Номер провадження: 11-кп/813/1664/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Київської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2021 року, у рамках кримінального провадження за №0000082, внесеного до ЄРДР 16.02.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції.
Оскарженою ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000082, внесеного до ЄРДР 16.02.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, був повернутий прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Підставами для повернення обвинувального акту суд першої інстанції зазначив, що у порушення ч. 1 ст. 337 КПК України, прокурором у обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР №0000082 від 16.02.2021, окрім викладення фактичних обставин інкримінованого йому злочину, зазначено, що він вчинив злочин спільно з ОСОБА_10 із зазначенням анкетних даних останнього, якій згідно з даним обвинувальним актом не є обвинуваченим у даному кримінальному проваджені, що є істотним порушенням встановленого ст. 62 Конституції України та п. 10 ч. 1 ст. 7 КПК України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Продовжено відносно ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «ОСІ» строком на 60 днів, тобто до 03.08.2021 року.

Підставами для продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції зазначив, що з урахуванням ст.ст. 177-178 КПК України останній, перебуваючи на волі, зможе продовжувати злочинну діяльність та переховуватись від суду, а тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
На зазначену ухвалу прокурором Київської окружної прокуратури ОСОБА_9 була подана апеляційна скарга, в якій, він вказує, що ухвала суду першої інстанції незаконна та необґрунтована з наступних підстав:

- обвинувальний акт відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому зазначені виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

- в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення у співучасті з ОСОБА_10 , при цьому останній вироком Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2021 року був визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, про що учасникам підготовчого судового засідання було відомо;

- оскаржувана ухвала прийнята судом за відсутності потерпілого ОСОБА_11 , належним чином не повідомленого про дату, час та місце судового засідання, при цьому обвинувачений ОСОБА_8 заперечував щодо проведення судового засідання за відсутності потерпілого.

Враховуючи наведене, прокурор просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000082 від 16.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, до Київського районного суду м. Одеси.

Крім того, на зазначену ухвалу суду ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в частині продовження дії запобіжного заходу, та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури в повному обсязі та просила ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого в частині застосування запобіжного заходу.
Потерпілий ОСОБА_12 надав клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.
Потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать довідки про доставку повідомлення про виклик на судове засідання на номер мобільного телефону та телефонограма, причин неприбуття не повідомили, з клопотанням про відкладення судового розгляду не зверталась.
Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Приймаючи до уваги той факт, що в даному випадку участь сторін кримінального провадження є необов`язковою, а апеляційним судом вжиті всі можливі заходи для повідомлення сторін про призначення судового засідання в апеляційному суді, апеляційний суд, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу, за їх відсутності.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали судової справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи, до Київського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000082, внесеному до ЄРДР 16.02.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Єдиною підставою для прийняття такого рішення є невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України. При цьому повернення обвинувального акта прокурору не має наслідком поновлення досудового розслідування та ухвалення у зв`язку з цим слідчим чи прокурором окремих процесуальних рішень.
Згідно із частиною четвертою статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Так, відповідно до частини другої статті 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
До того, апеляційний суд зазначає, що чинний КПК України, зокрема ст. 17, 20, 21, 22 КПК України та міжнародні стандарти у галузі судочинства, вказують на неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий розгляд.
Так, відповідно до частини 2 статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини 2 статі 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, частини 1 статті 11 Загальної декларації прав людини, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
В ході апеляційного розгляду було встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 вказує на співучасть іншої особи, яка конкретизована в обвинувальному акті, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, та є фактичною констатацією цього факту і, всупереч принципу презумпції невинуватості, безпідставно стверджує про причетність вказаної особи до вчинення зазначених кримінальних правопорушень.
В матеріалах кримінального провадження наявні відомості щодо виділення в окреме провадження матеріалів відносно вказаної особи та направлення обвинувального акту до суду. Під час апеляційного розгляду було встановлено, що на теперішній час кримінальне провадження щодо вказаної особи перебуває на розгляді в Одеському апеляційному суді, а відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції, набирає законної сили, зокрема, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційний суд наголошує, що встановлені органом досудового розслідування щодо ОСОБА_8 фактичні обставини справи, не можуть вважатися встановленими щодо іншої особи, прізвище якої зазначено в обвинувальному акті і потребують окремого дослідження при розслідуванні справи відносно цієї особи.
На думку апеляційного суду, зазначення в обвинувальному акті обставин кримінального правопорушення, скоєного іншою, крім обвинуваченого, особою, яка фактично на даний час не притягується до кримінальної відповідальності в даному провадженні, не лише входить у колізію з нормами кримінального процесуального законодавства щодо вільної оцінки доказів, а й суперечить передбаченим ст.ст. 2, 7 КПК завданням кримінального провадження та загальним засадам кримінального провадження, зокрема забезпеченню до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, а тому є незаконним.
Вказані порушення та невідповідність вимогам процесуального законодавства в переданому до суду обвинувальному акті під час підготовчого засідання виправити не вбачається можливим, так само, як і не можливим є те, щоб продовжувати судовий розгляд за таким актом.
За умови встановлення таких обставин, висновок суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору є обґрунтованим та вірним, а постановлена ухвала законною. Доводи апеляційної скарги прокурора таких висновків не спростовують.
Що стосується твердження апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції прийняв оскаржену ухвалу за відсутності потерпілого ОСОБА_11 , апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 325 КПК України якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду. Суд має право накласти грошове стягнення на потерпілого у випадках та порядку, передбачених главою 12 цього Кодексу.
Аналізуючи зазначену правову норму, апеляційний суд констатує, що у випадку коли потерпілий не з`явився до суду з тих чи інших причин, питання про розгляд справи має вирішуватись залежно від того, чи можливо у його відсутності, на думку суддів та учасників кримінального провадження, з`ясувати всі обставини і захистити його права і законні інтереси.
За таких обставин апеляційним судом не встановлено порушення судом першої інстанції прав потерпілого, передбачених у ст. 56 КПК України, при ухвалені рішення про повернення обвинувального акту прокурору.

