Справа № 307/2463/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

08.02.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційними скаргами, які подали обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 січня 2021 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_5 із визначенням застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 105100 (сто п`ять тисяч сто) гривень строком до 60 (шістдесят) днів, до 24 години 11.03.2021.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на домашній арешт відмовлено.

В ухвалі суду вказується на те, що на розгляді Тячівського районного суду знаходиться кримінальне провадження, в якому ОСОБА_5 обвинувачується за ч. 3 ст. 185 КК України, що ухвалою цього ж суду від 19.11.2020 щодо обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Прийнявши рішення про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд в ухвалі зазначив, що, виходячи з необхідності уникнення ризиків, передбачених п. п. 1, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого йому злочину, а також беручи до уваги те, що підстави, за яких судом обрано обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді взяття під варту не відпали, застосування інших, більш м`яких, запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, з огляду на положення ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", суд вважав за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 60 (шістдесят) днів із визначенням розміру застави.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , вказує на те, що ухвала суду є незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що обраний найсуворіший вид запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою не відповідає меті його застосування, є безпідставним, тому адвокат вважає його застосування невиправданим та недоцільним. Стверджує, що обвинувачений характеризується посередньо, має на утриманні п`ятьох малолітніх дітей та те, що відносно ОСОБА_5 повинен бути застосований більш м`який запобіжний захід, який відповідатиме обставинам справи, а визначена судом застава не може бути завідомо непомірною для винного, як в даному випадку. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт у нічний час.
В апеляційний скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вказує на те, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню. Посилається на те, що має на утриманні п`ятьох малолітніх дітей та дружину, яка не працює, що виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки. Просить ухвалу скасувати та обрати щодо нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт у нічний час доби.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні скарги й просив їх задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарг не має.

Апеляційні скарги розглядаються за відсутності прокурора та обвинуваченого ОСОБА_5 , неявка яких із огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає їх розгляду. При прийнятті рішення про розгляд апеляційних скарг за відсутності прокурора та обвинуваченого враховується, що повідомлення про час та місце їх розгляду прокурору та обвинуваченому надіслано відповідно до вимог закону, і при цьому, обвинувачений не подавав заяв чи клопотань про доставку його на розгляд апеляційних скарг й у їх розгляді брав участь захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , який заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на інший термін у зв`язку з відсутністю обвинуваченого до апеляційного суду також не подавав і не заперечував щодо розгляду апеляційних скарг без участі прокурора та обвинуваченого.

Ухвала Тячівського районного суду від 15.01.2021 переглядається відповідно до ст. 404 КПК України в межах доводів апеляційних скарг, тобто в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою та відмови в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються зі здобутими доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, а також те, що наведені прокурором у клопотанні ризики продовжують існувати.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції, апеляційний суд взяв до уваги і те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, а також те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово не з`являвся до Тячівського районного суду без поважних причин, що стало підставою для звернення прокурора до суду із клопотанням про дозвіл на затримання із метою приводу, яке було задоволено й у подальшому щодо обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому, апеляційний суд враховує і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше неодноразово судимий і посередньо характеризується за місцем проживання.

Колегія суддів вважає, що обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, його тяжкість та спосіб вчинення, дані про особу обвинуваченого та його попередня поведінка в цьому кримінальному провадженні, а також те, що судове провадження не закінчено, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, із метою уникнення кримінальної відповідальності, може ухилятися від явки до суду та виконання процесуальних рішень, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, колегія суддів також вважає, що вищевказані ризики слугували підставами для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу й будь-яких обставин, які б свідчили про те, що на даний час вони зменшилися чи відпали, не встановлено як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.

Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

При цьому, колегія суддів зазначає, що застосований щодо ОСОБА_5 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та в співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , у силу характеру інкримінованого йому діяння та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов належного висновку про необґрунтованість клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та дієвості кримінального провадження.

На підставі наведеного вище, доводи апеляційних скарг про те, що обраний найсуворіший вид запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою не відповідає меті його застосування, є безпідставним, - колегія суддів відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються вищенаведеними обставинами й не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Відхиляючи доводи апеляційних скарг у цій частині, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких вчинене кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або визначений судом першої інстанції розмір застави.

Як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, апеляційний суд з, огляду на наведене вище, відхиляє і доводи апеляційних скарг про те, що обвинувачений ОСОБА_5 має на утриманні п`ятьох малолітніх дітей та дружину, яка не працює. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що як судом першої інстанції, так і апеляційним судом не встановлено доказів, які б свідчили про те, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 унеможливлює утримання його під вартою.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги і вимоги ст. ст. 182, 183 КПК України, обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, дані про його особу, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, та обґрунтовано визначив розмір застави, який, на переконання колегії суддів, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. При цьому, апеляційним судом не встановлено доказів, які б свідчили про те, що такий розмір застави буде завідомо непомірним для обвинуваченого ОСОБА_5 .. Тому, доводи апеляційної скарги про те, що визначений розмір застави є непомірним для обвинуваченого ОСОБА_5 , - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновку суду першої інстанції в цій частині.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не посилалась.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги, які подали обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 січня 2021 року, якою обвинуваченому за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою до 11.03.2021 включно, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :