_5 , з обвинуваченим вони разом випивали пиво, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння між ними виникла сварка, потім він відчув удар з боку обвинуваченого, від якого втратив свідомість і більше нічого не пам`ятає.

Від допиту свідків, з урахуванням визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, сторона обвинувачення відмовилася. Не наполягали на допиті свідків і інші учасники судового провадження.

Окрім показів обвинуваченого ОСОБА_3 щодо повного визнання вини, показів потерпілого ОСОБА_6 , винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, також підтверджується сукупністю наступних, досліджених судом доказів:

- висновком експерта № 440е від 24.02.2021 року, згідно якого, у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді тяжкої проникаючої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 1-го ступеню, перелому задньої стінки лобної пазухи ліворуч, з явищами пневмоцефалії та гемосинусу, численних переломів кісток лицьового черепу (виличної кістки ліворуч, нижньої стінки лівої орбіти, передньої та зовнішньої стінок лівої гайморової пазухи, зовнішньої стінки правої гайморової пазухи), гемосинусу гайморових пазух, синців в обох параорбітальних областях, субкон`юнктивального крововиливу лівого ока, забійної рани на шкірі під нижньою губою праворуч з переходом на червону кайму нижньої губи праворуч та численних саден обличчя. За своїм характером виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою напівжорсткою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли) в область обличчя, яким могла бути і рука, стиснута в кулак, взута нога або інші предмети з аналогічними травмуючи ми властивостями. Тяжкість отриманої травми вважається не характерними спричинення їх власною рукою або для спричинення при падінні з висоти власного зросту та ударом об тупу тверду поверхню (а.с.158-161);

- висновком експерта №176 від 09.03.2021 року, відповідно до якого, встановлено групову належність крові ОСОБА_6 (а.с.184-185);

- висновком експерта №127 від 16.02.2021 року, відповідно до якого, встановлено групову належність крові ОСОБА_3 (а.с.187-188);

- заявою ОСОБА_3 від 25.01.2021 року, відповідно до якої, останній добровільно видав свої штани та кофту для проведення судових експертиз (а.с.189);

- висновком експерта №176/2 від 16.03.2021 року, відповідно до якого, встановлено, що сліди крові на змивах, які було виявлено та вилучено біля кухонної стінки кімнати АДРЕСА_6 , вказують на походження сліду крові потерпілого ОСОБА_6 (а.с.180-181);

- висновком експерта №176/1 від 12.03.2021 року, відповідно до якого, підтверджено, що походження крові у слідах на кофті та штанах, які належать ОСОБА_3 , не виключається від потерпілого ОСОБА_6 (а.с.172-174);

- довідками ОСК ГУНП в Дніпропетровській області станом на 10.02.2021 року, в якій визначено судимості ОСОБА_3 та відомості про притягнення його до адміністративної відповідальності.

За наведених обставин, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України, як спричинення тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Долучені представником потерпілого докази про суспільну небезпечність обвинуваченого, а саме, роздруківки з сайту Судова влада України про дати судових засідань та роздруківки судових рішень з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень, суд не бере до уваги, оскільки вказані документи є знеособленими, тому неможливо чітко ідентифікувати, хто саме є стороною по справі та відносно кого було застосовано адміністративне стягнення.

Крім того, факт неодноразового притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за скоєні ним правопорушення, підтверджується вже дослідженими довідками, що були долучені прокурором в судовому засіданні та зазначені у вироку вище.

Згідно зі ст. 66 КК України - щире каяття може бути визнане обставиною, що пом`якшує покарання винного.

Так, щире каяття означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Будучи внутрішнім, морально-психічним процесом у свідомості особи, яка вчинила злочин, щире каяття підлягає встановленню у кожному конкретному випадку з урахуванням посткримінальної поведінки винного, правдивості його свідчень під час досудового слідства і розгляду справи у суді тощо.

При вирішенні питання, чи є розкаяння винного щирим, судді повинні керуватися як суб`єктивним, внутрішнім переконанням, так і доказами, наявними в матеріалах справи.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 не вчинив жодних активних дій, які б свідчили про його щире каяття, а тому, суд не вбачає підстав для врахування його, як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

При цьому, відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає повне визнання останнім вини у скоєному.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України судом не встановлено.

Так, при призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходить із загальних засад призначення покарання, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, неодружений, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи та місцем проживання, його молодий вік, відсутність перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та обставин, що його обтяжують, думку прокурора та потерпілого щодо призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, приходить до висновку, що покарання у розмірі мінімальної межі санкції ч.1 ст.121 КК України у виді 5 років позбавлення волі, з реальним його відбуванням буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, а також, в повній мірі відповідатиме вимогам ст.50, 65 КК України.

Вирішуючи питання цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.

