ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 658/227/21 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11 кп/819/468/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.126-1 КК України
У Х В А Л А
іменем України
13 липня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0001238 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 22 лютого 2021 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого;
засуджено:
за ст.126-1 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП відповідно до постанов Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 04.03.2020, 21.07.2020, 09.12.2020 за вчинення ним 17.02.2020, 29.05.2020, 14.07.2020, 06.12.2020, 07.12.2020 домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , знову умисно вчинив відносно неї домашнє насильство 09.12.2020, 01.01.2021, 07.01.2021, 08.01.2021 та 10.01.2021, що полягало у погрозах своїй матері ОСОБА_7 фізичною розправою, образах грубою нецензурною лайкою, приниженнях та залякуванні, утримуванні на закритому балконі у зимовий період часу, нанесенні удару по руці, внаслідок чого потерпілій завдана шкода психологічного характеру, що виразилась у побоюванні за своє життя, нездатності захистити себе, емоційної невпевненості, втрати позитивних емоцій, негативних переживань та обмеженні волевиявлення у спілкуванні з іншими людьми.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій, порушує питання про зміну вироку в частині призначення покарання з підстав його невідповідності тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі обвинуваченого внаслідок суворості. В обґрунтування доводів указує про те, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, судом не було обгрунтовано рішення щодо неможливості призначення обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`якого покарання, передбаченого санкцією ст.126-1 КК України. Апелянт зазначає про те, що в разі призначення йому покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_8 матиме змогу продовжувати лікування у наркологічному диспансері від «полінаркоманії».

Просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_8 за ст.126-1 КК України покарання у виді громадських робіт на строк від 100 до 240 годин.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційному розгляді, не надходило.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, просив вирок залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ст.126-1 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо винності обвинуваченого та правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Матеріалами справи підтверджено, що обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні повністю визнав себе винним в обсязі висунутого обвинувачення.

Оскільки він та інші учасники судового розгляду справи не заперечували проти скорочення дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, суд обмежився тільки допитом обвинуваченого ОСОБА_8 та дослідженням письмових матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченого, а тому учасники судового розгляду тепер позбавлені права оспорювати їх в апеляційному порядку.

Що ж до доводів потерпілої про суворість призначеного ОСОБА_8 покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та запобіганню вчинення нею нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно зі ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Воно має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, який негативно характеризується за місцем проживання на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря - нарколога з діагнозом "Гашишна наркоманія». Обставиною, що пом`якшує покарання, судом визнано щире каяття, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено. Також суд урахував висновок органу пробації про те, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства через суспільну небезпечність його особи, у тому числі для близьких осіб, високу імовірність вчинення повторного правопорушення. Також судом враховано обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме тривалість вчиненого діяння, завдання як психологічного та фізичного страждання потерпілій.
З урахуванням цих конкретних обставин справи та даних про особу винного, суд обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення ОСОБА_8 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства та правильно призначив йому покарання у виді арешту на строк 6 місяців у межах санкції ст.126-1 КК України, яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав вважати, що призначене покарання є несправедливим через його суворість, як про це стверджує апелянт, не має.

Ті обставини, на які посилається потерпіла в апеляційній скарзі, як такі, що, на її думку, дають підстави для пом`якшення покарання ОСОБА_8 , зокрема, неможливість продовжувати лікування в наркологічному диспансері з діагнозом «полінаркоманія», то вони не спростовують висновки суду щодо достатності призначеного йому покарання, яке є співмірним обставинам вчиненого кримінального правопорушення та відповідає положенням ст.50,65 КК України.
Вид та розмір застосованого покарання не буде становити «особистого надмірного тягаря для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Покарання у виді громадських робіт, яке апелянт просить призначити обвинуваченому ОСОБА_8 , буде недостатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи його негативну репутацію та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.
Крім того, при перевірці матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_8 призначено лікування в денному стаціонарі наркологічного диспансеру з діагнозом «полінаркоманія», що підтверджено довідкою з Каховської центральної районної лікарні (т.1 а.п.46), однак відсутні докази того, що він проходить таке лікування, а покарання у виді арешту та тривалість його відбування перешкоджатиме здійсненню лікування.
З огляду на викладене вище, підстав для пом`якшення покарання та зміни вироку в частині призначення покарання, як про це ставить питання апелянт, колегія суддів не знаходить

Даних, які б свідчили про те, що в кримінальному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційну скаргу потерпілої слід залишити без задоволення, а вирок без зміни.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 22 лютого 2021 щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3