ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження № 0001226 від 14 листопада 2017 року відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Жовтневе, Криничанського району, Дніпропетровської області, українки, громадянки України, освіта середня спеціальна, заміжньої, не працюючої, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ст. 302 ч. 2 КК України
за участю: прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , захисника-адвоката - ОСОБА_17 , обвинуваченої - ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року обвинувачена ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою отримання наживи орендувала у ОСОБА_18 приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , в якій вирішила створити і в подальшому утримувати місце розпусти. Із зазначеною метою обвинувачена ОСОБА_9 , здійснюючи дії, спрямовані на створення та утримання місця розпусти, у невстановлений час, спеціально підготувала та обладнала вищевказану квартиру для забезпечення умов надання в ній сексуальних послуг. Після чого, у невстановлені час та місці, використовуючи номери телефонів - НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , організувала розміщення в мережі Інтернет на сайті «ukrgo.com» оголошення з пропозицією надання сексуальних послуг у вищевказаній квартирі.
З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на отримання наживи в результаті створення та утримання місця для розпусти, обвинувачена ОСОБА_9 , діючи умисно, використовуючи зв`язки із знайомими, з січня 2017 року до грудня 2017 року, підшукала молодих дівчат, серед яких слідством встановлено ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яким запропонувала поліпшити їх матеріальне становище шляхом надання сексуальних послуг за грошову винагороду. При цьому з зазначеними дівчатами обвинувачена ОСОБА_9 домовилась про те, що вартість однієї години сексуальних послуг з клієнтом буде становити від 600 до 2000 гривень, із яких вона буде передавати їм 50% від загальної суми, отриманої від кожного клієнта.
У подальшому зазначені особи, погодившись на умови обвинуваченої ОСОБА_9 , надавали сексуальні послуги невстановленим особам чоловічої статі в період часу з січня 2017 до 28 грудня 2017 року в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .
Таким чином дії обвинуваченої ОСОБА_9 виразилися у створенні та утриманні місця розпусти, вчинені з метою наживи, тобто у скоєнні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 302 КК України.
Будучи допитаною в якості обвинуваченої, ОСОБА_9 свою провину не визнала, пояснила суду, що у 2017 році мешкала у орендованій квартирі яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_18 . Так, мешкаючи за вказаною адресою вона іноді приймала у вказаній квартирі чоловіків для надання їм послуг сексуального характеру, за що отримувала грошові кошти. При цьому повідомила, що ніяких інших дівчат не залучала до вказаної діяльності, а займалась наданням зазначених послуг лише самостійно. Повідомила суду, що допитані судом свідки її обмовляють, оскільки мають особисту неприязнь до неї.
Незважаючи не невизнання своєї провини обвинуваченою ОСОБА_9 у створенні та утриманні місця розпусти, вчинені з метою наживи, її винність підтверджується наступними безпосередньо дослідженими судом доказами.
Так, свідокОСОБА_23 суду підтвердила, що з обвинуваченою ОСОБА_9 вона добре знайома, навесні 2016 року обвинувачена ОСОБА_9 запропонувала їй роботу з надання послуг інтимного характеру, на що вона погодилась. У подальшому вона надавала послуги інтимного характеру які коштували приблизно за 600 гривень за годину та половину від отриманих коштів за надання послуг інтимного характеру вона віддавала обвинуваченій ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_27 суду підтвердила, що з обвинуваченою ОСОБА_9 спілкувалась через сторонніх осіб, у період часу з 2016 по 2017 рік вона працювала повією у офісі на АДРЕСА_4 . Обвинувачену ОСОБА_9 вона бачила лише на фото у додатку «Вайбер», коли ОСОБА_9 у повідомленнях направляла замовлення з приводу надання послуг інтимного характеру.

Свідок ОСОБА_19 суду підтвердила, що з обвинуваченою ОСОБА_9 раніше знайома, оскільки разом навчались у коледжі. Повідомила, що у 2016 році розміщувала оголошення у мережі Інтернет з приводу надання послуг інтимного характеру та у подальшому на квартирі надавала послуги інтимного характеру за грошову винагороду.

Свідок ОСОБА_22 суду повідомила, що деякий час мешкала разом із обвинуваченою ОСОБА_9 , за адресою АДРЕСА_3 та ОСОБА_9 запропонувала їй у зазначеній квартирі надавати послуги інтимного характеру, на що вона погодилась та у подальшому за місцем мешкання ОСОБА_9 вона надавала послуги інтимного характеру за грошову винагороду, а отримані грошові кошти вони з ОСОБА_9 ділили навпіл. Також повідомила, що у квартирі де вона мешкала також бачила інших дівчат, які надавали послуги інтимного характеру.
Свідок ОСОБА_28 суду повідомив, що 27.12.2017 року у мережі Інтернет знайшов оголошення з приводу надання послуг інтимного характеру та зателефонував за номером який було зазначено у оголошенні. У подальшому він домовився про зустріч для отримання сексуальних послуг та приїхав за адресою АДРЕСА_3 , де його зустріла обвинувачена ОСОБА_9 та провела його до дівчини на ім`я ОСОБА_29 , яка у подальшому надала йому послуги інтимного характеру за грошову винагороду у розмірі 600 гривень.

