Справа № 451/1218/18
Провадження № 1-кп/451/15/21
ВИРОК
іменем України

18 травня 2021 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000331 від 24.07.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, освіта неповна загальна середня, не працюючого, не адвокат, не нотаріус та не депутат, згідно ст.89 КК України раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правпорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -

в с т а н о в и в:

за обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він будучи зобов`язаним згідно рішення Межівського районного сулу Дніпропетровської області від 27.07.2012 року до сплати аліментів на користь потерпілої ОСОБА_5 на утримання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ними повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 1.03.2012 року, всупереч вимогам ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, які зобов`язують батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, маючи трямий умисел, направлений на злісне ухилення від сплати аліментів; достовірно знаючи про покладений на нього судовим рішенням обов`язок щодо сплати аліментів, ухилився від повного та своєчасного виконання рішення суду, будучи працездатною особою та не маючи об`єктивних причин не працювати, не прийняв заходів для працевлаштування у Радехівський районний центр зайнятості для постановки на облік, з метою працевлаштування не звертався, на неодноразові попередження про необхідність щомісячної сплати аліментів на утримання дітей та погашення заборгованості, не реагував та належних висновків для себе не зробив, що у подальшому призвело до утворення заборгованості станом на 1.08.2018 року по сплаті на користь ОСОБА_5 аліментів у розмірі 72606 гривень 43 копійки, що в сукупності складає суму виплати більшої за шість місяців відповідних платежів.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у злісному ухиленні від сплати аліментів на утримання дітей, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони пред`явлені в обвинуваченні, та дав показання, що він дійсно не сплачував аліменти, оскільки не працював та півтори року назад зламав ногу і пересувався весь цей час на милицях. В даний час працевлаштувався та має намір сплачувати аліменти, що погасити заборгованість. Щиро розкаявся у вчиненному, просив його суворо не карати та просив в судовому засіданні вибачення у потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_6 просили застосувати до обвинуваченого сувору міру покарання та призначити таку у виді двох років обмеження волі, оскільки обвинувачений на протязі п`яти років не сплачує аліменти.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд робить висновки, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей ( аліментів) доведена повністю.

Відповідно до положень ст.50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст.67 КК України є вчинення кримінального проступку щодо колишнього подружжя, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він згідно ст.89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря- психіатра в КНП «Радехівська центральна районна лікарня» не перебуває, став на шлях виправлення- працевлаштувався.

Відтак, з урахуванням усіх обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено в межах санкції ч.1 ст.164 КК України у виді громадських робіт, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті, суд не знаходить, так як вважає їх такими, що не призведуть до виправлення особи засудженого і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільного позову не було заявлено.

Речових доказів та процесуальних витрат не має.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді вісімдесят годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

ГоловуючийОСОБА_1

Вирок суду виготовлений в нарадчій кімнаті 18 травня 2021 року.