КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/4847/21 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3562/2021 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2021 року у справі № 369/4847/21,
в с т а н о в и л а:
Заборонено відчужувати та розпоряджатися майном квартирою площею 72 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
У задоволенні решти клопотання - відмовлено.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що 26.09.2019 року Києво-Святошинським районним судом Київської області її позов до ОСОБА_9 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за договором позики було частково задоволено та стягнено з ОСОБА_8 на її користь борг в сумі 87 000 доларів США. Рішення суду, після перегляду в суді апеляційної інстанції, набрало законної сили 05.12.2019.
16.11.2020 Приватним виконавцем ОСОБА_10 було відкрито виконавче провадження № 63631381 з примусового виконання вищевказаного судового рішення.
Виконавцем було арештоване майно боржника - квартиру площею 72 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, нещодавно, від виконавця, реєстру судових рішень, з Державного реєстру нерухомого майна, та з порталу Судова влада, їй стало відомо, що ця квартира є арештованою на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.04.2021 у справі №369/4847/21 і що вона не може бути в подальшому реалізована в рамках виконавчого провадження. Даною ухвалою встановлено також заборону розпорядження та відчуження квартири. Арештована виконавцем квартира боржника уже не може бути реалізована в рамках виконавчого провадження через дану ухвалу, яка забороняє відчужувати та розпоряджатись даною квартирою.
Враховуючи зазначене апелянт вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою. Вона обмежує та перешкоджає виконанню судового рішення, тобто слідчим суддею допущено пряме та безпосереднє порушення Конституції України.
Також апелянт зазначає, що згідно мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, арешт квартири застосовано нібито з метою збереження речових доказів, але зміна власника квартири жодним чином не може знищити даний речовий доказ. Мета яка декларується даний захід забезпечення є явно безпідставна та безкорисна. Вся справа ґрунтується виключно на показах самого ОСОБА_8 тобто заінтересованої особи. Жодного іншого доказу, який би підтверджував його заяву немає. Звідси випливає те, що по-перше, вся дана справа є штучна та спеціально «роздута» для допомоги ОСОБА_8 ухилитися від виконання своїх цивільно-правових зобов`язань. Саме кримінальне провадження за ст. 358 та ст. 190 КК України відкрито безпідставно та за відсутності будь-яких відомостей про ці злочини, якщо прочитати фабулу правопорушення то вона підпадає під ст. 384 КК України.
ОСОБА_6 та прокурор в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у їх відсутність.
В даному випадку апеляційний суд приймає до уваги також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Клопотання ОСОБА_6 , про відкладення судового розгляду у зв`язку з тим, що вона та її адвокат якого вона уповноважила на представництво її інтересів в суді, не зможуть прибути на суд, колегія суддів вважає, що не підлягає задоволенню, виходячи з нижче зазначеного.
Перевіривши зміст апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно повернути ОСОБА_6 , як особі, яка не має право на апеляційне оскарження вищезазначеної ухвали.
Відповідно до ч. 1 ст. 393 КПК України апеляційну скаргу мають право подати:
1) обвинувачений, стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, його законний представник чи захисник - в частині, що стосується інтересів обвинуваченого;
2) обвинувачений, стосовно якого ухвалено виправдувальний вирок, його законний представник чи захисник - в частині мотивів і підстав виправдання;
3) підозрюваний, обвинувачений, його законний представник чи захисник;
4) законний представник, захисник неповнолітнього чи сам неповнолітній, щодо якого вирішувалося питання про застосування примусового заходу виховного характеру, - в частині, що стосується інтересів неповнолітнього;
5) законний представник та захисник особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру;
7) потерпілий або його законний представник чи представник - у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції;
8) цивільний позивач, його представник або законний представник - у частині, що стосується вирішення цивільного позову;
9) цивільний відповідач або його представник - у частині, що стосується вирішення цивільного позову;
9-1) представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - у частині, що стосується інтересів юридичної особи;
9-2) фізична або юридична особа - у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, документів, які були надані суду; третя особа - у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про спеціальну конфіскацію;
9-3) викривач - у частині, що стосується його інтересів під час вирішення питання виплати йому винагороди як викривачу;
10) інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
ОСОБА_6 , відповідно до вимог діючого Кримінального процесуального кодексу України не є особою, яка має право подавати апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді про арешт майна, оскільки не входить до переліку визначених у ч. 1 ст. 393 КПК України осіб, які наділені правом подачі такої апеляційної скарги. Оспорюваною ухвалою питання про долю речових доказів, які були надані суду чи про спеціальну конфіскацію не вирішувались.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2021 року у справі № 369/4847/21 слід повернути апелянту, оскільки вона не може бути предметом розгляду апеляційного суду.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 399, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
На ухвалу Київського апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня отримання копії ухвали до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.
Судді:
______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4