Справа 288/1233/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року . смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Попільня обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000054 від 04 грудня 2019 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мостове, Андрушівського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
що обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 190, частиною 4 статті 27, частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 369 КК України,
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Попільнянського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , що обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 190, частиною 4 статті 27, частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 369 КК України.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 08 вересня 2020 року вищезазначений обвинувальний акт був призначений до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

На стадії підготовчого провадження захисником обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_8 подано скаргу на незаконні процесуальні рішення та дії прокурора і слідчого пов`язані із внесенням відомостей до ЄРДР.

Сторона захисту ОСОБА_6 подає скаргу на рішення прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, що поширює свою діяльність на Житомирську область, прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 від 04.12.2019 про реєстрацію в ЄРДР кримінального провадження №0000054 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 інкримінуються діяння, термін вчинення яких становить - «з 30 березня 2020 року по 09 квітня 2020року» (абзац третій сторінка 10 обвинувального акту).

Викладене свідчить про те, що прокурором, усупереч ч. 1 ст. 214 КПК України, за чотири місяці до нібито вчинення за версією органу досудового слідства ОСОБА_6 протиправних діянь, безпідставно та незаконно 04.12.2019 внесено відомості до ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження №0000054 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 368 КК України.

При цьому, кваліфікація кримінального провадження за ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 368 КК України здійснена надумано, без будь-яких правових підстав, оскільки на час реєстрації провадження не було вчинено будь-яких протиправних дій фігурантами провадження, була відсутня заява (повідомлення) потерпілого чи заявника, а тому цілком зрозуміло чому така кваліфікація відсутня в обвинувальному акті за результатами проведеного досудового слідства.

Єдиним так званим «документом», який став підставою для здійснення реєстрації вказаного кримінального провадження, є складений на 2-х аркушах рапорт старшого оперуповноваженого на ОВО 2 сектору ВБКОЗ УСБУ в Житомирській області ОСОБА_10 від 02.12.2019, який містить вимишлену інформацію про нібито протиправні дії адвоката ОСОБА_6 , працівника Андрушівського відділу поліції ОСОБА_4 , голови Андрушівського районного суду Житомирської області ОСОБА_11 та судді Андрушівського районного суду Житомирської області ОСОБА_12 , у діях яких, за версією працівника УСБУ в Житомирській області, нібито «наявні ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України».

При цьому інформації щодо проведення співробітниками УСБУ будь-яких оперативно-розшукових заходів, при проведенні яких була отримана зазначена у рапорті інформація, рапорт не містить і в кримінальному провадженні такі матеріали також відсутні.

В день складання вказаного рапорту ОСОБА_13 (02.12.2019) заступник начальника УСБУ в Житомирській області ОСОБА_14 відповідно до статей 214, 216 КПК України направив прокурору Житомирської області так звані «матеріали» для реєстрації кримінального правопорушення за ст. 368 КК України».

Незважаючи на те, що ці «матеріали» складались лише з вищевказаного вимишленого рапорту ОСОБА_10 , прокурором ОСОБА_9 04.12.2019 внесено відомості до ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження №0000054 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст.368 КК України.

Про незаконність реєстрації вказаного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю для цього будь-яких підстав, фактів чи заяв, свідчить і те, що на наступний день після реєстрації кримінального провадження прокурор ОСОБА_9 дає доручення від 05.12.2019 в порядку ст. 40 КПК України заступнику начальника УСБУ в області ОСОБА_14 для встановлення осіб, «.. у яких працівники правоохоронних органів вимагають неправомірну вигоду, доставити їх до слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому».

Тобто, таким дорученням прокурор надає повноваження оперативним підрозділам фактично штучно створювати та імітувати обставини, за допомогою яких прокурор планує у подальшому висунути обвинувачення.

Кваліфікація кримінального провадження за ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 368 КК України є незаконною з огляду на те, що склад злочину, передбачений ст. 368 КК України є усіченим (формальним) і злочин є закінченим з моменту «...прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи...».

Тобто, якщо такі дії були, то необхідно реєструвати кримінальне провадження за відповідною частиною ст. 368 КК України, а якщо відсутні, як у даному випадку, то підстави для реєстрації кримінального провадження також відсутні.

Сторона захисту обґрунтовано вважає, що вищевказана незаконна реєстрація відомостей в ЄРДР за ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 368 КК України була здійснена навмисно з метою ввести в оману слідчого суддю апеляційного суду та отримати дозволи на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які обмежують конституційні права громадян.

Проте, проведення НСРД у кримінальних провадженнях, розпочатих за фактом готування до злочину не допускається.