Свідок ОСОБА_25 суду повідомила, що у липні 2017 року ОСОБА_21 познайомила її з обвинуваченою ОСОБА_9 , яка у подальшому запропонувала заробіток у виді надання послуг інтимного характеру, на що вона погодилась. Так, у подальшому вона проживала разом із обвинуваченою ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 та у вказаній квартирі надавала послуги інтимного характеру за гроші, половину з яких у подальшому віддавала обвинуваченій ОСОБА_9 . Також свідок ОСОБА_25 повідомила, що окрім неї в той час в квартирі також знаходилась ще ОСОБА_30 , яка також займалась наданням послуг інтимного характеру. Так, вона мешкала разом із ОСОБА_9 приблизно два тижні, після чого переїхала у інше місце мешкання. У подальшому обвинувачена ОСОБА_9 телефонувала їй та пропонувала продовжити займатись наданням послуг інтимного характеру, однак вона відмовилась.

Свідок ОСОБА_31 суду повідомив, що користувався наданням послуг інтимного характеру. Протягом 2017 року від зв`язувався з обвинуваченою ОСОБА_9 , домовлявся про зустріч, після чого приїжджав до квартири де мешкала обвинувачена, де у подальшому безпосередньо ОСОБА_9 надавала йому послуги сексуального характеру за гроші.

Свідок ОСОБА_26 суду пояснила, що із обвинуваченою ОСОБА_9 її познайомила їх спільна подруга - ОСОБА_21 та у період коли їй не було де жити вона на декілька днів переїхала до обвинуваченої ОСОБА_9 , де у подальшому у мережі Інтернет розташовувала оголошення з приводу надання послуг інтимного характеру та надавала послуги інтимного характеру як у квартирі де мешкала разом із ОСОБА_9 , а саме за адресою АДРЕСА_3 , так і виїжджала для надання послуг інтимного характеру до саун та інших місць.
Свідок ОСОБА_18 суду повідомив, що з обвинуваченою ОСОБА_9 знайомий, оскільки здавав їй квартиру за адресою АДРЕСА_3 , яка проживала там до січня 2018 року. Також пояснив, що скарг від сусідів щодо ОСОБА_9 не надходило, за оренду квартири остання розраховувалась майже завжди готівкою та щодо надання послуг інтимного характеру у його квартирі йому вже стало відомо від співробітників поліції.
Свідок ОСОБА_32 суду повідомила, що була понятою в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_3 та зазначила, що під час обшуку у вказаній квартирі знаходилась обвинувачена ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_33 суду повідомив, що обвинувачена ОСОБА_9 була його сусідкою, а саме мешкала по АДРЕСА_3 з 2015 по 2017 роки. Хто у вказаній квартирі мешкав разом із обвинуваченою йому не відомо, але щодо обвинуваченої скарг від інших сусідів ніколи не надходило.

Свідок ОСОБА_34 суду повідомив, що користувався послугами інтимного характеру, оголошення з надання яких знаходив за допомогою мережі Інтернет. Так він знайшов оголошення, у подальшому приїхав до місця мешкання обвинуваченої ОСОБА_9 , де саме це було вже не пам`ятає, а лише може вказати що приїжджав у багатоквартирний п`ятиповерховий будинок, що знаходився на пр. Слобожанському у м. Дніпро. У подальшому йому показали приблизно трьох дівчат, з яких від обрав ту, яка найбільше сподобалась, та вона надала йому послуги сексуального характеру. Також свідок ОСОБА_34 повідомив, що розраховувався за послуги інтимного характеру до початку надання зазначених послуг.

Окрім показів свідків, винність обвинуваченої також повністю підтверджується письмовими доказами наданими прокурором у судовому засіданні та дослідженими безпосередньо судом, а саме:

- протоколом огляду від 15 листопада 2017 року з додатком у виді скриншотів, згідно якого було оглянуто оголошення у мережі Інтернет за надання послуг сексуального характеру (Т.1, а.п.2-16);

-протоколом обшуку від 27 грудня 2017 року згідно якого було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_3 в ході якого було застосовано відеозйомку, вказаний відеозапис було оглянуто безпосередньо судом (Т.1, а.п.18-21);

