Провадження № 1-кп/470/34/21
Справа № 470/27/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2021 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
законного представника потерпілої - ОСОБА_6
свідків - ОСОБА_7 та ОСОБА_8
розглянувши у судовому засіданні в смт Березнегувате клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному проваджені, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 грудня 2020 року за № 0000203, стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лепетиха, Березнегуватського району Миколаївської області, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст.156 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Березнегуватським районним судом Миколаївської області проводиться судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст.156 КК України.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .
Клопотання обґрунтоване тим, що обвинувачений, будучи членом сім`ї, вчинив розпусні дії щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з вчиненням насильницьких дій, у зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ч.1 ст.126 та ч.2 ст.156 КК України. Однак під час судового провадження за вказаним обвинуваченням, він також вчинив стосовно неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 та її мати ОСОБА_6 , інші кримінальні правопорушення, які були внесені 17 липня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000145 та №0000146 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 та ч.1 ст.162 КК України. Враховуючи вище наведене, посилається на наявність ризиків визначених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які наведені в клопотанні, і доведеність їх існування підтверджується відповідними доказами, а також даними про особу обвинуваченого.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні не погодилась з застосуванням до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що 20 липня 2021 року судом було відмовлено у застосуванні стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому прокурор не має права раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про відмову у зміні запобіжного заходу звертатися до суду з таким же клопотанням, про що вказанно у статті 201 КПК України. Звертає увагу на те, що за новими кримінальними провадженнями за ч.1 ст.125 та ч.1 ст.162 КК України, ОСОБА_4 підозру не пред`явлено, а тому не можна стверджувати, що він їх вчинив. Вказує, що в ніч з 15 по 16 липня 2021 року ОСОБА_4 знаходився дома, його бачили батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а тому він не міг дістатись до сусіднього села та завдати тілесних ушкоджень неповнолітній потерпілій та її законному представнику з метою здійснення тиску на них. Вважає, що прокурор в судовому засіданні не довів ризики наведені в клопотанні.
Обвинувачений у судовому засіданні підтримав позицію захисника та стверджував, що 16 липня 2021 року перебував вдома у батьків та не ходив до потерпілої та законного представника.
Неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 направила заяву в якій підтримала клопотання прокурора та просила розглядати справу без її представника, оскільки він знаходиться у відпустці. Також повідомила, що оскільки ОСОБА_4 16 липня 2021 року застосував стосовно неї та її мати ОСОБА_6 насильство та заподіяв їм тілесні ушкодження, вона боїться за своє життя та здоров`я, а тому просить розглянути клопотання без її участі.
Законний представник потерпілої - ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора та пояснила, що 16 липня 2021 року саме ОСОБА_4 забрався до їх домоволодіння та застосував стосовно неї та її доньки - неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 насильство та спричинив їм тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості
Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні стверджували, що їх син ОСОБА_4 в ніч з 15 по 16 липня 2021 року знаходився у їх дома та нікуди не відлучався. Вказують, що обоє в ту ніч не спали та постійно бачили обвинуваченого, який спав на кроваті.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження та подане клопотання, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Так, згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що впродовж 2020 року неодноразово вчиняв стосовно своєї неповнолітньої падчерці ОСОБА_9 розпусні дії із застосуванням насильства, у зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ч.1 ст.126 та ч.2 ст.156 КК України.
Під час досудового розслідування стосовно обвинуваченого було обрано запобіжній захід у виді домашнього арешту з 19 до 07 години, який судом продовжувався до 22 червня 2021 року.
Вказане кримінальне провадження на даний час розглядається судом, відповідно до Глави 28 КПК України.
В процесі розгляду даного провадження прокурор подав клопотання про обрання стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пославшись на те, що ОСОБА_4 будучи на волі здійснює тиск на неповнолітню потерпілу ОСОБА_9 та її мати ОСОБА_6 , застосував стосовно них фізичну силу, чим завдав їм тілесні ушкодження. Вказані дії обвинувачений вчиняє для уникнення відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст.156 КК України.
Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.184 КПК України, та вручено обвинуваченому та його захиснику з дотримання вимог ч. 2 ст.184 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч. 2 ст.183 КПК України).
Звертаючись до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України.
Щодо ризику можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, то суд враховує, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не працює, постійного джерела доходів не має, за місцем проживання характеризується посередньо, не має стійких соціальних зв`язків, а також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Суд погоджується з існуванням у ОСОБА_4 ризику незаконного впливу на неповнолітню потерпілу та свідків, оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, коли стосовно неповнолітньої потерпілої були вчинені розпусні дії із застосуванням насильства, а також були застосовані погрози та психологічний тиск як стосовно неї, так і її близьких.
Так, згідно заяви неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 та її мати - ОСОБА_6 , 16 липня 2021 року о 02 годині 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , за місцем їх проживання: АДРЕСА_2 , застосував силу та завдав їм тілесні ушкодження у вигляді забійних ран на голові та обличчі.
В протоколі допиту від 17.07.2021 року неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 вказала, що 16 липня 2021 року приблизно о 02 годині 30 хвилин побачила як ОСОБА_4 засунув руку у вікно, зняв металевий гачок із внутрішньої сторони, зайшов в будинок та наніс декілька ударів резиновою палицею їй в область голови. Після цього, вона почала кричати та кликати на допомогу, однак ОСОБА_4 кулаком наніс їй декілька ударів в область губ. Після того, як її мати ОСОБА_6 зайшла в коридор, обвинувачений штовхнув її на диван та декілька разів ударів палицею по голові, від чого остання втратила свідомість. Під час цих подій, неповнолітня потерпіла просила не бити їх та не вбивати. Та лише вмовляння мати ОСОБА_6 припинити ці дії та обіцянка, що вона не буде звертатись до поліції, вплинули на ОСОБА_4 та він залишив їх домоволодіння.

Вказані обставини були підтверджені ОСОБА_6 в судовому засіданні, яка повідомила, що приблизно о 02 години 30 хвилин 16 липня 2021 року, вона почула крик своєї доньки - неповнолітньої ОСОБА_9 , вискочила у коридор будинку, де побачила свого колишнього співмешканця ОСОБА_4 , який штовхнув її на диван, після чого почав наносити удари резиновою палицею від сокири, у зв`язку з чим вона втратила свідомість. Через деякий час, вона прийшла до тями, почула плач доньки - неповнолітньої ОСОБА_9 , та почала благати ОСОБА_4 щоб він не чіпав її та доньку. Разом з тим, ОСОБА_4 почав висловлювати претензію в їх сторону стосовно його невинуватості у розбещені Міранди, нібито вони самі винні та намагаються його засудити. Тільки після благань не застосовувати до них насильства та не вбивати, висловлення обіцянок, що вони змінять покази та заберуть заяви з поліції, обвинувачений покинув приміщення будинку. При цьому зазначила, що коли прокинулась від крику доньки, то побачила на її обличчі та губах сліди від ударів та крововиливи. Самого нападника вона добре розгледіла, оскільки світло в будинку було ввімкнуте та вказані події відбувались приблизно 40хвилин.
Про вчинення насильницьких дій і вплив на неповнолітню потерпілу ОСОБА_9 та її законного представника ОСОБА_6 , обґрунтовано свідчать надані та досліджені матеріали.
Витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000145 та №0000146 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125 та ч.1 ст.162 КК України, які були внесені за заявами неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 та її мати ОСОБА_10 щодо незаконних дій ОСОБА_4 .
Рапортом від 16.07.2021 року, згідно якого на телефон 102 надійшла заява ОСОБА_6 про те що 16 липня 2021 року о 02 години 30 хвилин, її колишній співмешканець ОСОБА_4 побив її та 15 річну доньку.
Заява неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 від 19.07.2021 року, про долучення її фото з отриманими ушкодженнями, які заподіяв ОСОБА_4 .
Висновками експерта №742 та 743 від 19.07.2021 року, згідно яких ОСОБА_9 , та ОСОБА_6 отримали різні тілесні ушкодження, які відносяться до легких, утворились від дії тупого твердого предмету, якими могли бути руки, ноги, тощо, не виключається їх отримання 16.07.2021 року.
Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, то суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, схильний до вчинення злочинів сексуального характеру, оскільки раніше був судимий за вчинення аналогічних злочинів, які на даний час погашені за мінуванням строків.
Також суд враховує, що ОСОБА_4 будучи обвинуваченим у вчинені двох кримінальних правопорушень, після застосування стосовно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, належних висновків для себе не зробив та 16 липня 2021 року о 02 годині 30 хвилин проник у домоволодіння, де проживають неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 і свідок - її мати ОСОБА_6 та із застосуванням насильства, будучи невдоволеним наданими ними показаннями під час досудового розслідування про його причетність до вчинених злочинів (ч.1 ст.126, ч.2 ст.156 КК України), з метою незаконного впливу та залякування, завдав їм тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. Вказані обставини були внесене до ЄРДР за заявами неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 та її мати ОСОБА_10 щодо незаконних дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 та ч.1 ст.162 КК України.
Доводи захисника про те, що прокурор не має права раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про відмову у зміні запобіжного заходу звертатися до суду з таким же клопотанням, про що вказано у статті 201 КПК України, є безпідставними, оскільки таке обмеження стосується тільки підозрюваних та обвинувачених. При цьому, стаття 200 КПК України обмежень для слідчих чи прокурорів для звернення з клопотаннями щодо зміни запобіжного заходу, не має.
Суд не бере до уваги свідчення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо постійного знаходження ОСОБА_4 вдома, оскільки вони спростовуються протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 21.07.2021 року, яка бачила як ОСОБА_4 16 липня 2021 року приблизно о 05 годині 30 хвилин повертався додому, тобто не відпочивав, як вказали свідки. Не дивлячись не те, що був вже ранок та жарко, він був одягнутий у осінню куртку та темні штани.
Крім того, вказані свідки є батьками обвинуваченого, тобто заінтересованими особами та надають свідчення найбільш сприятливі для нього.

Вказані дії обвинуваченого беззаперечно доводять його суспільну небезпечність як для учасників процесу так і для оточуючих, а тому суд визнає, що викладені вище обставини обґрунтовано підтверджують наявність ризиків, визначених пунктами 1, 3, 5 статті 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду; можливість впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.
Саме застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , на думку суду, відповідає охороні прав та інтересів як суспільства, так і неповнолітньої потерпілої, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Аналогічні висновки Європейський суд з прав людини робить в своїй сформованій практиці, в тому числі справі «Летельє проти Франції», згідно яких тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.
Обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, кореспондується з характером суспільного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, буде відповідати характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому та яке має високий ступінь суспільної небезпеки.
За таких підстав, жоден із інших альтернативних більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду.
Суд дійшов висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених КПК України.
Пунктом 1 частиною 4 статті 183 КПК України, визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 та тяжкості інкримінованих йому діянь, вік та стан його здоров`я, відсутність медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, вчинення кримінального правопорушення стосовно члена сім`ї із застосуванням насильства, продовження своїх злочинних дій з метою здійснення тиску на неповнолітню потерпілу та свідка - її матір із застосуванням насильства, суд вважає за необхідне застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, без визначення розміру застави, на підставі ч.4 ст.183 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 181, 194, 314-316, 331, 350, 369-371, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, без можливості внесення застави.
Встановити строк дії ухвали до 19 вересня 2021 року включно.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.
На ухвалу суду протягом семи діб з моменту її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 26 липня 2021 року о 16 годині 45 хвилин.

Суддя ОСОБА_1