ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1486/21 Справа № 210/1599/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 , ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000398 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2021 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянин України, українець, освіта вища, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

08.02.2021 року вироком Саксаганського районного суду місті Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 2 (двох) років обмеження волі та на підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2021 року ОСОБА_7 , визнано винним за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2021 року, більш суворим покаранням за даним вироком, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2, ч. 1, п.п. 2, 3, 5 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_7 у вигляді нічного домашнього арешту залишено без змін до набрання цим вироком законної сили.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у відповідності вимог закону.

Цим вироком дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинені протягом року після засудження за цією статтею.

Так, ОСОБА_7 01.03.2019 року приблизно о 07.00 годині, перебуваючи біля автосалону «Toyota», що по пр. Миру 5е в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, побачив на землі поліетиленовий пакет, в якому знаходились не менше двадцяти поліетиленових пакетиків з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом та вісімнадцять полімерних трубочки з наркотичним засобом метадоном.

ОСОБА_7 , будучи засудженим 05.10.2018 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконне придбання та зберігання без мети збуту особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу та особливо небезпечного наркотичного засобу метадону, підняв вказаний вище поліетиленовий пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом та вісімнадцятьма полімерними трубочами з наркотичним засобом метадоном, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб канабіс та наркотичний засіб метадон, після чого поклав даний поліетиленовий пакет до лівої кишені куртки одягненої на ньому, після чого направився у сторону будинку АДРЕСА_3 , зберігаючи вказаний наркотичний засіб при собі без мети збуту, де зайшов до під`їзду № 2 вказаного будинку з метою вжити наркотичний засіб.

01.03.2019 року в період часу з 12.17 до 12.25 год. між шостим та сьомим поверхами під`їзду №2 будинку АДРЕСА_3 на законну вимогу працівників поліції ОСОБА_7 добровільно надав з лівої кишені куртки, яка була одягнена на ньому, поліетиленовий пакет в якому було виявлено двадцять пакетиків з речовиною рослинного походження та вісімнадцять полімерних трубочок запаяних з обох боків, в яких знаходилась порошкоподібна речовина світлого кольору.

Згідно висновку експерта №30/8.6/156 від 20.03.2019 року, надані на експертизу речовини, масою: 0,405 г; 0,451 г; 0,391 г; 0,456 г; 0,421 г; 0,416 г; 0,439 г; 0,415 г; 0,455 г; 0,419 г; 0,395 г; 1,056 г; 0,394 г; 0,449 г; 0,451 г; 0,444 г; 0,449 г; 0,456 г; 0,469 г; 0,421 г, які були вилучені 01.02.2019 року у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особливо небезпечним наркотичним засобом. Надані на експертизу речовини є канабісом, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить відповідно: 0,383 г; 0,447 г; 0,375 г; 0,442 г; 0,468 г; 0,374 г; 0,421 г; 0,392 г; 0,432 г; 0,390 г; 0,365 г; 1,029 г; 0,386 г; 0,418 г; 0,422 г; 0,415 г; 0,411 г; 0,435 г; 0,417 г; 0,391 г).

Згідно висновку експерта №30/8.6/157 від 22.03.2019 року, надані на експертизу речовини, масою: 0,0694 г; 0,0764 г; 0,0668 г; 0,0641 г; 0,0709 г; 0,0724 г; 0,0633 г; 0,0736 г; 0,0734 г, які були вилучені 01.03.2019 року у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 містять дифенгідрамін (димедрол), який не відноситься до наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів. Надані на експертизу речовини, масою: 0,1275 г; 0,1237 г; 0,1270 г; 0,1288 г; 0,1379 г, які були вилучені 01.03.2019 року у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 містять наркотичний засіб обіг якого обмежено метадон. Маса метадону відповідно становить: 0,0433 г; 0,0529 г; 0,0420 г; 0,0702 г; 0,0594 г. Надані на експертизу речовини, масою: 0,1601 г; 0,1531 г; 0,1915 г, 0,1424 г, які були вилучені 01.03.2019 року у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів не містять (в межах чутливості застосованих методів дослідження).

Таким чином, ОСОБА_7 , будучи засудженим 05.10.2018 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на шлях виправлення не став, незаконно придбав та зберігав без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс у загальній кількості 8,813 г. та наркотичний засіб метадон у загальний кількості 0,2678 г.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції змінити в частині кваліфікації дій ОСОБА_7 та призначеного покарання за ч. 2 ст. 309 КК України, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та виключити зі вступної частини оскаржуваного вироку посилання суду першої інстанції на судимість ОСОБА_7 за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.10.2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України, та перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України за ознаками незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2021 року, призначити обвинуваченому остаточно до відбування покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю в 1 рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п. 1,2, ч. 1, п.п. 2,3,5 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд не взяв до уваги внесені законодавцем зміни до закону України про кримінальну відповідальність у зв`язку з набранням чинності Закону України № 2617-VІІІ від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», а саме до ч. 2 ст. 309 КК України, що призвели до поліпшення становища обвинуваченого, які мають зворотну дію у часі, оскільки ОСОБА_7 раніше був засуджений 05.10.2018 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., який сплачено, за таких обставин обвинувачений, в силу п. 2-1 ч. 1 ст. 89 КК України, вважається таким, що не має судимості, а наступне кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, за яке засуджено ОСОБА_7 оскаржуваним вироком, обвинувачений вчинив 01.03.2019 року і його дії органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України.

