ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/314/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

законного представника ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000202 від 25 липня 2021 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 липня 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 липня 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обоасної прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, на утриманні осіб не має, раніше не судимий, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановлено строк дії ухвали до 23 год. 59 хв 27 серпня 2021 року.

Як слідує з матеріалів провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000202 від 25.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 липня 2021 року приблизно о 1900 год. у ОСОБА_9 , який перебував на березі ставка, що розташований на околиці с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області, з використанням своїх геніталій. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло

ОСОБА_12 з використанням своїх геніталій, ОСОБА_9 24 липня 2021 р. приблизно о 1900 год., перебуваючи на березі ставка, що розташований на околиці с. Настасів Тернопільської області, скориставшись безпорадним станом потерпілої, яка від спожитого алкоголю сп`яніла та знепритомніла, переніс останню до урвища, що розташоване неподалік вищевказаного ставка, де діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, проте нехтуючи цим, діючи цілеспрямовано та рішуче, положив ОСОБА_12 на траву, зняв з неї спідню білизну та одяг, після чого проти волі останньої, здійснив із нею вагінальний статевий акт із використанням своїх геніталій.

26 липня 2021 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України зґвалтуванні, вчиненому щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді незаконною, оскільки судом задоволено клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, в якому немає жодного обґрунтованого ризику, передбаченого ст.177 КПК України.

На думку апелянта суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що підозрюваний є неповнолітньою особою, навчається в школі і проживає разом із батьками, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки.

Вказує, що підозрюваний дав покази у даному кримінальному провадженні, свою винну визнав у повному обсязі, все детально описав, розкаявся у вчиненому, шкодує за тим, що вчинив, і вважає це великою помилкою.

Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_9 бажає компенсувати завдані ним матеріальні збитки у повному обсязі, а також відшкодувати моральну шкоду.

Звертає увагу, що тримання під вартою до неповнолітнього може застосовуватись лише як винятковий захід з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 липня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_9 на домашній арешт у нічну пору доби.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного ОСОБА_9 , його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та законного представника ОСОБА_10 , які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просять скасувати оскаржувану ухвалу місцевого суду і обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби; міркування прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою і тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Виходячи з положень ч.1 ст.199 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також, суд повинен враховувати, що відповідно до ч.3 ст.176, ч.1 ст.183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Окрім того, за змістом ч.2 ст.492 КПК України тримання під вартою може застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу матеріалів кримінального провадження та клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що обрання підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час відповідає його особі, характеру та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе попередити ризики його неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в матеріалах клопотання відносно підозрюваного ОСОБА_9 наявні докази того, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції і фактично не заперечується як самим підозрюваним, так і його захисником в апеляційній скарзі.

Також місцевий суд дійшов правильного висновку, що застосування на даній стадії більш м`яких запобіжних заходів не є можливим, так як вони не зможуть запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, зокрема ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні

При цьому, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_9 є неповнолітнім, навчається у загальноосвітній школі, не одружений, проживає за місцем реєстрації з сім`єю, яка складається із десяти осіб, його співрацю зі слідством, факт визнання вини у вчиненому.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що незважаючи на викривальну поведінку підозрюваного, існує велика ймовірність того, що тяжкість покарання, яке йому загрожує, та довірливі відносини зі свідками і потерпілою можуть спонукати його до вчинення дій, які суперечитимуть інтересам досудового розслідування.

На думку колегії суддів, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, судом першої інстанції у повній мірі та у визначеному законом порядку враховано особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, а також всі обставини справи, з якими закон пов`язує вирішення такого питання.

Доводи апелянта про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, є необґрунтованими, оскільки суду не надано беззаперечних і належних доказів, які б свідчили, що даний захід забезпечення кримінального провадження зможе належним чином усунути ризики, передбачені ст.177 КПК України.

З огляду на те, що ОСОБА_9 підозрюється в особливо тяжкому злочині, вчиненому ним із застосуванням насильства, слідчий суддя, постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, правильно врахував підстави і обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, та не визначив розмір застави у кримінальному провадженні.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 .

Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 липня 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді