ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3166/21 Справа № 213/4440/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001111 за апеляційними скаргами прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2021 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, працюючого слюсарем черговим та з ремонту устакування в ТОМ «ПРОМСПЕЦБУД», зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2021 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 гривень, витрати на правничу допомогу у кримінальному провадженні у розмірі 7000 гривень, а всього стягнуто 10000 гривень.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він 14 жовтня 2018 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, знаходячись в громадському місці в світлу пору доби, біля під`їзду будинку №7 по вул. Кронштадтська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, що знайшла свій вираз в прагненні показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві шляхом спричинення тілесних ушкоджень раніше йому незнайомим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , виражаючи намір заступитись за свою знайому ОСОБА_12 без будь-якої об`єктивної необхідності на той момент, використовуючи малозначний привід, через бажання показати свою вищість, пов`язану з неповагою до особи, байдужим ставленням до законів і правил поведінки, не використовуючи надані законодавством України можливості повідомлення уповноважених органів Національної поліції України, щодо можливого, на його думку, порушення прав ОСОБА_12 , діючи умисно, кулаком правої руки наніс один удар в область обличчя ОСОБА_10 , спричинивши таким чином їй тілесні ушкодження у вигляді забійної рани нижньої губи ліворуч, крововиливів на слизовій оболонці верхньої і нижньої губи ліворуч, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1325 від 06.09.2019 року за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. Побачивши як ОСОБА_8 наносить тілесні ушкодження ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , що знаходився поблизу, на лавці біля буд. АДРЕСА_2 , вирішив зупинити протиправні дії раніше незнайомого йому ОСОБА_8 , для чого, висловлюючи зауваження в бік ОСОБА_8 з вимогою негайно припинити хуліганські дії відносно ОСОБА_10 , підійшов до ОСОБА_8 , який продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії, спрямовані на хуліганство, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства діючи умисно, кулаком правої руки наніс один удар ОСОБА_11 в область обличчя, після чого ОСОБА_11 впав на землю, та ОСОБА_8 взутою ногою наніс ОСОБА_11 не менше одного удару в область тулубу, спричинивши таким чином останньому тілесні ушкодження у вигляді синців навколо ока та на передній черевній стінці по середній лінії на 3 см. нижче пупа, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1324 від 06.09.2019 року за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. Таким чином ОСОБА_8 грубо порушив громадський порядок, що виразилося у заподіянні потерпілій ОСОБА_10 та потерпілому ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень, порушенні нормального способу життя потерпілих та були вираженням бажання ОСОБА_8 показати свою вищість над потерпілими, їх людською гідністю та байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

В апеляційних скаргах:

- прокурор просить вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2021 року щодо ОСОБА_8 змінити. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень, витрати на правничу допомогу у кримінальному провадженні у розмірі 7000 гривень, а всього стягнути 17 000 тисяч гривень.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, за ознаками хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, доведена поза розумним сумнівом. Натомість, суд не звернув увагу, що внаслідок вчинення хуліганських дій ОСОБА_8 відносно ОСОБА_10 останній завдані не лише тілесні ушкодження, а й принижено її гідність як людини та жінки внаслідок особливої зухвалості вчиненого, а також завдано душевних страждань, яких потерпіла зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 в частині призначеного покарання та в частині стягнення витрат на відшкодування на правничої допомоги змінити. Призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн. В іншій частині вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що санкція ч. 1 ст. 296 КК України в редакції до 22.11.2018 року передбачала покарання у вигляді штрафу в розмірі від п`ятисот до тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Зважаючи на те, що санкцією ч. 1 ст. 296 КК України в редакції Закону № 2617-VІІІ від 22.11.2018 року збільшено мінімальну межу покарання у виді штрафу з п`ятисот до тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто передбачене більш суворе покарання, суду необхідно призначити покарання у виді санкції, що діяла в редакції на момент вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а саме 14.10.2018 року. Отже, Закон, який набрав чинності після вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення не пом`якшує кримінальну відповідальність, а отже не має зворотної дії в часі. Тому, на думку захисту, ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Також вказує, що погоджуючись із розміром відшкодування моральної шкоди - 3000 гривень потерпілій ОСОБА_10 обвинувачений не погоджується із розміром витрат на правничу допомогу, оскільки в Договорі про надання правової допомоги від 12.10.2020 року на представництво інтересів потерпілої в суді відсутня будь-яка інформація про те, що цей договір є оплатним, не зазначено ціну договору і оплату виконаних робіт. Вважає, що оскільки розмір гонорару в договорі про надання юридичних послуг на представництво інтересів по кримінальному провадженню не зазначений та відсутній додаток до нього, судом незаконно задоволено вимоги щодо витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