У зв`язку з викладеним, усі негласні слідчі (розшукові) дії у даному кримінальному провадженні проведено з порушенням вимог КПК України, конституційних прав і свобод людини, а тому є очевидно недопустимими доказами.

Орган досудового слідства, у порушення кримінального процесуального законодавства, діяв шляхом ототожнення підстав для проведення ОРД та НСРД, попри наявність окремого нормативного регулювання процесу здійснення таких заходів.

Таким чином вищевказані дії та рішення прокурора ОСОБА_9 щодо реєстрації 04.12.2019 кримінального провадження №0000054 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 368 КК України порушують положення ч. 3 ст. 62 Конституції України та суперечать Рішенню Конституційного Суду України №12-рп/2011 від 20.10.2001 з яких вбачається, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлена, законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів.

З урахуванням викладеного сторона захисту ОСОБА_6 просить суд: Визнати незаконним рішення прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудового розслідування, яке здійснювалось слідчим територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, що поширює свою діяльність на Житомирську область, прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 від 04.12.2019 про реєстрацію в ЄРДР кримінального провадження №0000054 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 368 КК України.

Сторона захисту ОСОБА_6 подає скаргу на рішення слідчого першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_15 про реєстрацію в ЄРДР кримінального провадження №0000465 від 23.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України.

Зазначає, що ОСОБА_16 03.02.2020 звернувся до УСБУ в Житомирській області із заявою від 01.02.2020 про вчинення стосовно нього протиправних дій працівником поліції ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_6 , які нібито 31.01.2020 вимагали грошові кошти в сумі 10 тис. грн. для передачі судді Андрушівського районного суду з метою прийняття рішення про закриття адміністративної справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_16 ..

Вказану заяву було скеровано до СУ ТУ ДБР в м. Хмельницькому і 04.02.2020 слідчим ОСОБА_15 надано відповідь ОСОБА_17 про те, що заяву приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000054 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 368 КК України, «в рамках якої буде досліджено доводи, викладені в заяві».

Чинним законодавством не надано органам ДБР повноважень щодо приєднання заяв про злочин до іншого кримінального провадження без внесення відомостей до ЄРДР.

Таким чином, слідчий ОСОБА_15 фактично завершив розгляд заяви ОСОБА_16 ..

Разом з тим, майже через три місяця 23.04.2020 слідчим ОСОБА_15 підготовлено службову записку про необхідність реєстрації кримінального провадження за фактом протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які мали умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_16 у сумі 10 тис. грн. шляхом зловживання довірою та підбурювання до дачі неправомірної вигоди службовій особі - судді та 23.04.2020 в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження №0000465 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.190 КК України.

При цьому, у витязі з ЄРДР вказано, що реєстрація цього кримінального провадження зроблена за «матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів».

Тобто реєстрація кримінального провадження №0000465 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.190 КК України проведена 23.04.2020 без відповідного звернення потерпілої сторони, а лише з надуманих мотивів службових осіб ДБР.

З відповідною заявою про визнання його потерпілим ОСОБА_16 звернувся до слідчого ДБР ОСОБА_15 лише 24.04.2020, тобто на наступний день після реєстрації кримінального провадження, зазначивши що «..протиправними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_6 мені завдано моральну шкоду: принижено честь та гідність, відчував сильні душевні страждання...».

Які дії вказаних осіб «спричинили моральну шкоду» ОСОБА_16 із змісту заяви від 24.04.2020 невідомо і за результатами досудового розслідування не встановлено, оскільки їх і не було.

Сторона захисту вважає, що ОСОБА_16 не тільки не має статусу «потерпілого», а він є ключовою особою у здійсненні провокації з боку органу досудового розслідування щодо ОСОБА_6 .

З матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вбачається, що ініціатором знайомства, спілкування та усіх зустрічей з вказаними особами протягом майже двох місяців був саме ОСОБА_16 , який увесь час діяв під контролем працівників правоохоронних органів, оскільки 03.02.2020 погодився на співробітництво з органом досудового слідства, отримував інструкції та грошові кошти від службових осіб правоохоронних органів і у той же час, за версією сторони обвинувачення, ОСОБА_16 нібито морально страждав від спілкування з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 ..

Сторона захисту ОСОБА_6 обґрунтовано стверджує, що ОСОБА_16 не є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, а такий статус останньому надано службовими особами органу досудового розслідування з надуманих мотивів та безпідставно, з метою придати ознаки законності своїм діям.

