Справа № 570/2420/20
номер провадження 1-кп/570/54/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

представника потерпілих адвоката ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

законних представників неповнолітньої

потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_10

захисника адвоката ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області у кримінальному провадженні, внесенему в ЄРДР за № 0000090 щодо ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м. Рівне, громадянина України, реєстр. прож. АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працював інженером в ПП "Техноком", одруженого, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК),

в с т а н о в и в :

18 квітня 2020 року, в світлу пору доби, близько 16 год. 10 хв. ОСОБА_12 , керуючи автомобілем BMW 520 І, реєстр. номер НОМЕР_1 , зареєстрованим на ім`я ОСОБА_13 , перебуваючи, в порушення п. 2.9 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), під впливом наркотичної речовини метамфетамін (первітин), рухаючись зі швидкістю приблизно 30-40 км/год на автодорозі Р 77 Рівне-Тучин-Гоща-Вельбівно, зі сторони с. Великий Житин, Рівненського району, Рівненської області у напрямку автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів, де організовано круговий рух, в порушення п. 16.11 та п. 16.12 ПДР не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ-2106, реєстр. номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_14 , який рухався на головній дорозі, де організовано круговий рух, в результаті чого, допустив з ним зіткнення.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіляВАЗ-2106, реєстр. номер НОМЕР_2 , ОСОБА_15 , 2019 р.н., загинула на місці події, а ОСОБА_6 та ОСОБА_8 отримали середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Згідно вимог п. 2.9 ПДР "водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин"; п. 16.11 - "на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху"; п. 16.12 - "на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух".

Порушення ОСОБА_12 вимог п.п. 16.11 та 16.12 ПДР знаходяться у прямому безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

Обвинувачений ОСОБА_12 в судовому засіданні визнавав свою вину у вчиненні вказаного злочину, однак заперечив щодо обтяжуючої покарання обставини. Пояснив, що за вказаних обставин він протягом дня займався господарськими справами на дачі в с. В.Житин, Рівненського р-ну, Рівненської області. Після обіду, ближче до вечора, він разом зі своїми родичами (троє осіб, пасажири) повертався в м. Рівне. Він ( ОСОБА_12 ) був за кермом, почував себе добре, алкогольні напої та наркотичні засоби перед тим як керувати автомобілем він не вживав. По автодорозі рухався зі швидкістю приблизно 50-60 км/год. Перед надближенням до перехрестя, де організовано круговий рух, зменшив швидкість до 30 км/год. Подивився вліво, автомобілів на перехресті не було, і після цього він продовжив рух та дивився вправо. В цей момент стався удар з іншим автомобілем ВАЗ-2106. Зазначив, що міг не побачити вказаний автомобіль, оскільки той рухався із великою швидкістю, та через засліплення сонцем. Розуміє, що він повинен був повністю зупинитись перед перехрестям. Контактування автомобілів було дотичне, ВАЗ-2106 не гальмував, після зіткнення перекинувся на дах, та в такому положенні продовижив рух по інерції. Він просив викликати швидку медичну допомогу та поліцію. Також намагався допомагати потерпілій ОСОБА_6 , яка лежала за 5-7 м від автомобіля ВАЗ-2106. Після того, як ВАЗ-2106 перевернули із даху на колеса, на асфальті біля автомобіля побачив дитину без ознак життя. Після події потерпілим надано грошові кошти на лікування в сумі 40 тис. грн. та на відшкодування моральної шкоди в сумі 100 тис. грн.

Пояснив, що для нього дана подія (аварія) є значним потрясінням, він дуже шкодує з цього приводу та щиро співчуває потерпілим. Він не хотів, щоб таке трапилося, щиро кається у вчиненому. Зазначив про готовність нести покарання за вчинене та намір відшкодовувати потерпілим заподіяну шкоду. Протягом судового розгляду обвинувачений неодноразово звертався до потерпілих із вибаченням за вчинене та зі співчуттям щодо наслідків трагедії.

Крім визнання вини обвинуваченим у вчиненні ним вказаної ДТП, його винуватість в інкримінованому йому злочині підтверджується наступними доказами.
Потерпіла ОСОБА_6 (пасажир ВАЗ-2106 ззаду справа) в судовому засіданні повідомила, що за вказаних обставин вона перебувала в автомобілі ВАЗ-2106 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 (пасажир ВАЗ-2106 спереду справа) їх дитиною ОСОБА_15 , 2019 р.н., також батьками чоловіка ОСОБА_16 (водій ВАЗ-2106), ОСОБА_8 (пасажир ВАЗ-2106 ззаду зліва) і їх дочкою ОСОБА_9 , 2011 р.н. (пасажир ВАЗ-2106 ззаду посередині ближче до лівої сторони). Виїхали із смт. Квасилів та на перехресті (на кругу) мали проїхати прямо, однак на великій швидкості з правої сторони в задню частину їх автомобіля в`їхав інший ТЗ.

Після удару у ВАЗ-2106 посипались вікна та вона ( ОСОБА_6 ) вилетіла із автомобіля через вікно. Її дитина ОСОБА_15 , 2019 р.н. знаходилсь зафіксована в автокріслі, однак саме автокрісло не було прикріплене в салоні автомобіля, оскільки у ВАЗ-2106 відсутні відповідні кріплення. Вона притримувала вказане дитяче крісло руками. З іншої сторони такого крісла сиділа ОСОБА_9 , 2011 р.н., а поряд з нею (з лівої сторни ззаду) - ОСОБА_8 . Після того як вона ( ОСОБА_6 ) вилетіла з автомобіля, дитяче крісло нічим не було зафіксоване та ніхто не міг його контролювати, що після цього відбувалося в салоні ВАЗ-2106 вона не бачила.

З місця події вона була госпіталізована в лікарню. Внаслідок отриманих травм перебувала на лікуванні близько 2 місяців, а також в подальшому амбулаторно. Потерпіла вказала, що загибель її дочки для неї є непоправною втратою та спричиняє значні страждання. Просила суворо покарати підсудного. Пред`явлений цивільний позов підтримала в повном обсязі.

Потерпілий ОСОБА_7 (пасажир ВАЗ-2106 спереду справа) дав суду пояснення аналогічні поясненням потерпілої ОСОБА_6 . Також зазначив, що їх автомобіль ВАЗ-2106, коли вони їхали на кругу прямо, вдарив інший ТЗ BMW. Після зіткнення ВАЗ-2106 перекидало, та після того як автомобіль в положенні на даху зупинився, він самостійно виліз із салону ВАЗ-2106 через задні двері. На відстані 5-7 метрів від автомобіля на асфальті лежала його дружина ОСОБА_6 . Після того, як ВАЗ-2106 перкинули з даху на колеса на він побачив, що асфальті біля автомобіля лежить його дочка ОСОБА_15 без ознак життя. На асфальті дитина лежала не в «люльці» (дитячому автокріслі), де була сама «люлька» він не знає. Внаслідок ДТП він значних тілесних ушкоджень не отримав. Він був престебнутий ременем безпеки, інші в їх автомобілі не були престебнуті. Судові дебати проведено без участі потерпілого ОСОБА_7 , із урахуванням звернення та доводів його представника адвоката ОСОБА_10 .

