Справа №639/7123/21
Провадження №1-кп/639/535/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР 11 вересня 2021 року за №0000513 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 04.10.2021 року Костопільським районним судом Рівненської області за ч. 3 ст.408 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 07.09.2021 року о 18 годині знаходився біля залізно дорожнього мосту через річку розташованого неподалік будинку № 1 по вулиці Конотопській міста Харкова. Саме в той час у нього виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення велосипеду, що праві власності належав ОСОБА_5 . Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_6 спочатку підійшов до велосипеду та оцінивши ситуацію, що склалася, використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто, із сторонніх осіб не спостерігав, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність свого умислу, безперешкодно, шляхом вільного доступу, таємно заволодів велосипедом Discovery Trek з розміром коліс 26 та розміром рами 15. Таким чином ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї мети, спрямованої на таємне заволодіння чужим майном, належним ОСОБА_5 . Після цього, ОСОБА_6 , звернувши на свою користь зазначене майно, та, встановивши над ним контроль, бажаючи довести протиправний задум до кінця з місця скоєння правопорушення зник, розпорядившись викраденим у подальшому на власний розсуд. В результаті протиправного діяння ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 3000 грн., яку підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 44 від 15.10.2021.

Дотримуючись засад кримінального судочинства, а саме доступу до правосуддя і змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, відповідно до вимог ст. 351 КПК України, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, пояснив суду, що скоїв злочин саме так як вказано в обвинувальному акті. Фактичні обставини справи, кваліфікацію злочину, а також наслідки злочину не оспорює.

Потерпілий ОСОБА_5 підтримав покази ОСОБА_6 та також зазначив, що все сталося саме так як зазначено в обвинувальному акті. Претензій до обвинуваченого не має.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення та потерпілий.

Сторони кримінального провадження під час судового розгляду клопотань про визнання доказів недопустимими не подавали.

Судом роз`ясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд проводив розгляд даного кримінального провадження лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Даними, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, має постійне місце реєстрації та мешкання, не одружений.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, його щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, думку сторони обвинувачення, суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе у випадку призначення покарання в межах санкції статей, що передбачає відповідальність за скоєне у вигляді громадських робіт.

Відповідно до вимог п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, то застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарнь не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 15.02.2021 року по справі № 760/26543/17 дійшла висновку, якщо до особи вироком суду застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона вина щей у інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, у таких випадках питання про її відповідальність за сукупністю кримінальних правопорушень має вирішуватись у залежності від того, чи залишається на момент постановлення нового вироку незмінним попередній вирок, за яким вона звільнена від відбування покарання з випробуванням і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені нею до постановлення попереднього вироку. У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання зберігає свою закону силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч.4 ст.70 КК України щодо призначення остаточного покарання з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок-попередній, за яким звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, попереднім вироком суду ОСОБА_6 звільнений у порядку ст.75 КК України від відбування призначеного йому покарання за ч.3 ст.408 КК України. Вирок набрав законної сили 04.11.2021 року.

У зв*язку з чим, вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 04.10.2021 року необхідно виконувати самостійно.

Наведене відповідає вимогам ст. 50 КК України, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 140 годин громадських робіт.

Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 04.10.2021 року, яким ОСОБА_6 , засуджено за ч. 3 ст. 408 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України, виконувати самостійно.

Процесуальні витрати у розмірі 514 грн. 86 коп. за проведення експертизи стягнути з ОСОБА_6 .

Речові докази, а саме: CD-R диск помаранчевого кольору - залишити зберігатися у матеріалах кримінального провадження.

Після набрання цим вироком законної сили, скасувати арешт майна, який накладено ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.09.2021 року з велосипеду «DISCOVERY TREK» № рами НОМЕР_1 , який визнано речовим доказом та повернути його власнику.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1