Тому на думку прокурора, зважаючи на те, що на момент ухвалення вироку набрали чинності зміни до закону про кримінальну відповідальність, підстав для визнання винуватим ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України у суду першої інстанції не було, оскільки фактично в діях обвинуваченого відсутня ознака ч. 2 ст. 309 КК України «вчиненого протягом року після засудження за цією статтею», і правильною є кваліфікація за ч. 1 ст. 309 КК України.

Крім того, вказані в анкетних даних вступної частини вироку відносно ОСОБА_7 відомості про судимість за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.10.2018 року підлягають виключенню.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримала апеляційну скаргу прокурора з підстав, зазначених у скарзі та просила її апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Обвинувачений не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, фактичні обставини кримінального провадження, проти яких не заперечували учасники провадження, у зв`язку з чим судовий розгляд було здійснено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому апеляційному перегляду не підлягають.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій обвинуваченого, то вони є достатньо обґрунтованими, законними і підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України суд з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з вироком, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за ознаками незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинені протягом року після засудження за цією статтею.

Між тим, на час апеляційного перегляду оскаржуваного вироку судом апеляційної інстанції встановлено, що 01.07.2020 року набрав чинності Закон України № 2617-УІИ від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким внесено відповідні зміни до Кримінального кодексу України, зокрема, в диспозиції ч. 2 ст. 309 КК України зазначено, що кримінальним правопорушенням визнається незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.

Відповідно до п. 2-1 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 05.10.2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., який сплачено, тому обвинувачений відповідно до п. 2-1 ч. 1 ст. 89 КК України, вважається таким, що не має судимості.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 01.03.2019 року вчинив нове кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів і його дії органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 309 КК України, за ознаками незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею.

Проте, незважаючи на внесені зміни в диспозицію ч. 2 ст. 309 КК України щодо кваліфікуючої ознаки «вчинені протягом року після засудження за цією статтею», які набули чинності лише з 01.07.2020 року, тобто, після вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, суд першої інстанції прийшов до висновку про правильність кваліфікації дій обвинувачено та призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Однак, вищезазначені зміни до закону про кримінальну відповідальність, а саме ч. 2 ст. 309 КК України, що призвели до пом`якшення кримінальної відповідальності, які мають зворотну дію у часі, не були враховані судом першої інстанції, оскільки фактично в діях обвинуваченого відсутня ознака ч. 2 ст. 309 КК України - «вчиненого протягом року після засудження за цією статтею», а тому колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України і привести у відповідність міру покарання.

Крім того, кримінальний закон в новій редакції пом`якшує і санкцію статті ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки санкція за частини 1 статті 309 КК України в редакції Закону № 2617-VIII, передбачає більш м`яке покарання, порівняно зі санкцією частин 1 або 2 статті 309 КК України в попередній редакції і найсуворіший вид покарання за новим законом за частиною 1 статті 309 КК України є обмеженням волі на строк до п`яти років.

Зазначені обставини є підставою для зміни судового рішення згідно ст. 408 КПК України, оскільки внесення таких змін до вироку не погіршує становище обвинуваченого, і усунення даного недоліку не потребує скасування вироку в цій частині.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

У відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування закону, який підлягає застосуванню.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, колегія суддів виходить зі ступеня тяжкості цього кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, даних про особу обвинуваченого, який не одружений, офіційно не працевлаштований, дітей на утриманні не має, раніше судимий, за місцем проживання характеризується нейтрально, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував і не перебуває, вину у скоєному злочині визнав повністю та у вчиненому розкаюється, обставин, що пом`якшують покарання згідно вимог ст. 66 КК України, - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, - вчинення кримінального правопорушення у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Також враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, до відноситься до кримінального проступку, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 можливо призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Колегією суддів також враховано висновок органу пробації, в якому зазначено, що у разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника проходження апробаційної програми «Попередження вживання психоактивних речовин», а також обов`язків, крім обов`язкових, відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України: працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин.

Разом з тим, зважаючи на те, що 10 березня 2021 року набрав законної сили вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2021 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити остаточне покарання з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Крім того, з огляду на те, що судимість обвинуваченого за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 05.10.2018 року є погашеною у встановленому законом порядку, колегія суддів вважає, що посилання на цю судимість у вступній частині вироку є неприпустимим, тому підлягає виключенню.

Отже, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора та приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, а вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.
Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 , - змінити.
Виключити зі вступної частини вироку посилання суду на судимість обвинуваченого ОСОБА_7 за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 05.10.2018 року.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України за ознаками незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2021 року, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю в 1 рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п. 1,2, ч. 1, п.п. 2,3,5 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4