У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000898 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 червня 2021 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, українця, громадянина України, що має неповну середню освіту, неодруженого, не працюючого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, постійного місця проживання не має, раніше судимого

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник просять вирок суду скасувати. Ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_5 .

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.12.2019 року та остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 300 (триста)грн. 00коп. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що не скоював вказаного кримінального правопорушення, оскільки він раніше був засуджений і звільнений від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, один з яких був обмеження пересування, а саме не відлучатися із дому з 21год. до 5год. ранку наступного дня.

Вказує, що мав конфлікт із дільничним інспектором, а тому вважає, що дільничний йому помстився і справу відносно нього сфабрикували. Зауважує, що у судовому засіданні заявляв відвід прокурору ОСОБА_8 , проте суд йому відмовив, на думку апелянта, не законно.

В апеляційній скарзі захисник вважає вирок суду незаконним і таким що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. Зауважує, що жоден із допитаних судом свідків не бачив самого факту крадіжки дерев ОСОБА_5 . Свідок ОСОБА_9 в своїх поясненнях сказав, що ОСОБА_5 взагалі не знає, бачив хлопця, що ніс дерева, але що то були за дерева не знає, припускає, що туя. Свідок ОСОБА_10 пояснив що 07.05.2020р. до нього приходив ОСОБА_5 з якимось хлопцем і цей хлопець запропонував свідку придбати дерева туї. Він визначив ціну дерев і йому ж було сплачено гроші покупцем ОСОБА_11 .

Вказує, що жоден із цих свідків не контактував із ОСОБА_5 і немає ніяких доказів вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину. Пояснює, що стосується свідка ОСОБА_11 то він весь час говорить про те, що ОСОБА_5 в травні 2020 року пізно ввечері приніс ялинки, а не туї. На думку захисника, це свідчить про те, що ці пояснення свідка не можуть бути доказом вчинення ОСОБА_5 злочину, в якому його звинувачено. За такого вважає, що вина ОСОБА_5 не доведена, а тому він підлягає виправданню.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 06 травня 2020 року, близько 21.00год., ОСОБА_5 , будучи раніше судимий за вчинення злочину проти власності, знаходився поблизу будівлі Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, розташованої по вул. Івана Виговського,18 в м. Первомайську Миколаївської області. В цей час у останнього виник злочинний умисел на викрадення дерев породи «туя», висаджених на земельній ділянці, розташованій біля будівлі Первомайського міськрайонного суду, які належать потерпілій ОСОБА_12 .
Виконуючи задумане, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та не може чинити перешкоди, шляхом вільного доступу, маючи прямий умисел, застосовуючи фізичну силу, шляхом ривка, таємно викрав дерево породи «туя» висотою 125 см., вартістю 629 грн.87 коп., дерево породи «туя» висотою 70 см., вартістю 247 грн.66 коп., дерево породи «туя» висотою 75 см., вартістю 325 грн.50 коп., усього загальною вартістю 1203 грн.03 коп.
Після чого, ОСОБА_5 з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріального збитку на суму 1203 грн.03 коп.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг у їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути належно мотивовано.

Суд зобов`язаний мотивувати прийняте рішення, а саме обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні, аргументувати свою позицію та переконливо довести, чому одні докази покладені в його основу, а інші відкинуті або не враховані. За наявності суперечливих доказів суд повинен проаналізувати їх, навести мотиви свого рішення. Тобто, вирок суду повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 370 КПК України, щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений, і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , повно всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини провадження, дав належну оцінку доказам з точки зору їх допустимості, достовірності і належності, а сукупності досліджених доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, свої висновки суд належним чином вмотивував.

Дослідивши всі обставини провадження та перевіривши їх доказами, суд дійшов правильного висновку про те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_5 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що 06 травня 2020 року о 20.00р. гуляв по місту біля приміщення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, але дерев породи «туя» не викрадав і нікому їх не продавав.

Як слідує із показань свідка ОСОБА_9 , він має у власності гараж, який розташований по АДРЕСА_1 , навпроти будівлі Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області. 06 травня 2020 року, пізно ввечері, коли вже включили вуличне освітлення в місті, побачив хлопця, який ніс на оберемку хвойні дерева, довжиною близько 1,5 метри, з корінням. Він йшов від будівлі Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області в напрямку залізничної колії та пройшов повз нього на відстані 2-3 метри. Він здивувався, бо в травні місяці дерева породи «туя» не садять. Цього хлопця він знає в обличчя і бачив, як той прогулювався біля будівлі суду та впізнав його під час проведення впізнання за фотознімками. Наступного дня, вранці, він побачив працівників поліції біля будівлі суду, підійшовши ближче, він побачив ямки, в яких раніше росли хвойні дерева породи «туя».

