Номер провадження: 11-кп/813/1283/21
Номер справи місцевого суду: 509/5542/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

представника потерпілого: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.03.2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, українця, освіта вища, не одруженого, працює мийником у ФОП « ОСОБА_11 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000924 від 16.08.2020 року
установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Оскаржуваним вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.03.2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки. Суд вирішив Обрати ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляду тримання під вартою, взяти його під варту у залі суду, строк відбування покарання рахувати з 01.03.2021 року. Також вироком вирішено питання заходів забезпечення кримінального провадження, речових доказів та судових витрат.
Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватим за те, що він 16.08.2020 приблизно о 06 год. 40 хв., керуючи технічно справним легковим автомобілем «DACIA SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїзній частині вул.Базова,18 смт.Авангард Овідіопольського району Одеської області, збоку Овідіопольської дороги в напрямку промтоварного ринку 7 км., зі швидкістю приблизно 55 км/год. На ділянці автодороги, що по вул.Базова,18 смт.Авангард Овідіопольського району Одеської області уважним не був, за дорожньою обстановкою та її зміною постійно не слідкував, при виникненні небезпеки для руху у вигляді перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний був виявити в установлених дорожніх умовах, а саме припаркованого попереду в попутному напрямку вантажного автопотягу у складі тягача «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_2 та напівпричепу FBL, д.н.з. НОМЕР_3 , не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого здійснив наїзд передньою частиною керованого ним легкового автомобіля «DACIA SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 , на задню ліву частину напівпричепу FBL, д.н.з. НОМЕР_3 , у складі автопоїзда вантажного тягача «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_4 .
Таким чином водій ОСОБА_7 , допустив порушення вимог п.2.3 (б), 12.1, п.12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме:
п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир легкового автомобілю «DACIA SANDERO», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: а) відкрита черепно-лицьова травма: синець верхньої повіки правого ока, садна обличчя, забійна рана лобової ділянки справа, крововилив у м`які тканини лобово-тім`яної ділянки справа, осколковий перелом кісток спинки носа з крововиливом у навколишні м`які тканини, повний косо-поперечний перелом в ділянці правого вилично-верхньощелепного шва з крововиливом у навколишні м`які тканини, перелом кісток склепіння та основи черепа, крововиливи під м`які оболонки на випуклій поверхні тім`яних і потиличних часток, а також випуклій поверхні півкуль мозочка, забій - розміжчення (за даними судово-гістологічного дослідження) випуклої поверхні та полюса лівої потиличної частки; б) садна передньої поверхні шиї справа і правої бічної поверхні шиї; в) закрита травма грудної клітки: множинні садна передньої поверхні грудної клітки справа і зліва, повний поперечний перелом тіла грудини в проекції 2-го міжребер`я з крововиливом у навколишні м`які тканини, повні поперечні переломи 1, 2 -го ребер по задній пахвовій лінії, повні поперечні переломи 2-4-го правих ребер по середньо-ключичній лінії, крововиливи під пристінкову плевру в проекції вищевказаних переломів ребер та анатомічних ліній, забої легенів.
Локалізація та механізм утворення (ударно та ударно-здавлююча дія) могли бути заподіяні в результаті дії тупих предметів, якими могли бути виступаючі деталі та поверхні салону транспортного засобу, у своїй сукупності були небезпечними для життя та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.
Смерть ОСОБА_13 перебуває в прямому причинному зв`язку з отриманою відкритою черепно-лицьовою травмою у вигляді переломів кісток лицьового та мозкового черепу, крововиливів під м`які оболонки головного мозку, забою - розміжчення головного мозку. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_13 з`явився набряк головного мозку.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження та правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 , вважає вирок таким, що підлягає зміні в частині призначеного покарання з підстав його суворості, обґрунтовуючи апеляційну скаргу тим, що:
- відсутні обставини, що обтяжують покарання;
- обвинувачений щиро кається та жалкує про скоєне, є особою, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, у нього на утриманні перебуває мати, яка є літньою особою та потребує лікування і догляду;
- будь-які спроби звернень до потерпілого щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди були відхилені останнім.
На підставі викладеного, захисник просить вирок відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити, застосувати до обвинуваченого дію ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням.
В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 , не оспорюючи правильності кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини у вчиненні злочину, вважає вирок таким, що підлягає скасуванню в частині призначення покарання внаслідок його м`якості та невідповідності призначеного судом покарання обставинам скоєного, обґрунтовуючи апеляційну скаргу тим, судом у повній мірі не враховані тяжкі наслідки злочину у виді загибелі матері потерпілого.
На підставі викладеного, представник потерпілого просить вирок відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного йому покарання, ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 3 роки.
Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги своєї апеляційної скарги та просили її задовольнити, заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілого; пояснення представника потерпілого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого; думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданих апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на те, що вирок суду в частині доведеності вини ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікацію його дій ніким не оскаржується, апеляційний суд не перевіряє вирок в цій частині.

