Справа № 183/238/21
№ 1-кп/183/871/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000215 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця за контрактом, навідника 2 парашутно-десантного відділення 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

26 лютого 2018 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 39 (по стройовій частині), солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та призначено на посаду навідника 1 парашутно-десантного відділення 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, був зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.
У відповідності до нової редакції статті 407 КК України внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», який опубліковано у журналі Голос України від 04 березня 2015 року № 39 зазначено, що до ст. 407 КК України внесені зміни та її доповнено ч. 4, яка передбачає відповідальність, за самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду. Зазначені зміни набирають законної сили на наступний день після опублікування, тобто 05 березня 2015 року. Таким чином, солдат ОСОБА_5 вчинив злочин в умовах особливого періоду.
Встановлено, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року, солдата ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого.4 ст.407 КК України та призначено покарання у виді 4 місяців арешту на гауптвахті.
08 квітня 2019 року строк відбування покарання у вигляді арешту солдатом ОСОБА_5 на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 закінчився, у зв`язку з чим останній повинен був прибути до військової частини НОМЕР_1 та приступити до виконання своїх службових обов`язків.
Однак, 08 квітня 2019 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
16 вересня 2019 року солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та повідомив про себе, у зв`язку з чим кримінальне правопорушення було припинено.
Таким чином, 08 квітня 2019 року солдат ОСОБА_5 не з`явився вчасно на службу з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 16 вересня 2019 року.

Крім того, 20 вересня 2019 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 192 (по стройовій частині), солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та призначено на посаду навідника 2 парашутно-десантного відділення 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, був зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.
У відповідності до нової редакції статті 407 КК України внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», який опубліковано у журналі Голос України від 04 березня 2015 року № 39 зазначено, що до ст. 407 КК України внесені зміни та її доповнено ч. 4, яка передбачає відповідальність, за самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду. Зазначені зміни набирають законної сили на наступний день після опублікування, тобто 05 березня 2015 року. Таким чином, солдат ОСОБА_5 вчинив злочин в умовах особливого періоду.
А саме: 11 березня 2020 року після завершення лікування солдат ОСОБА_5 був виписаний з військового шпиталю в/ч НОМЕР_3 АДРЕСА_2 та направлений для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , до якої мав прибути 12 березня 2020 року.
Однак, 12 березня 2020 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
25 листопада 2020 року солдата ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Зазначив, що з 26.02.2018 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . 28.04.2019 року не з`явився вчасно на військову службу, бо його стан здоров`я не дозволяв проходити надалі військову службу. 16.09.2019 року самостійно прибув до військової прокуратури. 11.03.2020 року він проходив лікування у військовому шпиталі А4615, із лікування не повернувся до військової частини, оскільки уже була довідка, що він не придатний до військової служби. Потім він самостійно з`явився, однак був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. У скоєному щиро кається.
Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:

- по епізоду від 08 квітня 2019 року:

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань № 00000162 від 24.05.2019 року, згідно з яким військовослужбовець за контрактом ОСОБА_5 09.04.2019 року не з`явився вчасно на службу з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 16.09.2019 року;
- контрактом проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посаді рядового, сержантського (старшинського) складу відповідно до якого ОСОБА_5 підписав контракт на проходження військової служби строком на три роки;
- наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.02.2018 року № 39 про зарахування солдата військової служби за контрактом ОСОБА_5 до списків особового складу частини;
- рапортом заступника командира 1 парашутно-десантного батальйону з повітряно - десантної підготовки ОСОБА_6 про те, що 12.04.2019 року на ранковому шикуванні особового складу 1 парашутно-десантного батальйоні військової частини НОМЕР_1 було встановлено, що солдат ОСОБА_5 після відбування покарання вибув з гауптвахти військової частини НОМЕР_4 до військової частини НОМЕР_1 станом на 11.04.2017 року не прибув;
- наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2019 року № 601 про призначення службового розслідування за фактом не повернення до частини після відбування покарання на гауптвахті солдата ОСОБА_5 ;
- актом службового розслідування за фактом неприбуття 08.04.2019 року до військової частини НОМЕР_1 після відбування покарання на гауптвахті військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_2 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_5 ;
- наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2019 року № 712 про результати службового розслідування за фактом не повернення до частини після відбування покарання на гауптвахті солдата ОСОБА_5 ;
- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.04.2019 року № 75 про припинення виплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_5 , який був звільнений з під варти 09.04.2019 року та незаконно був відсутнім на службі з 09.04.2019 року;
по епізоду від 12 березня 2020 року:
- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000215 від 17.06.2020 року, згідно з яким військовослужбовець за контрактом військової служби НОМЕР_1 ОСОБА_5 12.03.2020 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду, крім воєнного стану;
-витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.09.2019 року № 192 про зарахування солдата військової служби за контрактом ОСОБА_5 до списків особового складу частини;
-рапортом командира військової частини НОМЕР_1 С. Чучули щодо неповернення з військового шпиталю військової частини НОМЕР_3 13.03.2020 року солдата ОСОБА_5 до військової частини НОМЕР_1 ;
-актом службового розслідування за фактом не з`явлення вчасно на службу з лікувального закладу 12.03.2020 року в пункт постійної дислокації АДРЕСА_2 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_5 ;
-наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.03.2020 року № 590 про призначення службового розслідування за фактом не з`явлення на службу з лікувального закладу солдата ОСОБА_5 .
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 за епізодами від 08 квітня 2019 року та від 12 березня 2020 року у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби) доведена в повному обсязі, і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 4 ст. 407 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, який є тяжким, за місцем служби характеризується негативно.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину повторно.
Однак, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності; з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Крім того суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, у лікарів на обліку не перебуває, безпосередньо приймав участь в зоні проведення АТО на території Донецької та Луганської областей по захисту незалежності й територіальної цілісності України, є учасником бойових дій.
Тому, з урахуванням обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, за наявності пом`якшуючих покарання обставин, а також обставини, яка обтяжує покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у вигляді позбавлення волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 407 КК Українита призначити йому покарання:

- по епізоду від 08 квітня 2019 року за ч. 4 ст.407 КК України у виді у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- по епізоду від 12 березня 2020 року за ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зарахувати у строк відбуття покарання тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 з моменту його затримання з 25 листопада 2020 року по 29 квітня 2021 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 , обраний ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 27 листопада 2020 року скасувати.
Звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі суду негайно.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1