Справа № 755/4210/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2021 р. Дніпровського районного суду м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , перевіривши виконання вимог ст.ст. 303, 304 КПК України за скаргою ОСОБА_2 , в інтересах ТОВ «ВІДІЕЙ ГРУП», у кримінальному провадежннні унесеному до ЄРДР 05.12.2020 за № 0006007, установив:
до даного місцевого суду 18.03.2021 надійшла указана скарга в якій порушується питання про учинення дії визначеної абз. 2 ч. 2 ст. 55 КПК України.

Таку вимогу автор скарги обумовлює тим, що при подані заяви про вчинення кримінального правопорушення ТОВ порушувало питання про визнання його потерпілим у провадженні відповідно до ст. 55 КПК, однак слідство таких дій не учинило, як і не було постановлено рішення про відмову у визнанні потерпілим, а тому товариство важає слушним набуття прав потерпілого у провадженні ураховуючи його вимогу про це відображену в заяві від 08.12.2020.

Відповідно до ст. 35 КПК Україниавтоматизованою системою документообігу суду було визначено слідчу суддю ОСОБА_1 та передано матеріали за скаргою 18.03.2021, тож перевіривши виконання вимог ст.ст. 303, 304 КПК України за скаргою приходжу до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Зокрема, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема його Главою 26.

При цьому, об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України можуть бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.

Частиною 2 статті 303 КПК України визначається інший порядок оскарження та розгляду інших скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Відповідно ж до ч. 4 ст. 304 КПК Українислідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

У цьому випадку, особа, яка подала скаргу просить у ній зобов`язати слідчого учинити дію передбачену абз. 2 ч. 2 ст. 55 КПК, адже уважає, що виконання цієї дії забезпечить набуття ТОВ статусу потерпілого у справі з урахуванням того, що слідчий цього не зробив після подання відповідної заяви з даного питання від 08.12.2020.

Але, на думку слідчого судді, у контексті наведеного, з урахуванням даних відображених в Узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» ВССУ, та думки суду апеляційної інстанції (Апеляційний суд м. Києва справа № 755/1246/17, ухвала від 29.05.2017), які беруться слідчим суддею до уваги з огляду на положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів», слід зазначити, що КПК не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч. 2 ст. 55 КПК права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.
Отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст. 220 КПК може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій.

З огляду на наведене ВССУ в цьому Узагальнені вказує на те, що правильною є практика слідчих суддів, які відмовляють у відкритті провадження за скаргами, зумовленими бездіяльністю щодо визнання потерпілим, оскільки КПК не зобов`язує вчиняти такі дії слідчого чи прокурора.

Таким чином, враховуючи те, що у даному випадку особою, що подала скаргу оскаржується бездіяльність слідчого, яка виходячи з ч. 4 ст. 304 КПК України, не підлягає оскарженню слідчому судді, у відкритті провадження слід відмовити.

Так, як у цій ситуації, згідно з ч. 2 ст. 55 КПК права та обов`язки потерпілого виникли в ТОВ з моменту подання заяви про визнання потерпілим від 08.12.2020 (з дня коли УП отримало відповідне звернення), адже рішення про відмову у визнанні особи потерпілою викладене у формі постанови, згідно ст. 110 того ж Кодексу, за цією заявою відсутнє.

Права потерпілого передбачені ст. 55 КПК виникають з моменту подання заяви про визнання потерпілим, а не з моменту учинення дії визначеної абз. 2 ч. 2 ст. 55 КПК, відповідно учинення, чи ні цієї дії, на статус особи жодним чином не впливає.

Тим паче, що для її учинення наведений Кодекс не містить жодного строку, а тому її не виконання не може тягнути за собою наслідків окреслених п. 1 ч. 1 ст. 303, ст. 307 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1-27, 303-306, 369-372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив:

відмовити у відкритті провадження за скаргою.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідча суддя Оксана БІРСА