Справа № 344/8834/21
Провадження № 11-кп/4808/416/21
Категорія ст. 197 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою (далі АС) обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 03 вересня 2021 року про обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 03 вересня 2021 року клопотання прокурора задовольнено та обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 Кримінального кодексу України (далі КК), запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - на строк 60 днів до 01 листопада 2021 року включно. Заставу в розмірі 234260 гривень, внесену в даному кримінальному провадженні, як запобіжний захід за ОСОБА_8 поставлено звернути в дохід держави.

Своє рішення суд мотивував тим, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні про обрання запобіжного заходу дають достатні підстави вважати, що тільки застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та зможе запобігти вищевказаним ризикам. Також існують всі підстави для задоволення клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави, та як ОСОБА_10 порушив умови запобіжного заходу у вигляді застави. А отже, в цілому клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу підлягає до задоволення.

Не погодившись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_10 , подав АС, в якій зазначив, що судове рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього ухвалено із значними порушеннями вимог кримінального процесуального права.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які підтримали подану АС, просять ухвалу суду скасувати та задовольнити апеляційні вимоги; пояснення прокурора ОСОБА_7 , яка вважає АС обвинуваченого необгрунтваною, просить залишити її без задволення, а ухвалу суду без зміни; перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та додані документи, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону суд в повній мірі не дотримався.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно положень ст.183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м,яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього ж Кодексу.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім якщо раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину

Згідно з приписами п.3 ч.4 ст. 183 КПК при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, щоузгоджується з вимогами ч. 5 ст. 9 КПК України.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи підвартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як вбачається із матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що ухвалою Івано-Франківського міського суду від 27.08.2016 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в сумі 234260 гривень. Після внесення застави, ОСОБА_8 було звільнено з Івано-Франківської установи виконання покарань, і таким чином з того часу для обвинуваченого існував запобіжний захід у вигляді застави.

16.03.2021 року ухвалою Івано-Франківського міського суду до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано примусовий привід через органи внутрішніх справ, однак вказаний привід виконаний не був.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 31.05.2021 року обвинуваченого ОСОБА_8 оголошено в розшук, а кримінальне провадження щодо нього зупинено до його розшуку.

Згідно протоколу затримання особи, обвинуваченої у вчиненні злочину від 03.09.2021 року ОСОБА_8 вказаного числа о 09 год. 00 хв. було затримано.

Так, судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та звернення застави в дохід держави було те, що останній порушив умови запобіжного заходу у вигляді застави, зокрема неодноразово без поважних причин на судові виклики не з`являвся в судові засідання на розгляд кримінального провадження щодо нього.

Згідно матеріалів, які були витребувані на вимогу апеляційного суду вбачається, що суд першої інстанції неодноразово поштовим зв`язком направляв всі повістки про виклик до суду обвинуваченого ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 та в подальшому всі судові повістки повертались до суду із закінченням встановленого строку зберігання, тобто не були вручені йому.

Однак згідно листів, зокрема, клопотання про відкладення розгляду справи, які направляв обвинувачений ОСОБА_10 в Івано-Франківський міський суд видно, що адресу місця проживання він зазначав саме АДРЕСА_2 .

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 16.03.2021 року до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано примусовий привід через органи внутрішніх справ, за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно листа Івано-Франківської обласної прокуратури, вказаний лист направлявся обвинуваченому ОСОБА_8 саме за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_10 пояснив, що він дійсно постійно проживає за адресою с. Березівка, Тисменицького району по теперішній час, а зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , а дружина проживає в АДРЕСА_3 .

Таким чином, на час розгляду вищевказаного кримінального провадження, місцевий суд знаючи дійсне місце проживання обвинуваченого, надсилав обвинуваченому ОСОБА_8 повістки за адресою, за якою він фактично не мешкає, знаючи про її зміну.

Окрім цього, згідно листа начальника Територіального управління Служби судової охорони в Івано-Франківській області, який був направлений на вимогу апеляційного суду вбачається, що обвинувачений ОСОБА_10 18.11.2020 року дійсно приходив в приміщення Івано-Франківського міського суду, що свідчить про те, що він не ухилявся від явки в судове засідання.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу і на те, що, згідно оскаржуваної ухвали, суд в одному судовому рішенні постановив, а саме: про тимчасове видалення обвинуваченого із судового засідання; задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та звернення застави в дохід держави, що є порушенням вимог КПК, позаяк про кожне таке судове рішення має постановлятись окрема ухвала суду.

Водночас суд першої інстанції належним чином не мотивував на підставі яких даних він прийшов до висновку про необхідність обрання запобіжного запобіжного заходу, саме у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що таке обрання судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є незаконним та передчасним, позаяк, згідно досліджених матеріалів, обвинувачений ОСОБА_10 не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду кримінального провадження щодо нього.

Враховуючи вищевикладені обставини, ухвала Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 вересня 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому її слід скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволення клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави та зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою.

Колегія суддів зазначає, що з цього часу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 буде діяти запобіжний захід у вигляді застави із покладенням на нього відповідних обов`язків, згідно ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 27.08.2016 року.

За таких обставин, АС обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 вересня 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави та зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 з під варти, в порядку, визначеній ч.5 ст. 202 КПК України, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5