21 грудня 2021 року на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 , підписане останнім та його захисником ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали подане клопотання, просили його задовольнити, звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.. 49 КК України та закрити кримінальне провадження щодо нього.
Прокурор заперечувала проти задоволення даного клопотання.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, а також розглянувши клопотання захисника, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно із ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
За змістом ст. 9 КПК України (принцип законності кримінального провадження) під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та відповідно до висунутого обвинувачення інкриміновані дії він вчинив 14 жовтня 2018 року.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії проступку, за який санкцією статті передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Статтею 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-процесуальних відносин. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе лише одночасно із застосуванням норм кримінального процесуального закону. Процесуальні аспекти звільнення від кримінальної відповідальності визначені у ст.ст. 285-289 КПК України.
Отже, станом на 23 грудня 2021 року, на день апеляційного розгляду, сплинуло 3 роки та, відповідно, закінчились визначені ст. 49 КК України строки давності, ухвалений вирок щодо ОСОБА_8 не набрав законної сили, а тому він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, а вирок суду - скасуванню та кримінальне провадження закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та ст. 417 КПК України.
Апеляційним судом відповідно до ст. 285 КПК України ОСОБА_8 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, а також право на розгляд апеляційних скарг, поданих захисником в його інтересах та прокурором, зміст та вимоги яких також оголошені судом апеляційної інстанції, на що обвинувачений ОСОБА_8 надав свою згоду саме на першочерговий розгляд клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підтвердивши, що йому зрозумілі як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою.
Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого.
Враховуючи позицію сторони захисту, яка віддала пріоритетне значення розгляду клопотання перед апеляційною скаргою, апеляційний суд враховує положення ч. 4 ст. 286 КПК України, відповідно до якої якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.
Зазначені вище нормативні положення спрямовані на реалізацію також вимог засади змагальності сторін, згідно з якими суд, залишаючись об`єктивним і неупередженим, повинен створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків згідно із ч. 6 ст. 22 КПК України.
Таким чином, за змістом статей 284 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах, і наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Зазначені підстави, як встановлено в ході апеляційного перегляду, дотримані. Строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення не зупинявся та не переривався, що свідчить про те, що строк притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності закінчився. Обвинувачений протягом цього періоду не ухилявся від слідства або суду, вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку та не вчинив нового кримінального правопорушення, тому він може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України.
Згідно із ч. 3 ст. 285 КПК України у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.
Оскільки обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, відсутні підстави для проведення судового провадження, що включає в себе відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України і апеляційне провадження, в повному обсязі в загальному порядку, у зв`язку з чим апеляційний суд не надає оцінки доводам апеляційних скарг захисника та прокурора. Тобто, оскільки клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності подано до набрання вироком законної сили, який підлягає скасуванню, апеляційний суд позбавлений можливості розглянути подані апеляційні скарги по суті.
Що ж стосується заявленого у кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_10 цивільного позову, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Тобто, цивільний позов не може бути розглянутий під час закриття кримінального провадження: 1) прокурором (слідчим) під час досудового провадження згідно з умовами ч. 1 ст. 284 КПК; 2) судом у підготовчому судовому засіданні у разі затвердження угоди про примирення чи угоди про визнання винуватості (п. 1 ч. 3 ст. 314КПК) та встановлення підстав, що передбачені п. 4-8 ч. 1 ст. 284 КПК; 3) судом під час судового розгляду у випадках - встановлення обставин, що передбачені у п. 5-8 ч. 1 ст. 284 КПК; відмови прокурора та потерпілого від підтримання обвинувачення в суді; звільнення особи від кримінальної відповідальності (ст. 288 КПК); затвердження вироком угоди про примирення чи угоди про визнання винуватості (ст. 475 КПК).
Таким чином, вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.
Отже, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 296 КК України у зв`язку із спливом строків давності, передбачених п.1 ч.1 ст.49 КК України, цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 слід залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає потерпілій звернутися з позовом до ОСОБА_8 в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що наявні усі необхідні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2021 року підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо останнього закриттю у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності задовольнити.
Вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2021 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України скасувати.
Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 49 КК України.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4