Потерпіла ОСОБА_8 (пасажир ВАЗ-2106 ззаду зліва) дала суду пояснення аналогічні поясненням потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Також повідомила, що їхали належним їй автомобілем ВАЗ-2106 із смт. Квасилів, Рівненського району, Рівненської області в гості до батьків її невістки ОСОБА_6 . Рухались зі швидкістю 80-90 км/год та під`їжджали до перехрестя із круговим рухом, по якому мали їхати прямо. Під час руху по вказаному кругу почула, як її син ОСОБА_7 крикнув: "машина" та стався удар. Після чого їх автомобіль перекидався, а ОСОБА_6 вилетіла із салону ВАЗ-2106. Після того, як автомобіль, перебуваючи на даху, зупинився, вона вилізла з нього, за нею - син ОСОБА_7 , а її чоловіка ОСОБА_14 із автомобіля витягли інші (сторонні) люди, які перебували на місці.

Коли ВАЗ-2106 перекидали із даху на колеса, її внучка ОСОБА_15 випала із салону автомобіля на асфальт із автокріслом, яке її накрило зверху. Дитина була без ознак життя вже після зупинення автомобіля. Хто саме перекидав автомобіль вона не знає. Внаслідок ДТП вона отримала середної тяжкості тілесні ушкодження, її дочка ОСОБА_9 , 2011 р., також отримала травми та пережила значний стрес.

Цивільний позов підтримала в повному обсязі. Зазначила, що вона ( ОСОБА_8 ) здійснювала усі витрати на своє лікування, лікування ОСОБА_6 та на поховання ОСОБА_15 . Пояснила також, що на витрати пов`язані із лікуванням отримано 40 000 гривень та 100 000 гривень відшкодування моральної шкоди потерпілим. Вважає такий розмір відшкодування незначним. Просила суворо покарати підсудного.

Потерпілий ОСОБА_14 (водій автомобіляВАЗ-2106) дав суду пояснення аналогічні поясненням потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Зазначив, що за вказаних обставин він керував автомобілем ВАЗ-2106, реєстр. номер НОМЕР_2 , рухався по автодорозі Городище-Рівне-Старокостянтинів, зі сторони смт. Квасилів в напрямку перехрестя із рухом по кругу («Житинське кільце»), зі швидкістю приблизно 75 км/год. Під`їжджаючи до кільця, пригальмував, пропустив автомобіль типу «бус», що рухався по кругу, після чого заїхав на перехрестя. Проїжджаючи по кругу з правої на відстані приблизно за 1 м побачив автомобіль BMW, який рухався прямо на нього зі сторони с. Великий Житин, Рівненського р-ну, Рівненської області. Відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів. Удар прийшовся в праву сторону (задню дверку) ВАЗ-2106. Після цього його автомобіль перекинувся та зупинився в положенні на даху. Як вибирався із машини не пам`ятає. Його внучка ОСОБА_15 випала із автокрісла, лежала асфальті без ознак життя. Він внаслідок ДТП значних тілесних ушкоджень не отримав.

Також пояснив, що ні він, як водій, ні пасажири автомобіля, яким він керував, крім ОСОБА_7 (пасажир ВАЗ-2106 спереду справа), не використовували засоби пасивної безпеки, не були престебнуті ременями безпеки. Його дочка ОСОБА_9 , 2011 р.н., (на час події 9 років) перевозилась ним в автомобілі без використання автокрісла, чи дитячої утримуючої системи. Його внучка ОСОБА_15 , 2019 р.н., перевозилась ним в автомобілі в автолюльці, що не була зафіксована на задньому ряді крісел за допомогою автомобільних ременів. При цьому зазначив, що ремені безпеки на задньому ряді крісел, не передбачені конструкцією зазначеного транспортного засобу, яким він керував. Щодо належним чином та в повній мірі виконання ним, як водієм, вимоги Правил дорожнього руху про заборону перевозити дітей, що не досягли 12-річного віку, - у транспортних засобах, обладнаних ременями безпеки, без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу (див. п. 22.11 ПДР, в редакції на час події) не пояснив.

Підтримав позицію інших потерпілих щодо покарання підсудному та щодо цивільного позову.

Розгляд справи проведено без участі неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , 2011 р.н., (т. 1, а.с. 123) із урахуванням звернень та пояснень законних представників її батьків ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , та доводів представника потерпілих адвоката ОСОБА_10 .

У даному випадку такі пояснення потерпілих є логічними, послідовними, взаємодоповнюючими, та такими, що не викликають сумнівів у їх правдивості. Неузгодженість пояснень потерпілих потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо знаходження автокрісла «люльки» біля дитини після перевертання автомобіля ВАЗ-2106 із даху на колеса може пояснюватись їх особистим та суб`єктивним сприйняттям обставин події та усувається шляхом дослідження інших (писмових) доказів протоколів слідчих дій.
Допитані в суді свідки пояснили наступне.
Свідок ОСОБА_17 (пасажир BMW 520 спереді справа) поснив, що за вказаних обставин у вказаному автомобілі, яким керував ОСОБА_12 , також були пасажирами його дружина ОСОБА_18 та її сестра ОСОБА_19 (мати обвинуваченого). Їхали із дачі в с. Великий Житин по автодорозі в напрямку "Житинського кільця" із невеликою швидкістю. Водій ОСОБА_12 був в нормальному стані, без ознак сп`яніння, в його ( ОСОБА_17 ) присутності нічого не вживав. Коли під`їжджали до перехрестя з круговим рухом, ОСОБА_12 зменшив швидкість та рухався зі швикістю до 20 км/год. Автомобіль ВАЗ-2106 рухався по кругу із великою швидкістю та своєю передньою правою частиною вдарив в ліву передню частину (приблизно переднє ліве колесо) BMW. Після цого їх автомобіль BMW розвернуло, автомобіль ВАЗ-2106 перекинувся на дах та в такому положенні зупинився. До ВАЗ-2106 підбігли люди, які були неподалік місця події та перевернули автомобіль із даху на колеса. Хто саме був біля ВАЗ-2106 не пригадує точно. На асфальті бачив дитину і біля неї дорослого чоловіка, дитячого автокрісла він не бачив. Зауважив, що за вказаних обставин висока швидкість руху ВАЗ-2106, незниження ним швидкості до безпечної перед проїздом та під час проїзду перехрестям по кругу могли сприяти виникненню ДТП та її наслідкам. Внаслідок ДТП він не травмувався. Підсудного охарактеризував позитивно.

Свідок ОСОБА_18 (пасажир BMW 520 ззаді) в судовому засіданні дала суду пояснення аналогічні поясненням свідка ОСОБА_17 . Також зауважила, що їх автомобіль BMW їхав з невеликою швидкістю, ВАЗ-2106 не гальмував. Після зіткнення всі, в тому числі ОСОБА_12 , підбігли до автомобіля ВАЗ-2106, щоб надати допомогу.

