Справа № 455/236/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/116/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2020 року,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

встановила:
цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дроздовичі, Старосамбірського району, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст. 115 КК України до дев`яти років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 постановлено рахувати з 04 грудня 2019 року.

Постановлено стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 20 400 грн. матеріальної шкоди та 200 000 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання з речовими доказами та заходами забезпечення кримінального провадження.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили.

Згідно вироку суду, ОСОБА_12 04 грудня 2019 року о 01:50 год. у своєму житловому будинку в АДРЕСА_1 , під час розпивання алкогольних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_13 , маючи умисел на заподіяння останньому смерті, умисно наніс йому ножем для господарських потреб два удари в ділянку шиї та грудної клітки справа, заподіявши потерпілому колото-різане ушкодження правої надключичної ділянки та одне наскрізне ушкодження в ділянку правої половини грудної клітки, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_13 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 покликається на те, що при призначенні покарання, суд не взяв до уваги його позитивну характеристику по місцю проживання, а також те, що ОСОБА_13 в ніч події наносив йому удари в обличчя.

Зазначає, що є круглим сиротою.

Звертає увагу на те, що сприяв розкриттю злочину.

Просить пом`якшити покарання, застосувавши положення ст.ст. 69, 70, 75 КК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що рішення суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки судом не взяті до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Зазначає, що судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність.

Вважає невірними та неповними показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

На думку апелянта, висновок судової психолого-психіатричної експертизи складено без врахування особи обвинуваченого ОСОБА_6 та його складних життєвих обставин.

Акцентує, що факт перебування обвинуваченого ОСОБА_6 у стані сильного душевного хвилювання в момент бійки і нанесення ударів ОСОБА_13 з урахуванням життєвих обставин судом не розглядався, як і не враховано того, що обвинувачений, вживши надмірну кількість алкоголю міг перебувати у стані афекту.

Покликається на те, що навіть за умови відсутності відповідного висновку, суд у сукупності всіх наведених обставин, міг визнати перебування ОСОБА_6 під час вчинення злочину у стані сильного душевного хвилювання та призначити йому більш м`яке покарання.

Звертає увагу, що на досудовому слідстві обвинувачений ОСОБА_12 сприяв слідству у розкритті злочину та просив вибачення у потерпілої.

Просить скасувати вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2020 року та постановити новий вирок, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч.1 ст. 115 на ст. 116 КК України умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання.

На апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_7 потерпіла ОСОБА_11 подала заперечення, в яких зазначає, що такі є безпідставними, а вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2020 року вважає законним, обґрунтованим і мотивованим, ухваленим судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Просить апеляційні скарги відхилити, а вирок суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та просять перекваліфікувати дії обвинуваченого на ст. 116 КК України, думку прокурора про їх заперечення та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

За правилами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_9 були дотримані.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку є обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, ретельно дослідженими і перевіреними в судовому засіданні, яким дана об`єктивна правова оцінка.

Зокрема, показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 безпосередніх очевидців події, про те, що приблизно з 18:00 год. 03 грудня 2019 року до 01:50 год. 04 грудня 2019 року вони разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_9 на кухні будинку АДРЕСА_1 розпивали спиртне. Пояснили, що ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, спочатку приставив кухонного ножа до шиї ОСОБА_15 , а через деякий час, в образливій формі почав чіплятися до ОСОБА_13 , у результаті чого між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 виник словесний конфлікт, який переріс у шарпанину, під час якої ОСОБА_9 схопив із столу кухонний ніж та наніс два удари зверху в шию та область грудної клітки справа ОСОБА_13 .

Окрім цього, свідок ОСОБА_14 зазначив, що ОСОБА_9 намагався втекти із місця події.