-протоколом огляду від 03 січня 2018 року з фото-таблицею до нього, згідно якого було оглянуто речі виявлені та вилучені під час обшуку за адресою АДРЕСА_3 , зокрема сім-картки різних операторів, зошити та блокноти які містять бухгалтерські записи та розрахунки, договори оренди квартир, мобільний телефон "Нокіа" та "Meizu M3s", "Samsung J3" у вказаних мобільних телефонах було оглянуто діалоги з листування (Т.1, а.п. 25-90);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 січня 2018 року згідно якого свідок ОСОБА_25 впізнала обвинувачену ОСОБА_9 як особу, яка за адресою: АДРЕСА_3 утримувала місце розпусти (Т.1, а.п. 92-93);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 січня 2018 року згідно якого свідок ОСОБА_19 впізнала ОСОБА_9 як особу, яка за адресою: АДРЕСА_3 утримувала місце розпусти (Т.1, а.п. 98-99);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 січня 2018 року згідно якого свідок ОСОБА_22 впізнала ОСОБА_9 як особу яка за адресою: АДРЕСА_3 утримувала місце розпусти (Т.1, а.п.107-108);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 січня 2018 року згідно якого свідок ОСОБА_35 впізнала ОСОБА_9 як особу яка за адресою: АДРЕСА_3 утримувала місце розпусти (Т.1, а.п.110-111);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 січня 2018 року згідно якого свідок ОСОБА_28 впізнав ОСОБА_9 як особу яка за адресою: АДРЕСА_3 утримувала місце розпусти (Т.1, а.п.113-114);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 листопада 2018 року згідно якого свідок ОСОБА_34 впізнав ОСОБА_9 як особу яка за адресою: АДРЕСА_3 утримувала місце розпусти (Т.1, а.п.129-130);

Окрім того судом було досліджено протоколи про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 04 січня 2018 року (Т.2, а.п.79-109) із аудіозаписами доданими до них, які було безпосередньо прослухано у судом у судовому засіданні.

Речовими доказами визнаними по кримінальному провадженню (Т.1, а.п.117-121).

Згідно висновку судової криміналістичної експертизи відео, звукозапису від 06 лютого 2018 року (Т.2, а.п.119-125) встановлено, що ОСОБА_9 приймала участь у розмовах, зафіксованих на фонограмах №№1-5.

До невизнання своєї провини обвинуваченою у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України суд відноситься критично та розуміє їх як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, оскільки її винність повністю підтверджується показами свідків наданими у судовому засіданні та письмовими доказами, які були безпосередньо до досліджені судом, зокрема, показами свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 які повідомили, що ОСОБА_9 запропонувала їх заробіток шляхом надання послуг інтимного характеру, на що вони погодились та надавали послуги інтимного характеру за адресою: АДРЕСА_3 за місцем мешкання обвинуваченої ОСОБА_9 та половину отриманих коштів віддавали обвинуваченій, показами свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_34 які пояснили, що у мережі Інтернет знайшли оголошення про надання послуг інтимного характеру за грошові кошти та зв`язались за номером, зазначеним у оголошенні, де у подальшому обвинувачена ОСОБА_9 проінформувала їх про вартість послуг та за адресою АДРЕСА_3 познайомила їх з дівчатами, які надали їм послуги інтимного характеру за грошові кошти, показами свідка ОСОБА_36 , який пояснював, що ОСОБА_9 надавала йому послуги сексуального характеру за гроші за адресою АДРЕСА_3 .

Також винність ОСОБА_9 підтверджується письмовими доказами, зокрема протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 січня 2018 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 січня 2018 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 січня 2018 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 січня 2018 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 січня 2018 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 листопада 2018року згідно яких свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_35 , ОСОБА_28 , ОСОБА_34 впізнали ОСОБА_9 як особу яка за адресою: АДРЕСА_3 утримувала місце розпусти; протоколом огляду від 03 січня 2018 року з фото-таблицею до нього, згідно якого було оглянуто речі виявлені та вилучені під час обшуку за адресою АДРЕСА_3 , зокрема мобільні телефони, та у вказаних мобільних телефонах було оглянуто діалоги з листування, з яких вбачається як обвинувачена ОСОБА_9 інформувала чоловіків щодо вартості з надання послуг інтимного характеру, які надавались за місцем її мешкання - АДРЕСА_3 ; протоколами про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 04 січня 2018 року.