Свідок ОСОБА_19 (пасажир BMW 520 ззаду) в судовому засіданні поснила, що за вказаних обставин вона перебувала автомобілі, яким керував її син ОСОБА_12 . Також в той день вони провідували тяжохворого родича. Їхали вони повільно зі сторони с. Великий Житин по автодорозі в напрямку "Житинського кільця" до м. Рівне. Коли зупинялися перед прехрестям із круговим рухом, відчули удар. В них зліва в`їхав автомобіль ВАЗ-2106, який після зіткнення перевернуло на дах, а їх автомобіль BMW розвернуло. Пасажир ВАЗ-2106 ОСОБА_20 гоаворила, що вони їхали зі швидкістю 80 км/год. Із місця події ОСОБА_12 не втікав, намагався допомогти, дуже переживав з приводу вказаної ситуації. Також пояснила, що потрепілим відшкодовано загалом 140 000 гривень.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні поясненила, що очевидцем події вона не була. В той день вона була на дачі в с. Великий Житин разом зі своїми батьками ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які пізніше на автомобілі BMW, яким керував ОСОБА_12 (її двоюрідний брат), їхали в м. Рівне. Про ДТП їй повідомили по телефону, вона приїжджала на місце події, та намагалася заспокоювати своїх родичів. В той час там також були працівники поліції та швидка медична допомога. Пасажир ВАЗ-2106 ОСОБА_20 гоаворила, що вони їхали зі швидкістю 80 км/год. Із місця події ОСОБА_12 не втікав, намагався допомогти, дуже переживав з приводу вказаної ситуації.

Свідок ОСОБА_22 (дружина обвинуваченого) в судовому засіданні поясненила, що очевидцем події вона не була. В той день її чоловік ОСОБА_12 зі своєю матір`ю ОСОБА_19 мали поїхати провідувати тяжохворого родича. Після того, як їй повідомили про ДТП, вона прибула на місце події, ОСОБА_12 був в автомобілі поліції. Зазаначила, що ОСОБА_12 повторював «їх не було». Пасажир ВАЗ-2106 ОСОБА_20 гоаворила, що вони їхали зі швидкістю 80 км/год. На місці події були осипи скла, на асфальті лежала дитина, накрита курткою.

Пояснила також, що ОСОБА_12 працював інженером, ніколи не вживав наркотиків, разом вони виховують двох неповнолітніх дітей, матір її чоловіка на даний час проживає разом ними та має захворювання. Потерпілим відшкодовано значну суму коштів в розмірі 140 000 гривень

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні поснив, що він був очевидцем події. За вказаних обставин він керуючи автомобілем ВАЗ 21099, рухався по автодорозі зі сторони м. Сарни в напрямку м. Рівне. Приблизна за 50 м до перехрестя з круговим рухом «Житинське кільце» він побачив, що на кругу автомобіль ВАЗ-2106 «влетів», рухаючись на великій швидкості в BMW 520, який при в`їзді на круг повністю не зупинився. У ВАЗ-2106 був включений правий покажчик поворору для виїзду із круга. Контактування відбулося в задню праву частину (ближче до правої задньої дверки) ВАЗ-2106. Після зіткнення ВАЗ-2106 перевернувся на дах, та з вікна вилетіла пасажир (молода жінка), яка в подальшому лажала неподалік ВАЗ-2106, коли той зупинився у тому ж положенні на даху.

В подальшому люди, які були неподалік місця події в той час перевернули ВАЗ-2106 із даху на колеса, відключили акумулятор. Після цього на асфальті лежала дитина, яка була без ознак життя. На місце події в подальшому прибули працівники поліції та швидка медична допомога.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні поснив, що він був очевидцем події. За вказаних обставин він керуючи автомобілем Volkswagen Sharan, реєстр. номер НОМЕР_3 , рухався по автодорозі зі сторони м. Рівне в напрямку до «Житинського кільця». При в`їзді на перехрестя з круговим рухом, він побачив, що справа від нього, зі сторони автодороги Київ-Чоп, на круг заїжджає автомобіль ВАЗ-2106, який рухався на великій швидкості, без увімкнених фар та не зупинився перед кільцем. В цей же час зі сторони с. Велий Житин на кільце заїхав автомобіль BMW 520, який призупинився, але не до повного зупинення. Зауважив, що усі зазначені автомобілі на вказане перехрестя в`їжджали одночасно. Автомобілі ВАЗ-2106 та BMW 520 зіткнулись на вказаному перехресті, на кругу. Контактування автомобілів було дотичним, BMW передньою лівою частино (лівою передньою фарою) чиркнув праву задню дверку та заднє праве крило ВАЗ-2106. Після того, як ВАЗ-2106 перевернувся на дах, в такому положенні його понесло за інерцією до з`їзду із перехрестя в напрямку його руху у такому ж положенні ВАЗ-2106 зупинився. При цьому ВАЗ-2106 не розкручувало та не перекидало.

Він (свідок ОСОБА_24 ) зупинив свій автомобіль за кругом. В подальшому люди, які були неподалік місця події в той час, перевернули ВАЗ-2106 із даху на колеса одномоментно. Перед тим, як перевертати ВАЗ-2106 ніхто не перевіряв, чи чи в салоні автомобіля хтось є. Коли перевертали вказаний ТЗ з нього випала маленька дитина (не вилетіла з вікна по інерції перекидання, а зсунулась через розбите вікно вниз) та залишилась лежати на асфальті. Дитина була без ознак життя, автокрісла біля дитини не було. На місце події в подальшому прибули працівники поліції та швидка медична допомога.

Показання вказаних свідків є логічними, послідовними, взаємодоповнюючими, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів в їх достовірності, а тому суд визнає їх належними та допустимими доказами по справі. Відомості, які вказують про надання вказаними свідками неправдивих показань з метою обмовити підсудного не встановлено. Підстави для сумніву у правдивості таких показань свідків в судовому засіданні не виявлено.
Також судом повно та всебічно досліджено докази, що містяться у матеріалах кримінального провадження, які були надані суду стороною обвинувачення та стороною захисту, зокрема:
із протоколу огляду місця події, схеми до нього та фототаблиці від 18.04.2020 р. (т. 2 а.с. 28-42) вбачається, що в ході вказаної слідчої дії встановлено, що місцем зазначеної дорожньо-транспортної пригоди є а/д Городище-Рівне-Старокостянтинів, поблизу с. Великий Житин, Рівненського району, Рівненської області, перехрестя вказаної дороги із північним під`їздом до м. Рівне та дорогою до с. Великий Житин. На вказаному перехресті організовано рух по кругу.

Покриття асфальтобетонне, сухе, чисте, без пошкоджень. На час огляду освітлення денне. Спосіб регулювання руху на ділянці - дорожня розмітка та дорожні знаки. На проїздній частині нанесено дорожню розмітку 1.1, 1.16.2, 1.16.3, місце пригоди знаходиться в зоні дії встановлених дорожніх знаків 2.1. Також зі схеми до протоколу та фототаблиці підтверджується те, що контактування вказаних автомобілів відбулося на перехресті, де організовано рух по кругу. Перед в`їздом на вказане перехрестя встановлено також дорожній знак 7.8.

На місці пригоди зафіксовано наявність сліди шин автомобіля, осип скла, подряпини, уламки транспортних засобів.

