ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/5843/21
Номер провадження 11-cc/819/231/21 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

Секретарі ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

Підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000202 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2021 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Червоне Барського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання ст. слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області та відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 04 червня 2021 року, включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2021 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 або у виді особистого зобов`язання.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що слідчий суддя не перевірив та не оцінив надані стороною обвинувачення докази з точки зору належності, допустимості та достовірності відповідно до вимог ст.94, ч.3 ст.370 КПК України, що перешкодило об`єктивному з`ясуванню фактів та обставин та як наслідок належним чином здійснити судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

На момент затримання підозрюваного відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, не були внесені до ЄРДР, а тому затримання ОСОБА_7 являється незаконним.

Повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України являється необґрунтованим.

Ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчим та прокурором не доведені.

Суд не взяв до уваги відомості про особу підозрюваного, який характеризується позитивно, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, рахується за воєнкоматом, перебуває у цивільному шлюбі, має стійні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, доглядає хвору бабусю похилого віку, має на утриманні трьох малолітніх дітей, неофіційно працює на будівництві підсобним робітником.

Вважає, необґрунтованим та недоведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більше, що в доданих матеріалах дані про такі обставини відсутні.

Наявні підстави для застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Адвокат ОСОБА_8 належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду. Просив судове засідання проводити за його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, підозрюваного, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України слідує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як убачається з матеріалів провадження, задовольняючи клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, непрацевлаштований, законного джерела доходу не має, до вчиненого злочину ставиться як до способу заробітку, що вказує на наявність існування ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний перебуваючи на волі, матиме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити злочинну діяльність, у зв`язку із чим є достатні підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів. При цьому твердження апеляційної скарги захисника про відсутність обставин, які виправдовують необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непереконливими.

Як вбачається із матеріалів провадження, 09 квітня 2021 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.п.9-10).

10 квітня 2021 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України (а.п.14-15).

Так, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_7 злочину підтверджується доданими до клопотання матеріалами справи, а саме даними, що містяться в протоколах допиту потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 (а.п.16-17, 21-22), протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.п.18-20), протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 (а.п.23-28), іншими матеріалами провадження.

З огляду на поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відповідно до ст.178 КПК України вірно врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого йому тяжкого кримінального правопорушення, а саме у виді позбавлення волі на строк до 6 років, відомості про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, офіційно непрацевлаштований, законного джерела доходу не має, має на утриманні дітей.

Крім того, підозрюваний раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, за який відбував покарання у виді реального позбавлення волі, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив новий злочин в період незнятої і непогашеної у встановленому законом порядку судимості.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що інкримінований ОСОБА_7 злочин був вчинений із погрозою застосуванням насилля проти потерпілого.

Згідно показів підозрюваного, саме відсутність грошових коштів на утримання дітей спонукало його до вчинення злочину, до скоєних злочинів ставиться як до способу заробітку, додаткового джерела доходів.

Таким чином, враховуючи факт того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий, непрацевлаштований, законне джерело доходу відсутнє, а також відношення підозрюваного до скоєного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, останній, перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити злочинну діяльність, що виправдовує необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що свідчить про неможливість запобігання наведеного ризику шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, як про те вказує апелянт.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність наявності існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.

Твердження апелянта про немотивованість посилання в ухвалі слідчого судді щодо наявності ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків суперечить дійсності та спростовується текстом оскаржуваного судового рішення, згідно якого слідчим суддею обґрунтовано визнано наявність існування лише ризику можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, продовження злочинної діяльності.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів причетності підозрюваного до інкримінованого злочину спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Твердження апелянта про те, що слідчий суддя не перевірив та не оцінив надані стороною обвинувачення докази причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення з точки зору належності, допустимості та достовірності позбавлені правових підстав. Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя повинен встановити наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує принаймні один з ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику чи ризиків, зазначених в клопотанні. Слідчий суддя виконав вказані вимоги закону. Питання про доведеність чи не доведеність вини ОСОБА_7 вирішується судом першої інстанції при розгляді справи по суті.

Що стосується посилання апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 характеризується позитивно, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, рахується за воєнкоматом, перебуває у цивільному шлюбі, має стійні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, доглядає хвору бабусю похилого віку, має на утриманні трьох малолітніх дітей, неофіційно працює на будівництві підсобним робітником, то колегія суддів хоча і приймає їх до уваги, проте, з огляду на характер, вид та обставини вчинення злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 , відомості про його особу, наявність судимостей, вказані обставини, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які давали б можливість застосувати до останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання, як про те просить захисник.

Посилання апеляційної скарги захисника про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, є необґрунтованим та зводяться до іншої, суб`єктивної, оцінки апелянтом обставин, встановлених судом.

Інші обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, не спростовують по суті законне та обґрунтоване рішення слідчого судді.

Будь-яких фактів порушення конституційних прав підозрюваного на свободу та особисту недоторканість, зокрема і під час затримання, істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

Таким чином при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею дотримані як вимоги ст.ст.176, 177, 178, 183 КПК України, так й права осіб, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі достатні мотиви, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2021 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4