Щодо апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 в частині продовження дії запобіжного заходу, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження, а також забезпеченням швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.
Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається слідчим суддею згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. При цьому, слідчий суддя, суд зобов`язаний з`ясувати обставини, які свідчать про те, що: заявлений ризик не зменшився або з явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою: наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
За змістом ст.ст. 176-178 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігання забезпечення виконання цією особою покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризиків, передбачених цими нормами.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновків суду в частині наявності існування ризиків, суд враховує наступне.
Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, за якими законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, у зв`язку з чим тяжкість покарання є достатнім мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду.
Слід також зазначити, що під час досудового розслідування ОСОБА_8 був оголошений у розшук, у зв`язку з переховуванням останнього від органу досудового розслідування та суду.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, стосовно існування ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду, зважаючи на покарання, яке загрожує обвинуваченому, в разі визнання його винуватим.
Водночас, існує ризик того, що останній може незаконно впливати на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення поєднані із застосуванням насильства.
При цьому, остаточне рішення по справі не прийнято та на теперішній час судовий розгляд кримінального провадження триває, а потерпілі та свідки підлягають безпосередньому допиту судом, апеляційний суд вважає, що в даному випадку існує ризик можливого незаконного впливу на свідків в зазначеному кримінальному провадженні.
Апеляційний суд також бере до уваги обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх специфіку, зокрема, кількість епізодів, корисливий характер, а також характеризуючи дані обвинуваченого, відповідно до яких останній не працює, тобто не має постійного джерела прибутку та офіційного заробітку, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, апеляційний суд приходить до переконання, що продовжує існувати ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення проти власності.
Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду встановлено не було, зокрема, застосування запобіжних заходів у вигляді застави, домашнього арешту та особистого зобов`язання є неможливим з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, що не забезпечить належне виконання обвинуваченим обов`язків.
Суд першої інстанції також врахував положення ч. 4 ст. 183 КПК України, обставини вчиненого кримінального правопорушення, та те, що вказаний злочин вчинено із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання стосовно продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції в частині продовження строку тримання під вартою, а від так, і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.
У зв`язку із цим, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 199, 291, 314, 315, 370, 372, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:
Апеляційні скарги прокурора Київської окружної прокуратури ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2021 року у рамках кримінального провадження №0000082, внесеного до ЄРДР 16.02.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4