На місці ДТП наявні: автомобіль BMW 5201, темно-зеленого кольору, реєстр. номер НОМЕР_1 , який розташований на проїзній частині автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів (перпендикулярно відносно вказаної автодороги), задньою частиною на лінії дорожньої розмітки 1.16.2, а передньою частиною на смузі руху призначеній для руху в напрямку м. Костопіль, Рівненської області.

Автомобіль ВАЗ-2106, бежевого кольору, реєстр. номер НОМЕР_2 , розміщений передньою частиною в напрямку смт. Квасилів на смузі руху призначеній в напрямку м. Костопіль та частково передньою лівою частиною на тротуарі, у вказаному автомобілі повністю пошкоджений кузов у вигляді розломів, деформації та вм`ятин, що найбільше зосереджені у правій боковій частині, також значно деформаваний дах ТЗ.

На смузі руху в напрямку м. Костопіль знаходиться труп ОСОБА_15 з тілесними ушкодженнями (відкрита черепно-мозкова травма). Згідно даних відповідного розділу вказаного протоколу (відомості про труп, опис його одягу, розташування по відношенню до інших об`єктів), ілюстрацій № 11-20 із фототаблиці, наявність автокрісла біля ВАЗ-2106 та знаходження дитини в автокріслі в зафіксованому (пристебнутому до автокрісла) стані не відображено, така інформація відсутня.

Із ілюстрації № 21 фототаблиці встановлено, що на задньому сидінні ВАЗ-2106 знаходиться «люлька для перенесення дитини», елементи кріплення для фікасації на сидіння автомобіля, як в автокріслі для перевезення дітей, у такій люльці не спостерігаються. На обшивці салону спостерігаються сліди, схожі на біологічні зразки та кров.

З місця пригоди вказані автомобілі вилучені та поміщені на територію спецмайданчика в с. Городок, Рівненського р-ну, Рівненської області. Труп ОСОБА_15 для проведення судово-медичної експертизи направлено до моргу КП «Рівненське обласне бюро СМЕ».

Вказані у протоколі та додатках до нього відомості підтверджують встановлені обставини щодо місця дорожньо-транспортної пригоди, пошкодження автомобілів, перевезення пасажирів, отримання травм ОСОБА_15 , що в свою чергу відповідає обставинам події та показанням свідків, допитаних в суді.
Із протоколу слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_12 від 26.06.2020 р. із додатком, фототаблицею (т. 3 а.с. 114-118) вбачається, що в ході проведення вказаної слідчої діїОСОБА_12 на місці події показував та пояснював щодо обставин ДТП, що відбулася 18.04.2020 р.

Зокрема, зазначив, що він керуючи автомобілем BMW 520, рухався по автодорозі зі сторони с. Великий Житин в напрямку до м. Рівне зі швидкістю близько 60 км/год. Під`їжджаючи до перехрестя з круговим рухом він зменшив швидкість до 30-40 км/год, після чого, пересвідчившись у відсутності транспортних засобів на смузі, де організовано рух по кругу, виїхав на круг (на перехрестя) та проїхавши декілька метрів, відчув дотичний удар у передню частину автомобіля, та побачив, що відбулося зіткнення з автомобілем ВАЗ 2106.

Також, в ході вказаної слідчої дії ОСОБА_12 на місці продемонстрував, що за вказаних обставин, він на своєму автомобілі BMW 520, з моменту виїзду на круг та моменту зіткнення проїхав 3,1 метри. Згідно показаного на місці ОСОБА_12 та відповідних замірів, місце зіткнення вказаних автомобілів знаходиться на відстані 2,8 м від заїзду на перехрестя зі сторони с. Великий Житин, звідки рухався BMW 520, та 27 м від заїзду на перехрестя зі сторони автодороги Київ - Чоп (по прямій), звідки рухався ВАЗ-2106.

Із протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_17 (пасажир BMW 520) від 28.05.2020 р. із додатком, фототаблицею (т. 3 а.с. 109-113) вбачається, що в ході проведення вказаної слідчої діїОСОБА_17 на місці події показував та пояснював щодо обставин ДТП, що відбулася 18.04.2020 р.

Зокрема, свідок ОСОБА_17 показав, що за вказаних обставин, він був пасажиром автомобіля BMW 520, під керуванням ОСОБА_12 . Рухались по автодорозі зі сторони с. Великий Житин в напрямку до м. Рівне зі невеликою швидкістю близько 30-40 км/год, перед виїздом на перехрестя з круговим рухом інших транспортних засобів не було. Після чого вони виїхали на смугу із круговим рухом (на перехрестя), та проїхавши декілька метрів, відчули дотичний удар у передню частину автомобіля, та побачили, що відбулося зіткнення з автомобілем ВАЗ 2106.

Також, в ході вказаної слідчої дії ОСОБА_17 на місці продемонстрував, що за вказаних обставин, автомобіль BMW 520 з моменту виїзду на круг та моменту зіткнення проїхав 4,5 метри. Згідно показаного на місці ОСОБА_17 та відповідних замірів, місце зіткнення вказаних автомобілів знаходиться на відстані 3,7 м від заїзду на перехрестя зі сторони с. Великий Житин, звідки рухався BMW 520, та 29,3 м від заїзду на перехрестя зі сторони автодороги Київ - Чоп (по прямій), звідки рухався ВАЗ-2106.

Із протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_14 (водій ВАЗ-2106) від 22.05.2020 р. із додатком - фототаблицею (т. 3 а.с. 97-102) вбачається, що в ході проведення вказаної слідчої діїОСОБА_14 на місці події показував та пояснював щодо обставин ДТП, що відбулася 18.04.2020 р.

Зокрема, зазначив, що за вказаних обставин, він керуючи автомобілем ВАЗ-2106, рухався по автодорозі Городище-Рівне-Старокостянтинів, зі сторони смт Квасилів в напрямку «Житинського кільця». Під`їжджаючи до вказаного перехрестя з рухом по кругу, не зупиняючись, він пропустив автомобіль типу «бус», що рухався на кругу (на перехресті), після чого заїхав на круг, маючи намір продовжити рух прямо в напрямку м. Костопіль. Проїжджаючи по вказаному перехресті, де організовано рух по кругу, він повернув голову праворуч та приблизно за 1 м справа від керованого ним автомобіля побачив автомобіль BMW 520, який рухався прямо на нього зі сторони с. Великий Житин, після чого раптово відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів.

Також, в ході вказаної слідчої дії ОСОБА_14 на місці продемонстрував, що за вказаних обставин, він на своєму автомобілі ВАЗ-2106 перед зіткненням рухався з боковим інтервалом 5 м від правого габариту кузова автомобіля до правого краю проїзної частини смуги круга.

Згідно показаного на місці ОСОБА_14 та відповідних замірів, місце зіткнення вказаних автомобілів знаходиться на відстані 6,4 м від заїзду на перехрестя зі сторони с. Великий Житин, звідки рухався BMW 520, та 34 м від заїзду на перехрестя зі сторони автодороги Київ - Чоп (по прямій), звідки рухався ВАЗ-2106. Із вищевказаного слідує, що автомобіль BMW 520 з моменту виїзду на смугу руху по кргугу (на перехрестя) та до зіткнення подолав 6,4 м.

Із протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 (пасажир ВАЗ-2106) від 22.05.2020 р. із додатком, фототаблицею (т. 3 а.с. 103-108) вбачається, що в ході проведення вказаної слідчої діїОСОБА_7 на місці події показував та пояснював щодо обставин ДТП, що відбулася 18.04.2020 р.

Зокрема, зазначив, що за вказаних обставин, він був пасажиром на передньому пасажирському сидінні автомобіля ВАЗ-2106, під керуванням його батька ОСОБА_14 . Рухалися по автодорозі Городище-Рівне-Старокостянтинів, зі сторони смт Квасилів в напрямку «Житинського кільця». Під`їжджаючи до вказаного перехрестя з рухом по кругу, не зупиняючись, вони пропустили автомобіль типу «бус», що рухався на кругу (на перехресті), після чого заїхали на круг, маючи намір продовжити рух прямо в напрямку м. Костопіль. Проїжджаючи по вказаному перехресті, де організовано рух по кругу, він повернув голову праворуч та за декілька метрів справа від їх автомобіля побачив автомобіль BMW 520, який рухався прямо на них зі сторони с. Великий Житин. Він встиг промовити «..BMW», після чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів.

Також, в ході вказаної слідчої дії ОСОБА_7 на місці продемонстрував, що за вказаних обставин, автомобіль ВАЗ-2106 перед зіткненням рухався з боковим інтервалом 4,8 м від правого габариту кузова автомобіля до правого краю проїзної частини смуги круга.

Згідно показаного на місці ОСОБА_14 та відповідних замірів, місце зіткнення вказаних автомобілів знаходиться на відстані 6,7 м від заїзду на перехрестя зі сторони с. Великий Житин, звідки рухався BMW 520, та 28,5 м від заїзду на перехрестя зі сторони автодороги Київ - Чоп (по прямій), звідки рухався ВАЗ-2106. Із вищевказаного слідує, що автомобіль BMW 520 з моменту виїзду на смугу руху по кргугу (на перехрестя) та до зіткнення подолав 6,7 м.

Із протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_24 від 22.05.2020 р. із додатком - фототаблицею (т. 3 а.с. 90-96) вбачається, що в ході проведення вказаної слідчої діїОСОБА_24 , який був очевидцем події, на місці показував та пояснював щодо обставин ДТП, що відбулася 18.04.2020 р.

Зокрема, свідок ОСОБА_24 показав, що ввечері, 18.04.2020, приблизно о 16 год 10 хв, він керуючи автомобілем Volkswagen Sharan р.н. НОМЕР_3 , рухався по автодорозі зі сторони м. Рівне в напрямку до «Житинського кільця». Заїхавши на кільце зі сторони м. Рівне він побачив, що перед ним на кільце зі сторони автодороги Київ - Чоп заїхав автомобіль ВАЗ 2106, який рухався в напрямку м. Костопіль. В цей час зі сторони с. Велий Житин на кільце заїхав автомобіль BMW 5201, який рухався в напрямку м. Рівне. Після чого на кільці відбулося зіткнення двох вказаних автомобілів. Також, в ході вказаної слідчої дії ОСОБА_24 на місці продемонстрував своє місце розташування та місце контактування на перехресті та розташування автомобілів ВАЗ-2106 та BMW 520 в момент їх зіткнення. Згідно вказаних пояснень ОСОБА_24 та відповідних замірів місце зіткнення вказаних автомобілів знаходиться на відстані 7,4 м від заїзду на кільце зі сторони с. Великий Житин, звідки рухався BMW 520, та 30 м від заїзду на кільце зі сторони автодороги Київ - Чоп (по прямій), звідки рухався ВАЗ-2106.

Допитані в судовому засіданні вказані особи, за участю яких проведено досліджені слідчі експерименти щодо обставин ДТП на місці події, своїми поясненнями фактично підтвердили вказані відомості, наведені їх демонстрації та покази на місці. У даному випадку суд вказує про інкорпорування пояснень наданих свідками під час слідчої дії в поясненя, які вони надавали в судовому засіданні. Крім того, проведення слідчого експерименту відбувалося у формі, що містить ознаки відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення замірів, дослідів чи випробувань, а не лише виключно проголошення свідками пояснень з метою їх процесуального закріплення.
З висновку судово-медичної експертизи трупа № 224 від 18.05.2020 р. (т. 3 а.с. 126-128), вбачається, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у неї була виявлена травма голови у вигляді розтрощення кісток з пошкодженням оболонок та речовини мозку.

Вказане ушкодження спричинено прижиттєво, незадовго до настання смерті ОСОБА_15 , що підтверджується вираженістю та характером крововиливів в місцях ушкоджень, відсутністю ознак зрощення в краях переломів. Встановлена у ОСОБА_15 травма голови, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_15 настала від травматичного розтрощення голови з пошкодженням головного мозку.?

Масивність травми голови, може свідчити про те, що в даному випадку мала місце транспортна травма і, такі ушкодження цілком могли утворитись 18.04.2020 року за наведених у наданій постанові обставин дорожньо-транспортної пригоди, при зіткненні двох транспортних засобів, в салоні одного з яких перебувала ОСОБА_15 , та наступним здавленням її голови внаслідок інерційного зміщення тіла.

З висновку судово-медичної експертизи № 453 від 26.06.2020 р. (т. 3 а.с.135-136) вбачається що гр. ОСОБА_6 , 2000 р.н., перебувала на стаціонарному лікуванні у Рівненській ОКЛ з 18.04.2020 р. по 18.05.2020 р., у неї встановлені такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, поєднана із зовнішніми ушкодженнями м`яких тканин (гематомами потиличної ділянки голови зліва та лівої щоки); закритий уламковий перелом обох лонних кісток без зміщення; забій правого ліктьового суглоба з наявністю гематоми та осаднення, які в сукупності відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я. Дані тілесні ушкодження могли утворитися при перебуванні потерпілої в салоні автомобіля під час ДТП.

З висновку судово-медичної експертизи № 389 від 24.06.2020 р. (т. 3 а.с. 133-134) вбачається що у гр. ОСОБА_8 , 1970 р.н., при огляді експертом ознак наявності тілесних ушкоджень не виявлено. Згідно наданих медичних документів на її ім`я лікарями відмічені та рентгенологічно підтверджені наступні тілесні ушкодження: забій, гематоми, осаднення м`яких тканин обличчя справа, забійна рана тім`яної ділянки голови справа, перелом 11 ребра зліва, забій м`яких тканин грудної клітки зліва, попереку, осаднення обох колінних суглобів, які виникли від травматичних дій тупих предметів, які в сукупності відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я.

З висновку судово-медичної експертизи № 291 від 24.04.2020 р. (т. 3 а.с. 129-130) вбачається що у гр. ОСОБА_7 , 1997 р.н., виявлені такі тілесні ушкодження: садна в тім`яній ділянці голови зліва, на задній поверхні грудної клітки справа, на задній поверхні грудної клітки в проекції грудного відділу хребта зліва на фоні крововиливу, крововиливи в ділянці надпліччя справа, які як кожне окремо, так і у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.

З висновку судово-медичної експертизи № 290 від 24.04.2020 р. (т. 3 а.с.131-132) вбачається що у гр. ОСОБА_14 , 1970 р.н., виявлені такі тілесні ушкодження: садна в тім`яній ділянці голови зліва, на правій кисті, на лівому передпліччі, крововилив) на правому плечі, які як кожне окремо, так і у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи із дослідження технічного стану транспортного засобу № 3.1-362/20 від 30.04.2020 р. (т. 3 а.с. 141-149) на момент проведення експертного дослідження робоча гальмівна система, система рульового керування автомобіля ВАЗ-2106, реєстр. номер НОМЕР_2 , знаходились в працездатному стані.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи із дослідження технічного стану транспортного засобу № 3.1-361/20 від 29.04.2020 р. (т. 3 а.с. 151-160) на момент проведення експертного дослідження робоча гальмівна система, система рульового керування автомобіля BMW 520 І, реєстр. номер НОМЕР_1 , знаходились в працездатному стані.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 8247 від 17.06.2020 р. (т. 3 а.с. 162-165) визначити якою була швидкість автомобілів ВАЗ-2106, реєстр. номер НОМЕР_2 , та BMW 5201, реєстр. номер НОМЕР_1 , безпосередньо перед зіткненням, враховуючи механічні пошкодження, які отримали вказані ТЗ унаслідок ДТП не представляється можливим.

Із висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 8246 від 16.06.2020 р. (т. 3 а.с. 167-175)встановлено, що в первинний момент зіткнення у контакт увійшли передня права бокова частина автомобіля ВАЗ-2106 та передня ліва бокова частина автомобіля BMW 520, при цьому повздовжня вісь автомобіля BMW 520 знаходилась під кутом близько 25±5 градусів (проти напрямку руху годинникової стрілки) по відношенню до повздовжньої осі автомобіля ВАЗ 2106. В подальшому механізмі розвитку дорожньо-транспортної пригоди відбулось контактування лівої передньої частини автомобіля BMW 520 з правою боковою частиною автомобіля ВАЗ 2106.

Місце зіткнення зазначених автомобіля BMW 520 з автомобілем ВАЗ-2106 знаходиться на проїзній частині автодороги Городище-Рівне-Староконстянтинів, в місці, що передує, по напрямку на м. Костопіль, появі ділянки осипу уламків скла та деталей від автомобілів, шириною 18,7 м та довжиною 35,7 м.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №3.3.Т-61/20 від 29.04.2020 р. (т. 3 а.с. 177-184) вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ-2106, реєстр. номер НОМЕР_2 , станом на момент проведення експертизи, складає 16 тис. 216 грн. 20 коп.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №3.3.Т-60/20 від 28.04.2020 р. (т. 3 а.с. 186-198) вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля BMW 520 І, реєстр. номер НОМЕР_1 , станом на момент проведення експертизи, складає 80 тис. 800 грн. 83 коп.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди від № 9878 від 30.06.2020 р. (т. 3 а.с. 200-207) в даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-2106 ОСОБА_14 для забезпечення безпеки дорожнього руху, з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»); 2.3 (підпунктів «б» і «д»); 10.1, 12.1, 12,3 та 12.6 ПДР.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля BMW 520 ОСОБА_12 для забезпечення безпеки дорожнього руху, з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 1.5; 2.3 (в частині значення терміну «небезпека для руху») та (підпунктів «б» і «д»); 12.1, 16.11 та 16.12 ПДР.

Швидкість руху автомобіля ВАЗ-2106, реєстр. номер НОМЕР_2 в умовах даної пригоди становить:

- 43.3...42.2 км/год. (1 варіант згідно показань ОСОБА_24 ),

- 36.2...35.0 км/год. (2 варіант згідно показань ОСОБА_7 ).

- 31.3…30.0...28.0 км/год. (3 варіант згідно показань ОСОБА_14 ).

В умовах даної пригоди водій автомобіля ВАЗ-2106, реєстр. номер НОМЕР_2 ОСОБА_14 в усіх варіантах не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем BMW 520 з моменту виникнення небезпеки для його руху.

В діях водія автомобіля ВАЗ-2106 ОСОБА_14 не вбачається невідповідності вимогам ПДР, які знаходяться у причинному зв`язку із скоєнням даної ДТП.

Невідповідність дій водія автомобіля BMW 520 ОСОБА_12 , вимогам п.п. 16.11 та 16.12 ПДР знаходяться у причинному зв`язку із скоєнням даної дорожньо-транспортної пригоди.

У даному випадку питання про відповідність дій водія ВАЗ-2106 ОСОБА_14 вимогам п. 22.11 ПДР (в редакції на час події), що встановлює заборону перевозити дітей, які не досягли 12-річного віку, - у транспортних засобах, обладнаних ременями безпеки, без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу, та наявності зв`язку таких дій водія із наслідками, що настали (смерть дитини) не досліджувалося.
Вказана обставина не спростовує висновків експертизи, з огляду на те, що автомобіль, яким керував ОСОБА_12 , здійснив виїзд із другорядної дороги на головну дорогу (на перехрестя де організовано рух по кругу) із порушенням вимог п. 16.11 та п. 16.12 ПДР та створив небезпеку для руху.
Згідно висновку медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 18.04.2020 р. (т. 3 а.с. 13) у водія автомобіля ВАЗ-2106 ОСОБА_14 ознак сп`яніння не виявлено.

Згідно висновку медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 18.04.2020 р. (т. 3 а.с. 11), результату токсилогічного дослідження від 21.04.2020 р. (т. 3 а.с. 12) водій автомобіля BMW 520 ОСОБА_12 перебував в стані наркотичного сп`яніння, в отриманих у нього ( ОСОБА_12 ) 18.04.2020 р. о 17 год. 45 хв. біологічних зразках (в сечі) виявлено метамфетамін. Згідно висновку судово-медичної токсикологічної експертизи № 4/2020-т від 05.06.2020 р., проведеного відділенням судово-медичної токсикології КЗ Львівської обласної ради «Львівське обласне бюро СМЕ» (т. 3 а.с. 137-140) при судово-токсигологічній експертизі сечі ОСОБА_12 виявлено метамфетамін. Зазначено, що фармакологічна дія на центральну нервову систему спотерігається через 30 хв. після вживання метамфетаміну і триває декілька годин. За 24 години виводиться з сечею 70-90 % речовини, повністю екскретується за 2-3 дні.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_11 про допит як свідків працівників поліції, закладів охорони здоров`я, допит експертів, огляд речових доказів (транспортних засобів) за місцем їх зберігання на штрафмайданчику в судовому засідання були зняті ним (захисником) з розгляду за погодженням із підсудним, у зв`язку із чим допит вказаних осіб та огляд речових доказів судом не проводився.

Про дослідження інших доказів, щодо обставин справи сторони не зверталися, на їх дослідженні не наполягали. Тому, такі докази суд не досліджує, із урахуванням вимог ст. 22, 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, також диспозитивності.

