Справа № 202/3153/21
Провадження № 1-кс/202/4197/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000026 від 27.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000026 від 27.04.2021 року.
З клопотання убачається, що в провадженні СВ ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000026 від 27.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що Лівобережною окружною прокуратурою міста Дніпра під час перевірки матеріалів ЄО № 8828 від 14.04.2021 року у ВП № 2 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області встановлено, що 14.04.2021 року до ВП № 2 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_5 про те, що невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала її померлій матері.

Вказаний факт було зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 27.04.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 16.02.1999 року зареєстрованого в реєстрі за №15 та посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , серії НОМЕР_1 укладеним між ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (в договорі зазначені, як ПРОДАВЕЦЬ), та ОСОБА_10 , (в договорі вказаний, як ПОКУПЕЦЬ), ОСОБА_10 став повноправним власником квартири, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході допиту потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було встановлено, що при підписанні договору купівлі-продажу від 16.02.1999 року остання присутня не була, жодних підписів не ставила, будь-яких доручень не складала.

Допитана в якості свідка приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 пояснила, що вона є приватним нотаріусом та здійснює свою нотаріальну діяльність більше 25 років, також пояснила що 16.02.1999 року нею не здійснювалось посвідчення договору купівлі-продажу відповідно до якого ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 продали, а ОСОБА_10 купив квартиру АДРЕСА_2 , оскільки відповідно до даних реєстрової книги нотаріальних дій за № 15 від 16.02.1999 року цього дня нею посвідчувались зовсім інші угоди та вчинялись інші нотаріальні дії, які не стосуються купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі пояснила, що печатка, яка була використана на документі купівлі-продажу квартири не відповідає саме тому відтиску печатки, який вона використовувала продовж 1999 року, в тому числі підпис поставлений від її імені не відповідає підпису, який являється її підписом.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.03.2021 року реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 40862694, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_10 .

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 17.03.2021 року приватним нотаріусом ОСОБА_11 було надано довіреність зареєстровану в книзі реєстрів за № 429 згідно якої ОСОБА_10 , податковий номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 уповноважує ОСОБА_12 , податковий номер НОМЕР_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 представляти інтереси в усіх підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, в тому числі податкових органах, в органах нотаріату та інших підрозділах міністерства юстиції України. Після чого на основі довіреності ОСОБА_12 , діючі від імені ОСОБА_10 , склав договір іпотеки від 22.04.2021 року згідно якого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 далі «іпотекодержатель» передає в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 .

Таким чином, можна прийти до висновку, що невстановлені особи, не маючи на те законних підстав, вчинивши шахрайські дії, діючи на підставі підробленої довіреності, уклали від імені ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 договір купівлі-продажу квартири, таким чином продали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на законних підставах перебувала у власності ОСОБА_7 1954 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим спричинили доньці померлої ОСОБА_5 матеріальну шкоду у великих розмірах.

Постановою слідчого СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 12.08.2021 року нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 50,3 кв.м., житлова площа 48.2 кв.м., квартиру на 8-му поверсі 9-ти поверхового будинку визнано речовим доказом.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_6 набуте кримінально протиправним шляхом, у зв`язку з чим, з метою запобігання можливості її пошкодження, псування, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження, слідчий просила накласти арешт на вказане нерухоме майно та заборонити будь-яким особам відчужувати зазначене майно, розпоряджатися ним та використовувати його.
Слідчий у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в котрій клопотання підтримала та просила розглянути його без її участі.
Власник майна, з метою забезпечення арешту майна, не повідомлявся про розгляд справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що в провадженні СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000026 від 27.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Постановою слідчого СВ ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 12.08.2021 нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000026 від 27.04.2021 року.
Матеріали клопотання про накладення арешту і матеріали кримінального провадження свідчать за те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 набута кримінально протиправним шляхом.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що постановою слідчого СВ ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 12.08.2021 року нерухоме майно, а саме, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000026 від 27.04.2021 року, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки надані докази дають підстави зробити висновок, що вищезазначене нерухоме майно є предметом кримінально-протиправних дій та таким, що набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення. Крім того, визнання вказаного нерухомого майна речовим доказом відповідає вимогам ст. 98 КПК України, тому відповідно до п. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підстави для накладення арешту з метою забезпечення речового доказу та запобігання можливості його відчуження.
Слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує: достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб.
Також слідчий суддя вважає, що в даному випадку таке обмеження права власності на даному етапі досудового розслідування є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.
При цьому необхідно відмітити, що відсутність повідомлення про підозру в кримінальному провадженні не позбавляє слідчого права звернутись з клопотанням про арешт майна для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, про що йдеться в статті 170 КПК України.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000026 від 27.04.2021 року задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, а саме, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши будь-яким особам відчуження, користування та розпорядження вказаним нерухомим майном.
Виконання ухвали про арешт майна доручити слідчому СВ ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1