Що стосується доводів апеляційних скарг захисника обвинуваченого щодо суворості призначеного покарання, та представника потерпілого щодо м`якості призначеного покарання, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції вірно врахував, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, скоєння якого інкримінується ОСОБА_7 , відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, який при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його вік, те, що він не одружений, на обліку у лікаря наркологу і психіатру не перебуває, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, якою суд визнав щире каяття, не встановлення судом обставин, які обтяжують покарання. Судом також врахована позиція потерпілого та його представника, які вважали, що до обвинуваченого необхідно застосувати покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 має бути призначено покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкцією ч.2 ст.286 КК України, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Апеляційний суд враховує характеризуючі дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, у нього на утриманні перебуває мати, яка є літньою особою та потребує лікування і догляду, разом з тим вважає, що відсутні підстави для застосування до обвинуваченого ст.75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням виходячи з наступного.

Згідно приписів ст.75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробування.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційний суд враховує, що у матеріалах даного кримінального провадження, відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений намагався будь-яким чином допомогти потерпілому оговтатись від пережитого, компенсував йому перенесені страждання, чи полегшив душевний біль.

Оцінюючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, апеляційний суд також враховує тяжкість наслідків, до яких призвело його вчинення, у виді загибелі людини.

Крім того, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_7 притягувався до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, що підтверджується копією відповідної постанови, яка міститься у матеріалах справи (а.п.48-49) та не заперечується стороною захисту, разом з тим належних виводів для себе не зробив та знову допустив порушення правил дорожнього руху, що призвело до особливо тяжких наслідків у виді загибелі людини.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що провадження по справі про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1. ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, тобто з нереабілітуючих обставин, при цьому судом була встановлена вина ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Будь-яких виключних обставин, які б свідчили про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування покарання, апеляційний суд не вбачає та враховуючи сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, погоджується з висновками суду першої інстанції, що обвинувачений підлягає кримінальній відповідальності в межах санкції статті у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання буде достатнім і справедливим для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги представника потерпілого, що призначаючи покарання за даний злочин, суд першої інстанції не врахував суспільну небезпеку скоєного та тяжкі наслідки злочину, оскільки згідно мотивувальної частини вироку такі обставини були враховані судом та стали підставою для призначення реального покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі.

Так, відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Отже, суд першої інстанції належним чином мотивував своє рішення, тому апеляційний суд вважає доводи апеляційних скарг захисника обвинуваченого та представника потерпілого щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, необґрунтованими через їх невідповідність фактичним обставинам справи.

Відповідно до припису п.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарг захисника обвинуваченого та представника потерпілого та зміни вироку в частині призначення покарання немає, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.286 КК України, апеляційний суд дійшов висновку щодо неможливості застосування до нього дію ст.75 КК України, отже відсутні підстави для його зміни.
Керуючись ст. 370, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.03.2021 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000924 від 16.08.2020 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою з моменту отримання ним копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4