Враховуючи наведене, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_12 в інкримінованому йому злочині повністю доведена. Дії обвинуваченого ОСОБА_12 підпадають під ознаки злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_15 та спричинили потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У даному випадку, під час дорожньої події двом потерпілим заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження, однак, оскільки спричинено смерть однієї людини, вчинене кваліфікується за тяжчим наслідком.

Заподіяння в результаті порушення правил безпеки дорожнього руху потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_14 легких тілесних ушкоджень виключає застосування ст. 286 КК.

Щодо клопотань захисника про визнання доказів неодопустими.
У даному випадку прокурор хоча й заперечував проти клопотань захисника, однак жодних аргументів та доводів в обґрунтування своєї позиції щодо непогодження із захисником не наводив. Інші учасники позицію прокурора підтримали без будь-яких уточнень чи доповнень.

Суд зазначає наступне.

Вказуючи про недопустимість, як доказу, протоколу огляду місця події від 18.04.2020 р. (т. 2 а.с. 28-42) захисник зазначає, що під час складання вказаного процесуального документу був присутній ОСОБА_12 , однак у такому протоколі відомості про обвинуваченого не зазначено, та не забезпечено реалізацію ним прав, як учасника слідчої дії. Вважає, що за вказаних обставин не дотримано вимоги ч. 3 ст. 104 КПК. Також захисник вважає, що вказаний протокол не містить детального опису обстановки та обставин події, стану транспортних засобів та їх пошкоджень.

Вказаний протокол з додатками складений слідчим, відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 237 КПК, схема та фототаблиця доповнюють зазначений протокол, підтверджують викладені в ньому дані та повністю узгоджуються між собою. Сама слідча дія відбувалася за участі двох понятих, як передбачено кримінальним процесуальним законом. Тому підстав для визнання їх недопустимими доказами суд не вбачає.

У даному випадку відсутні підстави вважати, що вказаний доказ, отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Відсутність в протоколі підпису особи водія, причетного до ДТП, який не весь час був присутній під час огляду місця події і участь якого не є обов`язковою, не тягне за собою визнання даного доказу недопустимим згідно ст. 86-87 КПК.

Відповідно, немає підстав і для визнання недопустимими доказами висновків експертиз у даному провадженні з тих підстав, що предметом їх дослідження був протокол огляду місця події з додатками, про що стверджує захисник. Вказані захисником обставини не спростовують дійсності висновків експертиз та не вказують на те, що такий доказ отримано незаконним шляхом.

Оцінка захисником пояснень свідків про причини ДТП, як таких, що вказують про невинуватість підсудного, є помилковою, оскільки такі обставини встановлюються із урахуванням судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди. Незгода захисника з такими висновками дослідженої експертизи не вмотивована. Підстав для непогодження із такою експертизою суд не встановив.

Зазначене захисником про можливість травмування потерпілих за інших обставин, ніж в результаті ДТП, не відповідає висновкам досліджених судово-медичних експертиз щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , та судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_15 , із яких встановлено механізм утворення ушкоджень, а також поясненням свідка ОСОБА_24 «..коли перевертали вказаний ТЗ з нього випала маленька дитина (не вилетіла з вікна по інерції перекидання, а зсунулась через розбите вікно вниз) та залишилась лежати на асфальті..». Підстав для непогодження із експертизами, на відповідні частини яких наявні покликання у даному вироку, а також і сумнівів у правдивості зазначених показів вказаного свідка не встановлено.

Інші доводи захисника про не повну відповідність погодніх умов під час проведення слідчих експериментів тим, що були на час події, невстановлення швидкості руху автомобілів, щодо повноважень слідчого, не вказують про недопустимість відповідних доказів та не спростовують висновків про винуватість ОСОБА_12 з огляду на виїзд його автомобіля із другорядної дороги на головну дорогу (перехрестя, де організовано рух по кругу) з порушенням п. 16.11 та п. 16.12 ПДР.

При розгляді даної справи, суд забезпечив усім учасникам провадження належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зокрема були допитані всі заявлені свідки та вирішені заявлені клопотання. Будь-яких належних та допустимих доказів захисту на спростування доказів обвинувачення стороною захисту, під час судового розгляду суду не надано. Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За місцем проживання, за місцем роботи, та за місцем утримання на даний час в СІЗО обвинувачений ОСОБА_12 характеризуються позитивно.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, що заключається у відповідному ставленні до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що підтверджувалося діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації, що виразились не лише у визнанні підсудним своєї винуватості у вчиненні злочину, але й постійному щирому зверненні до потерпілих зі співчуттями, неодноразові вибачення перед ними за скоєне, готовність понести, передбачене Законом покарання.

У даному випадку суд не ототожнює обвинуваченого із захисником адвокатом. Звернення захисника із клопотаннями про недопустимості доказів не вказує про невизнання обвинуваченим своєї винуватості.

Роль захисників в судочинстві сптямована на реалізацію нимими своїх професійних обов`язків та прав із метою захисту прав обвинуваченого, є реалізацією передбачених Законами, КПК та Конституцією прав захисника адвоката спрямовані на перевірку судом дотримання стороною обвинувачення вимог Закону під час досудового розслідування.

Крім того, добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди потерпілим, як матеріальної в сумі 40 000 гривень та і моральної в сумі 100 000 гривень, а загалом 140 000 гривень, а також запевнення підсудного про намір в подальшому здійснювати потерпілим відшкодування, суд може врахувати як обставину, яка пом`якшує його покарання, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Непогодження обвинуваченого із наявністю такої обставини є помилковим. Враховується, що розкриття злочину, з`ясування та встановлення обставини події від цього не ускладнювалося, як і не впливало на загальну кваліфікацію дій особи (в редакції КК на час події).

Враховуючи наведені обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, який є неумисним, суб`єктивна сторона якого характеризується необережною виною, настання наслідків, у вигдляді смерті дитини, а також заподіяння двом іншим потерпілим середньої тяжкості тілесних ушкоджень, данні про особу винного, який характеризується позитивно, працевлаштований, раніше не судимий та не притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил безпеки дорожнього руху, наявність права керування транспортиними засобами (посвідчення водія НОМЕР_4 т. 4 а.с. 123), стан його здоров`я, те, що на обліку у лікаів нарколога та психіатра не перебуває, одруженого, має утриманні 2 неповнолітніх дітей, враховуючи пом`якшуючі та обтяжуючу покарання обставини, часткове відшкодування потерпілим заподіяної шкоди, ставлення підсудного до наслідків злочину, вибачення перед потерпілим та співчуття до них, із урахуванням позиції потерпілих, доводів їх представників, а також і аргументів прокурора, відомостей із досудової доповіді органу пробації (т. 1 а.с. 119-122) суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_12 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому слід обрати йому покарання, передбачене санкцією статті, за якою він притягується до відповідальності у виді позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах відповідних строків, визначених санкцією вказаної статті КК.
Зазначається, що справедливість покарання визначається з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини. Позиція потерпілих стосовно призначення покарання у справах цієї категорії хоча і не є обов`язковою для суду, однак вона ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст. 65 КК, і не має над ними пріоритету.

Покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Додаткове покарання має на меті недопущення вчинення даною особою в подальшому злочинів в результаті використання права керувати транспортними засобами, та у конкретному випадку призначено з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також зазначене про обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання (додатково: Постанова ККС ВС у справі № 686/3244/20 (провадження № 51-4031км20) https://reyestr.court.gov.ua/Review/93014978).

При прийнятті такого рішення, суд враховує, що підстави для застосування положень ст. 69, 75 КК при призначенні покарання підсудному - не встановлено.

Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Щодо цивільного позову (т. 1 а.с. 125, 126-162).

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_10 в інтересах потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , 2011 р.н., звернувся в суд із позовом про стягнення із ОСОБА_12 відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. Просив стягнути з підсудного на користь потерпілих:

- ОСОБА_6 моральної шкоди в розмірі 500 тис. грн.;

- ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 400 тис. грн.;

- ОСОБА_8 матеріальної шкоди, пов`язаної з її лікуванням, лікуванням ОСОБА_6 , а також на поховання ОСОБА_15 в розмірі 81 тис. 230 грн. 03 коп., крім того матеріальну шкоду завдану власнику автомобіля ВАЗ 2106 реєстр. номер НОМЕР_2 внаслідок пошкодження ТЗ в розмірі 16 тис. 216 грн. 20 коп.; та моральної шкоди в розмірі 300 тис. грн.;

- ОСОБА_14 моральної шкоди в розмірі 200 тис. грн.;

- ОСОБА_9 , 2011 р.н., моральної шкоди в розмірі 400 тис. грн.;

В частині матеріальної шкоди.

Розмір витрат, пов`язаних із лікуванням потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_6 та на поховання ОСОБА_15 , визначений у позові згідно квитанцій, доданих до нього, в сумі 81 тис. 230 грн. 03 коп., підсудний не оспорював, під сумнів не ставив, та визнав саме такий розмір витрат потерпілих в цій частині. При цьому, вирішуючи позов у цій частині суд враховує також і наступне.

20.04.2020 р. на лікування ОСОБА_6 добровільно було надано 40 тис. грн. (здійснено 4 перекази на банківську картку по десять тисяч грн. кожен т. 1, а.с. 67). Вказана сума підлягає зарахуванню при визначенні розміру матеріальної шкоди, пов`язано із лікуванням потерпілої ОСОБА_6 . Тому розмір пред`явленої вимоги в цій частині підлягає зменшенню на вказану суму. Таким чином розмір матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , похованням ОСОБА_15 , що підлягає стягненню з підсудного становить 41 тис. 230 грн. 03 коп.

Розмір матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_8 , як власнику ТЗ (т. 3, а.с. 161-162), внаслідок пошкодження автомобіля ВАЗ 2106, реєстр. номер НОМЕР_2 , визначений у позові згідно проведеної під час досудового розслідування експертизи (т. 3, а.с. 177-184) в сумі 16 тис. 216 грн. 20 коп., підсудний не оспорював, під сумнів не ставив, та визнав саме такий розмір вказаної матеріальної шкоди. Вказана сума підлягає стягненню.

В частині стягнення моральної шкоди.

Підсудний частково визнав позов в цій частині, не вказуючи про розмір відшкодування із зазначенням про необхідність прийняття справедливого рішення, враховуючи його майновий стан, наявність на його утриманні 2 неповнолітніх дітей, непрацездатної матері, яка хворіє, а також те, що він частково відшкодував та має намір в подальшому таку шкоду відшкодовувати.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України (далі ЦК), особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. У відповідності до ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення (див. висновок Великої Палати ВС у постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК, врахувуючи глибину душевних страждань, завданих кожному із потерпілих, наявність перешкод у реалізації їх індивідуальних життєвих планів, а також беручи до уваги вимоги щодо розумності та справедливості, суд дійшов висновку про відшкодування моральної шкоди частково.

При цьому, вирішуючи позов у цій частині суд враховує також і те, що 09.06.2020 р. на відшкодування моральної шкоди потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 добровільно було надано 100 тис. грн. (вказану суму отримав представник потерпілих від дружини підсудного а.с. 68 т. 1).

У даному випадку, із урахуванням раніше сплаченої частини моральної шкоди, розмір виплат, що підлягають відшкодуванню визначається:

- ОСОБА_6 моральна шкода, пов`язана із загибеллю її малолітньої дитини в розмірі 350 тис. грн., пов`язана із заподіянням їй середньої тяжкості тілесних ушкоджень в розмірі 50 тис. грн., а всього 400 тис. грн. моральної шкоди;

- ОСОБА_7 моральна шкода, пов`язаної із загибеллю його малолітньої дитини в розмірі 250 тис. грн.;

- ОСОБА_8 моральна шкода, пов`язаної із загибеллю її малолітньої внучки в розмірі 100 тис. грн., пов`язана із заподіянням їй середньої тяжкості тілесних ушкоджень в розмірі 50 тис. грн., пов`язана із пошкодженням майна 5 тис. грн., а всього 155 тис. грн. моральної шкоди

- ОСОБА_14 моральна шкода в розмірі 50 тис. грн.;

- ОСОБА_9 , 2011 р.н., моральна шкода в розмірі 50 тис. грн.;

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Враховуючи, що ОСОБА_12 вчинив необережний тяжкий злочин, обраний судом вид покарання, достатність підстав вважати, що ОСОБА_12 зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду (ризик переховування), суд вважає за необхідне залишити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді взяття під вартою без зміни, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання щодо речових доказів вирішується судом у відповідності до ст. 100 КПК.

Керуючись ст. 368-370, 373-374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 обчислювати з 24 січня 2022 р.

Зарахувати у строк покарання ОСОБА_12 попереднє ув`язнення починаючи з дня затримання 18 квітня 2020 року - день за день.

Продовжити дію раніше обраного щодо ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж на 60 діб (до 24 березня 2022 року).

Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави витрати на проведення судових експертиз під час досудового розслідування в загальній сумі 13 тис. 239 грн. 02 коп.

Скасувати арешт автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіля BMW 520 І, реєстр. номер НОМЕР_1 , накладений ухвалами слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 27.04.2020 р. у справі № 569/6208/20.

Цивільний позов ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , 2011 р.н.до ОСОБА_12 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь:

- ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 400 тис. грн.;

- ОСОБА_7 моральну в розмірі 250 тис. грн.;

- ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 57 тис. 446 грн. 24 коп. та моральну шкоду в розмірі 155 тис. грн.;

- ОСОБА_14 моральну шкоду в розмірі 50 тис. грн.;

- ОСОБА_9 , 2011 р.н., моральну шкоду в розмірі 50 тис. грн.;

Речові докази: - автомобіль марки ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на території спец.майданчика за адресою АДРЕСА_2 повернути власнику ОСОБА_8 та/або представнику.

- автомобіль марки BMW 520 ІРівненська область, Рівненський район, с. Городок, вул. Барона Штейнгеля, 90, реєстр. номер 350-91 ОА, який зберігається на території спецмайданчика ГУ НП в Рівненській області за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. Городок, вул. Барона Штейнгеля, 90 повернути власнику ОСОБА_13 (т. 4 а.с. 123) та/або представнику.

Про інші речові докази суду не повідомлено.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1