Згідно пояснень свідка ОСОБА_10 слідує, що він знає ОСОБА_5 , який товаришує з сином його сусіда ОСОБА_11 . В травні 2020 року, до нього додому прийшов сусід ОСОБА_11 разом з ОСОБА_5 і сказав, що останній продає тую. Він запитав у ОСОБА_5 скільки коштує туя, останній щось сказав, але не зрозуміло. ОСОБА_11 сказав, що за 100 грн. віддасть та запропонував віддати гроші ОСОБА_5 і забрати тую. Він сказав ОСОБА_5 поставити тую на подвір`ї та чекати на дворі, а сам пішов до хати за грошима, разом з ним пішов ОСОБА_11 . Гроші він віддав ОСОБА_11 і сказав передати їх ОСОБА_5 . Через декілька днів до нього додому прийшов дільничний і сказав, що цю тую було вкрадено з земельної ділянки біля будівлі суду. Тую він віддав дільничному.

Як слідує із пояснень свідка ОСОБА_11 , в травні 2020 року, пізно ввечері, до нього прийшов ОСОБА_5 , який товаришує з його сином. ОСОБА_5 був у нетверезому стані, сказав, що продає ялинки. Він вийшов на подвір`я і побачив три туї, які були з корінням. ОСОБА_5 він сказав залишити туї на подвір`ї і прийти вранці. На наступний день ОСОБА_5 прийшов і сказав віддати гроші за туї, на що він віддав останньому 100 грн. за дві туї, по 50 грн. за кожну. В цей час на подвір`я вийшов ОСОБА_10 . Він запропонував йому купити тую та посадити на кладовищі, ОСОБА_10 погодився. ОСОБА_5 залишився сидіти на вулиці, а він з ОСОБА_10 пішли додому до останнього де ОСОБА_10 дав 100 грн., а він передав їх ОСОБА_5 . Через декілька днів прийшов дільничний і запитав чи ОСОБА_5 не приносив туї та пояснив, що туї були викрадені біля будівлі суду. Він віддав дві туї дільничному, а ОСОБА_10 віддав одну.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується наступними письмовими доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 07 травня 2020 року та таблицями зображень до нього; протоколами оглядів предметів та додатками до них від 26 травня 2020 року та 27 травня 2020 року, висновком судової товарознавчої експертизи №2334 від 02 червня 2020 року, згідно якого загальна вартість об`єктів становить 1203 грн. 03 коп.; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 червня 2020 року за участю свідка ОСОБА_9 ; листом комунального підприємства Первомайської міської ради «Комунсервіс» №56/01-35 від 22 червня 2020 року, згідно якого 06 травня 2020 року, вуличне освітлення по АДРЕСА_1 було ввімкнено о 21.00год. та вимкнене о 05.00год. 07 травня 2020 року згідно графіку та працювало без аварійних відключень, що свідчить про те, що свідок ОСОБА_9 мав можливість достатньо чітко роздивитися особу, яка 06 травня 2020 року переходила вулицю неподалік Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, тримаючи в руках хвойні рослини та впізнати в ній ОСОБА_5 .

Суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку показання свідків, оскільки вони є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а також з іншими дослідженими судом доказами, а тому об`єктивних підстав недовіряти їм немає.

Отже, як видно з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення зроблено з дотриманням ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу.

Зокрема, відповідний висновок, суд зробив на підставі аналізу показань свідків, а також даних протоколів слідчих дій.

Кваліфікація дій ОСОБА_5 , яка виразилася в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, є правильною і сумнівів у апеляційного суду не викликає.

Доводи обвинуваченого про те, що кримінальне провадження щодо нього сфабриковано працівниками поліції, та захисника щодо відсутності в діянні ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено фактичні обставини кримінального провадження на підставі досліджених та належно оцінених судом першої інстанції доказів.

Таким чином, істотних порушень вимог матеріального та процесуального закону, зокрема щодо недопустимості досліджених судом доказів та які б давали підстави для скасування вироку, саме за відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, органами досудового розслідування та судом не допущено, а тому немає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 червня 2021 року стосовно ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: