ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/705/21 Справа № 175/3120/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
представника потерпілого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000526 від 07 липня 2020 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Констянтинівка Донецької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Ухвалено строк відбування покарання обчислювати з 15 липня 2020 року.
До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000 грн.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб та спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин.
ОСОБА_7 07 липня 2020 року приблизно о 02.25 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1,79‰), чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 18 жовтня 2011 року належить ОСОБА_13 , рухався в темний час доби по сухому асфальтному покриттю проїзної частини автодороги Братське-Волоське у Дніпровському районі Дніпропетровської області, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, з боку с. Волоське в напрямку смт. Братське, перевозячи в якості пасажирів на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_14 , на задньому пасажирському сидінні ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
У подальшому водій ОСОБА_7 07 липня 2020 року приблизно о 02.25 год. в районі повороту на с. Антонівка Дніпровського району Дніпропетровської області біля електричної опори № 58, в`їжджаючи на заокруглення проїзної частини праворуч, проявляючи злочинну самовпевненість, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати ті або інші вимоги ПДР України, не обрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого транспортного засобу та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням та допустив виїзд за межі проїзної частини на ліве узбіччя по ходу свого руху, де допустив перекидання автомобіля «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на лівий бік з подальшим контактуванням правою бічною частиною та дахом автомобіля з нерухомою перешкодою - деревом, та з подальшим падінням автомобіля на дах.

Своїми діями водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3.б, 12.1 ПДР України, при цьому порушення п. 12.1 ПДР України знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок даної ДТП 07 липня 2020 року приблизно о 02.26 год. на місці ДТП в районі повороту на с. Антонівка Дніпровського району біля електричної опори № 58 настала смерть ОСОБА_16 від відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася відкритим переломом кісток склепіння та основи черепу з крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, яка ускладнилась розвитком виражених явищ шоку та вираженим набряком головного мозку.

Також, пасажир автомобіля «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_15 отримала тілесні ушкодження, які за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Смерть ОСОБА_15 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 04.40 год. у приміщенні КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР від ушкодження спинного мозку при переломі шийного відділу хребта, яке ускладнилось розвитком поліорганної недостатності на тлі гнійної бронхопневмонії.

Також пасажир автомобіля «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити вирок в частині покарання і пом`якшити призначене обвинуваченому покарання до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 286 КК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що судом не в достатній мірі враховано щире каяття обвинуваченого та відшкодування матеріальних збитків потерпілим. Звертає увагу, що обвинувачений з самого початку визнав факт вчинення ним злочину і заявив про готовність нести покарання, неодноразово просив вибачення у потерпілих, висловлював жаль з приводу своїх дій та осуд своєї поведінки. Вважає, що наявна така пом`яшуюча обставина, як активне сприяння розкриттю злочину, а саме обвинувачений надавав допомогу досудовому розслідуванню у розкритті злочину, при цьому завдяки його правдивим показанням і діям було встановлено обставини вчинення злочину. Звертає увагу, що обвинувачений раніше не судимий, є студентом двох вищих навчальних закладів, визнав вину, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, вчинив злочин з необережності.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу захисника та просили задовольнити з підстав, зазначених у ній.
Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та представник потерпілого ОСОБА_12 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив вирок суду залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
Перевіряючи провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційному порядку суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України та достатніх підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання судом не встановлено і в апеляційній скарзі також не наведено.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про його особу, а також усі обставини провадження. Суд також визнав обставинами, що помякшують покарання, щире каяття, повне визнання вини, відшкодування матеріальних збитків потерпілим в повному обсязі, та визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення та конкретних обставин його вчинення, грубість порушень Правил дорожнього руху та тяжкість наслідків, що настали, а також даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, суд дійшов обгрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 286 КК України.
При цьому, вирішуючи питання про розмір призначеного покарання, суд першої інстанції обгрунтовано урахував, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 1 ст. 122 КУпАП та ст. 124 КУпАП, що свідчить про схильність ОСОБА_7 до порушення встановлених правил безпеки дорожнього руху.

Також судом першої інстанції обгрунтовано застосовано до ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки протиправні дії обвинуваченого пов`язані з нехтуванням Правилами дорожнього руху України та призвели до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, в наслідок чого було спричинено загибель двох осіб та тілесні ушкодження середньої тяжкості, що свідчить про відсутність у обвинуваченого належних навиків керування транспортними засобами і застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами надасть йому можливість в разі бажання в подальшому керувати транспортними засобами додатково вивчити правила дорожнього руху та пройти додаткові навчання у відповідних навчальних закладах щодо покращення навиків керування.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, визнав вину, щиро кається, відшкодував матеріальні збитки потерпілим та вчинив злочин з необережності, вже були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
Та обставина, що обвинувачений з самого початку визнав факт вчинення ним злочину і заявив про готовність нести покарання, неодноразово просив вибачення у потерпілих, висловлював жаль з приводу своїх дій та осуд своєї поведінки, є студентом двох вищих навчальних закладів, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, не може бути визнана тим фактором, який би знижував суспільну небезпеку особи обвинуваченого чи вказував на можливість пом`якшення призначеного йому судом першої інстанції покарання, зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер та грубість допущених порушень Правил дорожнього руху України та негативні наслідки скоєного діяння, внаслідок якого сталась загибель двох осіб та потерпілий ОСОБА_14 отримав середні тілесні ушкодження.
Матеріали кримінального провадження не містять відомостей, які б свідчили, що обвинувачений, займаючи активну позицію, повідомив органам досудового розслідування інформацію, яка їм не була відома, чи подав нові докази, що мали значення для встановлення істини у справі. Тобто дії обвинуваченого не були вирішальним (ключовим) фактором у встановленні істотних обставин кримінального правопорушення.
Та обставина, що ОСОБА_7 як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду надавав правдиві свідчення, не може бути визнана тим фактором, який би знижував суспільну небезпеку особи обвинуваченого, чи вказував на можливість пом`якшення призначеного йому судом першої інстанції покарання, з огляду на проаналізовані в своїй сукупності матеріали кримінального провадження, що в цілому характеризують його особу.
Захисником як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного перегляду не надано доказів, які б істотно знижували ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення.
З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене ОСОБА_7 судом покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на це наведені в апеляційній скарзі захисника доводи про те, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі захисник.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4