Суд, безпосередньо дослідивши письмові докази по кримінальному провадженню, доводи захисника-адвоката ОСОБА_37 в частині визнання недопустимими доказами усіх доказів, зібраних на досудовому розслідуванні з тих підстав, що не було складено протокол про хід НСРД (про суть і конкретні обставини), не зазначено безпосередньо марку та назву пристрою, на якому здійснено негласні заходи, а також стороні захисту не була надано доступ до оригіналів аудіо записів технічних заходів і первинних носіїв інформації в порядку ст. 290 КПК України, матеріали кримінального провадження не містять оригінали електронного носія інформації НСРД та всіх інших похідних від них доказів, зокрема протоколу обшуку місця мешкання ОСОБА_9 , копію якого останній не було вручено, та речові доказі, які були вилучені в ході зазначеного обшуку, протоколи пред`явлення осіб для впізнання, вважає необґрунтованими за наступних підстав.
У відповідності до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Статтею 87 КПК України визначено недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини і встановлено: Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Посилання захисника у клопотанні про визнання усіх доказів сторони обвинувачення недопустимим, а саме, документи за результатами проведення НСРД та всіх інших похідних від них доказів, не ґрунтуються на законі.
Так, в ході судового розгляду відповідно до встановленого Кримінально процесуальним кодексом порядку прокурором було долучено до матеріалів кримінального провадження ухвалу слідчого судді апеляційного суду Дніпропетровської області №13-4789т/2017 від 21 листопада 2017 року, щодо проведення негласної слідчої (розшукової) дії у кримінальному провадженні №0001226 від 14.11.2017 року.
Частинами 1-10 ст. 290 КПК визначено порядок відкриття матеріалів іншій стороні на стадії закінчення досудового розслідування. Зокрема, відповідно до ч. 2 цієї статті прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.
Кримінально процесуальний кодекс України чітко встановлює процесуальні підстави проведення НСРД, а в протоколі про результати проведення цих дій завжди вказується, на підставі якого рішення вони проводилися, а також інші необхідні відомості.
Судом безпосередньо було досліджено протокол про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 04 січня 2018 року (Т.2, а.п.79-109), а також додані до нього аудіозаписи, що знаходяться на компакт-дисках, на яких зазначено усі необхідні відомості, тобто вказані докази отримані та оформлені відповідно до порядку передбаченому Кримінально процесуальним кодексом України порядку, які не містять ознак недопустимості, а також відповідно не є підстав для визнання недопустимими усіх інших похідних від них доказів.
Таким чином, оцінюючи вище наведені надані суду докази, кожен окремо, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а в сукупності достатніми для визнання ОСОБА_9 поза розумним сумнівом, винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, а саме устворенні та утриманні місця розпусти з метою наживи, оскільки ОСОБА_9 у січні 2017 року, орендувала у ОСОБА_18 приміщення квартири АДРЕСА_5 , для періодичного вчинення розпусних дій (притон розпусти) невизначеним колом осіб, забезпечувала засобами зв`язку, транспорту, займалася пошуком клієнтів, оплатою оренди приміщення, з метою отримання матеріальної вигоди (наживи).

При визначенні заходу примусу - покарання обвинуваченій ОСОБА_9 , яке буде необхідне та достатнє для виправлення та запобіганню скоєння нових злочинів, суд з урахуванням принципів справедливості, співмірності, індивідуалізації, та сприянню досягнення справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а також особу обвинуваченої, яка за місцем мешкання характеризується задовільно, раніше не судима, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість призначення покарання ОСОБА_9 без ізоляції її від суспільства, із застосуванням ст.75 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину, покладаючи на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.
Речові докази - пластикову картку «ПриватБанку» № НОМЕР_6 ; упаковку презервативів «Contex»; упаковку від стартового пакету оператора «Водафон» №; пластикову картку від сім карти оператора «Водафон» № НОМЕР_5 ; чотири фрагменти аркуша із чорновими записами; дві візитні картки із чорновими записами на зворотній стороні; пластикову картку від стартового пакету № НОМЕР_7 ; зошити і блокноти в кількості 8 штук з чорновими записами; дев`ять пластикових карток від сім карти оператора «Київстар»; одну пластикову картку від сім карти оператора «Водафон»; металеву коробку «BARKLEYS» із сім картами; шість картонних упаковок від карток оператора «Київстар»; простирадло біло-коричневого кольору; сім зошитів із чорновими записами; чотири пластикові картки від сім карти оператора «Київстар»; три пластикові картки від сім карти оператора «МТС»; картонну упаковку від картки оператора «Київстар», що знаходяться в камері схову ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Речові докази - мобільний телефон «NOKIA», ІМЕІ 1: НОМЕР_8 мобільний телефон «SAMSUNG» ІМЕІ 1: НОМЕР_9 , ІМЕІ 2: НОМЕР_10 ; мобільний телефон «MEIZU» (знаходиться у вимкненому стані), виданий ОСОБА_26 ; мобільний телефон «LG», ІМЕІ 1: НОМЕР_11 ; мобільний телефон «SAMSUNG» ІМЕІ 1: НОМЕР_12 , що знаходяться в камері схову ГУНП в Дніпропетровській області повернути власникам.

Стягнути з ОСОБА_9 на корить держави кошти витрачені на проведення експертизи у розмірі 5720 гривень.
Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особами, відносно яких винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1