Також, вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненому підтверджується проаналізованими місцевим судом письмовими доказами а саме: протоколом огляду місця події від 04 грудня 2019 року (Т. 1 а. с. 74 76); протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04 грудня 2019 року (Т.1 а. с. 92-94); протоколом проведення слідчого експерименту від 22 січня 2020 року за участі підозрюваного ОСОБА_9 (Т.1 а. с. 137-140); протоколами проведення слідчих експериментів від 28 січня 2020 року за участі свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (Т.1. а. с. 141-150); висновком судово-медичної експертизи №94 від 05 січня 2020 року (Т. 1 а. с. 107 109); висновками судово-цитологічних експертиз №404/2019ц, №405/2019ц від 28 грудня 2019 року (Т.1. а. с. 161-169); висновками судово-імунологічних експертиз №1588/2019-ім, №1589/2019-ім, №1590/2019-ім (Т.1 а. с. 171-176, 188-192).
Показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 послідовні, логічно пов`язані між собою, об`єктивно узгоджуються з висновками вищеперерахованих експертиз та даними слідчих експериментів з участю свідків та обвинуваченого ОСОБА_9 , які були досліджені під час судового розгляду кримінального провадження, а відтак, на думку колегії суддів, правильно покладені місцевим судом в основу обвинувального вироку та будь-яких підстав не довіряти цим доказам, колегія суддів не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у достовірності та допустимості, відповідають фактичним обставинам події та кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Так, з об`єктивної сторони даний злочин характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді її смерті та причинним зв`язком між вказаним діянням та наслідком, а із суб`єктивної умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.
Разом з тим, відповідальність за ст. 116 КК України передбачена за умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Насильство може бути як фізичним (заподіяння тілесних ушкоджень або побоїв, незаконне позбавлення волі тощо), так і психічним (наприклад, погроза завдати фізичної, моральної чи майнової шкоди). До тяжкої образи слід відносити явно непристойну поведінку потерпілого, що особливо принижує гідність чи ганьбить честь винного або близьких йому осіб.

Суб`єктивна сторона складу даного злочину на відміну від інших видів умисних вбивств характеризується наявністю такої ознаки як емоції (емоційний стан), яка в кримінальному законі виражена терміном «стан сильного душевного хвилювання», а умисел на позбавлення життя потерпілого виникає раптово і реалізується негайно.
Сильним душевним хвилюванням (фізіологічним афектом) є раптовий емоційний процес, викликаний поведінкою потерпілого, що протікає швидко і бурхливо та певною мірою знижує здатність особи усвідомлювати свої дії і керувати ними.
Таким чином, кваліфікація дій винного за ст. 116 КК України можлива лише тоді, коли обставини справи свідчать про наявність трьох обов`язкових елементів цього складу злочину: стан раптово виниклого сильного душевного хвилювання у винної особи; протизаконне насильство, систематичне знущання чи тяжка образа з боку потерпілого; причинний зв`язок між діями потерпілого та діями винної особи.

За відсутності хоча б одного з цих елементів, дії винної особи не можуть бути кваліфіковані за ст. 116 КК України.

Крім цього, як вбачається із висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №69 від 03 червня 2020 року (Т.2 а. с. 55), про що вірно зазначено у вироку суду першої інстанції та з чим погоджується колегія суддів, обвинувачений ОСОБА_9 на момент інкримінованих йому дій, у стані фізіологічного афекту чи і в іншому емоційному стані, який міг би суттєво вплинути на його свідомість та діяльність не перебував, що на думку колегії суддів, свідчить про відсутність в останнього індивідуально-психологічних особливостей, які могли вплинути на його поведінку у досліджуваній ситуації, через побиття потерпілим ОСОБА_13 .

З огляду на вищенаведене, пояснення ОСОБА_9 та покликання сторони захисту на перебування обвинуваченого в стані сильного душевного хвилювання і заперечення умислу ОСОБА_9 на вчинення інкримінованого йому діяння та перекваліфікацію дій останнього на ст. 116 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі спростовуються і динамікою розвитку подій, поведінкою обвинуваченого після вчиненого, який намагався втекти з місця злочину, що в сукупності свідчить про усвідомленість протиправної поведінки та можливість керувати такою.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що ситуація конфлікту з потерпілим не була для обвинуваченого провокативною чи такою, що об`єктивно підштовхувала ОСОБА_9 до вчинення злочину і не характерна для виникнення та перебігу стану фізіологічного афекту чи іншого емоційного стану, який міг би суттєво вплинути на свідомість та діяльність винної особи, а отже наведене, як і складні життєві обставини, на які покликається захисник обвинуваченого, не може бути оцінено як передумова виникнення стану сильного душевного хвилювання у ОСОБА_9 .

Також, на думку колегії суддів, захисник обвинуваченого безпідставно ставить у залежність стан афекту від перебування ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння, що встановлено висновком токсикологічної експертизи №4681/2019-т від 21 грудня 2019 року, згідно якого, у крові останнього виявлено етиловий спирт в кількості 2,32 ‰ (Т.1 а. с. 133).

Колегія суддів вважає, що всупереч доводом апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , фізіологічний афект у стані алкогольного сп`яніння виникнути не може, натомість, він значно впливає на ступінь агресивності, однак виключає сильне душевне хвилювання.
Що стосується призначеного ОСОБА_9 покарання, то колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття та обставину, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, призначив таке у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційні скаргиобвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_9 без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4