З урахуванням викладеного сторона захисту ОСОБА_6 просить суд:

1. Визнати незаконним рішення слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_15 про реєстрацію в ЄРДР кримінального провадження №0000465 від 23.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.190 КК України.

2. Визнати ОСОБА_16 особою, яка не має статусу «потерпілого» у цьому кримінальному провадженні.

Сторона захисту та обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 клопотання захисника підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 , надала письмові заперечення проти клопотання захисника, вважає, що викладені в клопотанні захисника факти та обставини не можуть бути предметом судового провадження, а тому просила в задоволенні клопотання сторони захисту відмовити.
Від потерпілого ОСОБА_16 в матеріалах справи наявна заява про проведення судового засідання без його участі.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, розглянувши скарги, клопотання та заперечення, які подані стороною захисту, приходить до наступного.
Як вбачається з положень п. 18 ч.1 ст.3 КПК України, здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчих суддів.

Відповідно до ст. 303 КПК України, одним із способів такого судового контролю КПК України визначає можливість оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора саме під час досудового розслідування.

Вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, наведений у частині 1 статті 303 КПК.
Відповідно до частини 2 статті 303 КПК, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Норми частини 2 статті 303 КПК не містять імперативних вимог щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказують на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314-316 КПК (на що, зокрема, вказує використане законодавцем формулювання «можуть бути предметом розгляду», а не «розглядаються» чи «підлягають розгляду» тощо, а також пряме відсилання до правил статей 314-316 КПК).
Системний аналіз норм статей 314, 315 КПК свідчить, що підготовче судове провадження є обов`язковою самостійною стадією кримінального процесу, метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі наданого обвинувального акта. При цьому судом у підготовчому судовому засіданні не надається оцінка обставинам кримінального провадження та законності проведених в ході досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих рішень.
Виходячи зі змісту частини 3 статті 314 та статті 315 КПК, у підготовчому судовому провадженні суд має право прийняти обмежене коло рішень та вирішити питання, пов`язані виключно з призначенням кримінального провадження до судового розгляду.
Чинний КПК України не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи оцінювати процесуальні дії чи бездіяльність та рішення органу досудового розслідування, оскільки з`ясування таких обставин виходить за межі компетенції суду на стадії підготовчого провадження та суд позбавлений можливості дослідити докази, що стосуються прийнятих процесуальних рішень слідчими та прокурором, такі обставини можуть бути досліджені під час судового розгляду, зокрема, під час дослідження доказів, на що сторона захисту має право звертати увагу суду.
Також відповідно до частини 4 статті 291 КПК забороняється надання суду до початку судового розгляду інших документів, ніж обвинувальний акт та додатки до нього.
Тому оцінка судом під час підготовчого судового провадження законності та обґрунтованості проведених у ході досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих рішень слідчого чи прокурора виключно на підставі доказів, наданих однією із сторін, порушить принцип змагальності, згідно з яким сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів, особливо враховуючи, що такі відсутні в розпорядженні суду на цій стадії.
З огляду на це, суд вважає, що надання оцінки на стадії підготовчого провадження законності рішення слідчого та прокурора при проведенні ними певних процесуальних дій чи при винесенні відповідних процесуальних рішень під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, буде свідчити про упередженість суду щодо оцінки доказів, які мають значення для встановлення певних фактів, обставин та про упередженість при наданні оцінки цим доказам з точки зору їх належності та допустимості.

Відповідно до частини 3 статті 303 КПК України, під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.

Згідно пунктів 5, 6 частини 1 статті 303 КПК України, до рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, відносяться: рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом.

Тобто, під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені лише 2 різновиди рішень: 1) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 2) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки.

Разом з тим, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2012 № 1640/0/4-12 «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування», ч.4, рішення, дії, бездіяльність, перелік яких визначено у ч. 1 ст. 303 КПК, можуть бути оскаржені на стадії досудового розслідування, але не можуть бути предметом оскарження на стадії підготовчого судового засідання. Водночас рішення, дії, бездіяльність слідчого чи прокурора, які не визначені у ч. 1 ст. 303 КПК, можуть бути оскаржені під час підготовчого судового засідання. Як під час досудового розслідування, так і під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені лише 2 різновиди рішень: 1) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 2) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки.
З огляду на наведене, суд вважає, що скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_8 на незаконні процесуальні рішення та дії прокурора і слідчого пов`язані із внесенням відомостей до ЄРДР, слід залишити без задоволення, додатки додані до скарги повернути стороні захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 290, 291, 302-303, 314-316, 369-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодекс у України.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1