Так, потерпілим ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 на його користь майнової шкоди, завданої побиттям, в розмірі 26 286, 00 гривень та моральної шкоди, в розмірі 35 000, 00 гривень.

В обґрунтування позову потерпілий вказав, що внаслідок побиття йому спричинені тілесні ушкодження, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент заподіяння. Вказав, що окрім того в нього після побиття спостерігається розлад здоров`я, тому змушений був звертатися до невролога і проходити лікування. Також, через постійні головні болі після побиття змушений був робити магнітно-резонансну томографію головного мозку. На ліки було витрачено 22 786, 68 грн., вказане підтверджується квитанціями про придбання ліків, що були виписані лікарями під час перебування в лікарні. Під час побиття, також, було зіпсовано його одяг, а саме: куртка вартістю 2500, 00 грн., футболка 500 грн., светр 500 грн. Дійсна матеріальна шкода в грошовому еквіваленті складає 26 286, 00 грн.

Окрім спричиненої матеріальної шкоди йому було спричинено і моральну шкоду, яка потягла за собою ще й шкідливі наслідки. Фізичний біль, шкода здоров`ю, страх за своє життя в момент побиття, втрата працездатності на тривалий час, постійний головний біль, який він відчуває до теперішнього часу, а також душевний біль, який переживала його родина, коли лікарі боролися за життя. До теперішнього часу він перебуває у схвильованому та напруженому стані.

Потерпілий в судовому засіданні вимоги цивільного позову підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 128 КПК України, передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 КПК України цивільний відповідач має право визнавати позов повністю чи частково або заперечувати проти нього.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1177 ЦК України майнова шкода, завдана кримінальним правопорушенням, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частино 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, потерпілий у цивільному позові вказує, що йому завдано майнову шкоду, спричинену побиттям, яка становить 26 286 грн. В свою чергу, вказано, що дана сума складається з витрат на придбання ліків в розмірі 22 786,68 грн., а також, вартості зіпсованого одягу, а саме: куртка 2500 грн., футболка 500 грн., светр 500 грн.

Відповідач визнав позовні вимоги майнового характеру повністю та погодився сплатити потерпілому майнову шкоду.

Однак, заявлений потерпілим цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 26 286 грн., на підставі ст. 1177 ЦК України, підлягає задоволенню частково, а саме, в частині витрат на лікування в розмірі 22 786,68 грн., що підтверджено копіями квитанцій (а.с.62-75).

Щодо вимог про відшкодування коштів внаслідок зіпсування одягу потерпілого, а саме, куртки, футболки та светра на загальну суму 3500 грн., суд вважає їх необґрунтованими, оскільки під час судового розгляду цивільного позову жодним чином не підтверджена їх вартість, що узгоджується з вимогами ст. 80 ЦПК України.

З приводу заявлених вимог морального характеру в розмірі 35 000 грн. обвинувачений ОСОБА_3 їх визнав частково, в розмірі 15 000 грн. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає в тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних, душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, з урахуванням вимог розумності, виваженості і справедливості, ступеня вини особи, що завдала шкоду. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди і не пов`язана із розміром цього відшкодування.

Верховний суд у постанові від 25 серпня 2020 року по справі № 372/3192/18 підкреслив, що сталою судовою практикою визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 вчинив злочинні дії відносно потерпілого ОСОБА_6 , які кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення доведена. Отже, заявлена вимога потерпілого пов`язується з фактом заподіяння йому через це моральної шкоди, а тому, суд, враховуючи стан здоров`я потерпілого, фізичні та душевні страждання, що призвели до негативних змін у його житті, тяжкість вимушених змін у його звичайному способі життя, час та зусилля, які були необхідні для відновлення його попереднього стану, вважає, що існують підстави для відшкодування моральної шкоди.

Виходячи із зазначених положень закону та обставин справи, характеру, глибини та тривалості душевних, емоційних, фізичних і моральних страждань, які переніс потерпілий у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями від незаконних умисних дій ОСОБА_3 , часткове визнання самим обвинуваченим позову в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що сума у розмірі 35 000 грн. є співрозмірною та компенсує потерпілому завдану моральну шкоду.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 25.01.2021 року до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 25.03.2021 року, який потім ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2021 року було змінено на домашній арешт в нічний час доби та застосовано до 22 травня 2021 року, включно. Після закінчення терміну дії запобіжного заходу, сторона обвинувачення із клопотанням про його продовження або обрання, до суду не зверталася.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати, починаючи з дня його фактичного затримання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування майнової шкоди - 22 786 (двадцять дві тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 68 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди - 35 000 (тридцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову, відмовити.

Речові докази:

- штани та кофту, які належать ОСОБА_3 та, які зберігаються у камері речових доказів ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, повернути власнику;

- зрізи нігтьових пластин обох рук ОСОБА_3 , знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У часники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1