Номер провадження: 11-кп/813/2154/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2021 року про продовження ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186; ч.2 ст.289 КК України, строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000203 від 01 серпня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2021 року було частково задоволено клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186; ч.2 ст.289 КК України, продовжений строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, яка складає 168 160 гривень, до 21 листопада 2021 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити оскаржену ухвалу в частині визначення розміру застави та визначити йому мінімальний розмір застави.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що судом першої інстанції порушено вимоги ст.182 КПК України, а саме суд не врахував матеріальне становище обвинуваченого та його сім`ї, визначив завідомо непомірний розмір застави.

Обвинувачений вважає, що інкримінованими кримінальними правопорушення не завдано матеріальної шкоди, тобто відсутня можливість зарахування застави у рахунок відшкодування такої шкоди.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарги не ставив питання про його безпосередню участь в апеляційному розгляді його скарги.

Прокурор, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, до Одеського апеляційного суду не прибув, з клопотаннями та заявами про перенесення або відкладення апеляційного розгляду не звертався.

Керуючись вимогами ч.3,4 ст.422-1 КПК України відповідно до яких апеляційні скарги на ухвалу про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції, розглядаються не пізніш як через три дні після їх надходження до суду апеляційної інстанції та такий розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний суд вважає за можливе розглянути дану апеляційну скаргу без участі учасників кримінального провадження.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши оскарженої ухвали та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Частиною 1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Абзацом 2 ч.2 ст.392 КПК України передбачено, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ст.422-1 КПК України передбаченого порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Як убачається з матеріалів провадження, на розгляді Суворовського районного суді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000203 від 01 серпня 2020 року,за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186; ч.2 ст.289 КК України.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Абзацом 2 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Виходячи з положень п.24) ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення по суті, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, оскаржену ухвалу суду першої інстанції щодо продовження запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.

Окрім того, відповідно до п.13) ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_6 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.

За таких обставин апеляційний суд не переглядає обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.186; ч.2 ст.289 КК України.

Оскарженою ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_6 був продовжений строк тримання під вартою, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про те, що не зменшились і продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .

Водночас, обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційні скарзі не ставить під сумнів висновки суду першої інстанції про: наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України; відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 ; неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, апеляційний суд, керуючись ч.1 ст.404 КПК України, не переглядає оскаржену ухвалу в цій частині.

Разом з тим, апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання обвинуваченого на безпідставність визначеного розміру застави у якості альтернативного запобіжного заходу.

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186; ч.2 ст.289 КК України, які, згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до п.2) ч.3 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, суд першої інстанції додержався наведених вимог кримінального процесуального закону, розмір застави визначений у передбачених законом межах для особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів.

Враховуючи те, що застосування запобіжних заходів має на меті забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, за обставин наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, врахування обставин, передбачених ст.178 КПК України, Суворовський районний суд м. Одеси обґрунтовано дійшов до висновку, що у даному випадку продовження строку тримання під вартою, з визначенням розміру застави, є доцільним та достатнім для забезпечення завдань кримінального процесуального закону на даному етапі кримінального провадження.

Відповідно до положень п.1) ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого належить залишити без задоволення, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2021 року - без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2021 року було частково задоволено клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186; ч.2 ст.289 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, яка складає 168 160 гривень, до 21 листопада 2021 року включно залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4