КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/4817/2021
Категорія: ст. 331 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві, в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор», апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Солом?янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою по 23 січня 2022 року включно з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181600 грн.

Таке рішення суд обґрунтував тим, що з огляду на стадію судового провадження, тяжкість обвинувачення та покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , з урахуванням усіх даних про його особу та соціальні зв`язки, продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, яким може запобігти лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або зменшити розмір застави до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу стороною обвинувачення не було надано детального обґрунтування ризиків та не проведено належним чином їх аналіз, не наведено жодного конкретного факту та не доведено обставин, які б свідчили про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, а також перешкоджають проведенню судового розгляду.

З усіх передбачених ст. 178 КПК України обставин, як зазначає захисник, суд взяв до уваги тільки тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , знехтувавши при цьому те, що останній має родину дружину та доньку ОСОБА_9 , 2013 року народження, до затримання мав постійне місце роботи, працював на посаді експедитора ФОП ОСОБА_10 , де зарекомендував себе з гарної сторони та має репутацію надійного та відповідального працівника, має постійне місце проживання за адресою : АДРЕСА_1 і це житло разом з родиною винаймає для спільного проживання.

Як вважає сторона захисту, на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України та обставини, що переважають правило поваги до особистої свободи відсутні. ОСОБА_7 не має наміру переховуватись від суду, цей ризик є неконкретним і не підтверджується будь-якими доказами. Крім того, ОСОБА_7 висловив стійке бажання співпрацювати, сприяти проведенню судового розгляду, з`являтись за кожним викликом суду. Він не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення та існування цього ризику взагалі не доведено стороною обвинувачення, як не доведено існування інших ризиків, врахованих судом.

За позицією захисника застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та сприятиме швидкому та всебічному розгляду справи.

Що стосується розміру застави, то захисник посилається на положення ч. 4 ст. 182, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, звертає увагу на те, що згідно з ч. 4 ст. 12 КК України ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тому вважає, що суд не мотивував підстави застосування максимального розміру застави, який передбачений для злочинів тієї категорії, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, були дотримані судом першої інстанції, а доводи захисника про наявність достатніх підстав для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт або зменшення розміру застави є непереконливими.

Як убачається з матеріалів провадження, під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0001302 стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, суд першої інстанції, поставивши на обговорення питання доцільності тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та заслухавши з цього приводу позиції сторони обвинувачення і сторони захисту, яка заявила клопотання про зміну запобіжного заходу, вважав, що продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового провадження, тому з метою запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та іншого обвинуваченого в цьому ж провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення продовжив ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи захисника про те, що прокурор не довів існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, колегія суддів визнає безпідставними.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Відповідно до практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа «Панченко проти Росії»).

Обґрунтовуючи свій висновок щодо доцільності продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, з огляду на стадію судового провадження суд першої інстанції врахував характер висунутого йому обвинувачення у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, вид та розмір покарання, що йому загрожує.
Взяв до уваги суд і всі дані про особу обвинуваченого, на які звертає увагу в апеляційній скарзі захисник, а також його соціальні зв`язки.
Зважаючи на такі обставини, а також з урахуванням того, що ОСОБА_7 раніше судимий та ще не відбув покарання за попереднім вироком, а саме за вироком Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року, суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, дійшов вірного висновку, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення і такі ризики за відсутності достатніх стримуючих факторів не зменшилися.
З огляду на те, що потерпілий, свідки та обвинувачений ОСОБА_11 у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитувалися, з великою ймовірністю також існує ризик незаконного впливу на них.

За вказаних обставин висновки суду першої інстанції про те, що застосування менш суворішого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії, є обґрунтованими та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Що стосується апеляційного прохання про зменшення розміру застави, то воно також не підлягає задоволенню, оскільки захисник, обґрунтовуючи свою позицію в цій частині, помилково посилається на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, оскільки обвинувальний актом йому висунуто обвинувачення також і у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, отже суд першої інстанції з урахуванням положень ч. 3 ст. 183, п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України вірно визначив заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в мінімальному розмірі, передбаченому кримінальним процесуальним законом.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при прийнятті судом рішення про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, принаймні на цій стадії судового провадження, колегією суддів не встановлено.Отже апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою по 23 січня 2022 року включно та визначено заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181600 грн без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3