ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/338/21 Справа № 703/340/20 Категорія: ч. 4 ст. 358 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченого захисникаОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0001784 за спільною апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 лютого 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Ненадиха Тетіївського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , маючого на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого:

-15.08.2012 Вишгородським окружним судом Київської області за ч. 3 ст. 153 КК України на 10 років позбавлення волі;

-06.12.2012 Тетіївським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 307 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, на 10 років позбавлення волі, 13.08.2019 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси звільнений умовно достроково від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України, на невідбутий строк 2 роки 5 місяців 23 дні,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Тетіївського районного суду Київської області від 06.12.2012 та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1099 грн. 07 коп.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речового доказу,

в с т а н о в и л а :

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він, відповідно до інформації Регіонального сервісного центру МВС в Київській області від 29.11.2019 №31/10-5357, маючи посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 02.06.2008 ВРЕР ДАІ з обслуговування Володарського, Ставищанського, Таращанського та Тетіївського районів при УДАІ ГУПВС України в Київській області, категорії «С», у грудні 2018 придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи, посвідчення водія серії НОМЕР_1 на право керування транспортними засобами категорії «А», «В», «С1», «СЕ», виготовлене на його ім`я, яке згідно висновку експерта від 08.11.2019 №1/1344 не відповідає бланкам посвідчень водія, які знаходяться в офіційному обігу, усвідомлюючи що це посвідчення, яке підтверджує його право на керування транспортним засобом, отримане ним з порушенням порядку його видачі, не в установі, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, незаконно, умисно, використовував його при керуванні транспортним засобом та 03.11.2019 близько 11 години, будучи зупиненим по вул. Незалежності в м. Сміла Черкаської області працівниками СРПП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області, пред`явив завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виготовлене на своє ім`я, чим вчинив використання завідомо підробленого документа.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 порушують питання про скасування вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18.02.2021 через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та просять призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Посилаючись на положення ст.ст. 349, 351 КПК України та правові позиції ВС, зазначають, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 проведений в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, без дослідження доказів щодо обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, окрім письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого. Разом з цим, під час судового засідання 18.02.2021 обвинувачений ОСОБА_7 відмовився надавати показання щодо пред`явленого йому органами досудового розслідування обвинувачення. З огляду на наведене, у сторони захисту існують реальні сумніви в тому, що на момент винесення вироку обвинувачений в повній мірі розумів зміст інкримінованого йому кримінального правопорушення, а суд за відсутності показань обвинуваченого, мав можливість об`єктивно та в повному обсязі встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК України.

Наведене, на думку захисту, підтверджується тим, що мотивувальна частина вироку Соснівського міськрайонного суду Черкаської області від 18.02.2021 не містить встановлених судом обставин щодо часу, місця та способу вчинення кримінального правопорушення. Тобто надаючи правову оцінку діянню ОСОБА_7 , суд не з`ясував та не зазначив у вироку обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та які, незважаючи на розгляд кримінального провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, мають бути встановлені.

Також зазначають, що судом не виконано положення ст. 345 КПК України і під час судового розгляду обвинуваченому не роз`яснено права та обов`язки, що призвело до порушення його права на захист, в тому числі права отримувати допомогу безоплатного захисника.

Наголошують, що під час судового розгляду обвинувачений не усвідомлював правові наслідки розгляду справи за спрощеною процедурою, а суд не переконався у наявності необхідних передумов для здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК України, тому ухвалив вирок, який не відповідає положенням ст. 370 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про задоволення апеляційних вимог в повному обсязі з наведених в апеляційній скарзі мотивів, прокурора, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту і просила її задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши та обміркувавши над доводами апеляційної скарги, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 належить до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Підставами передбаченими ст. 409 КПК України для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, в тому числі, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі його порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 358 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, судовий розгляд кримінального провадження проведено у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про те, що судом першої інстанції не з`ясовано, чи зрозумілі обвинуваченому його права та обов`язки і не роз`яснено їх зміст, у тому числі право мати захисника, що призвело до порушення права на захист, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Згідно ст. 63 Конституції України підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Забезпечення обвинуваченому права на захист є однією з основних засад судочинства в Україні (п. 5 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

З огляду на положення статті 7 КПК України кримінальне провадження за формою і змістом повинно відповідати його загальним засадам, в тому числі, щодо забезпечення права на захист, яке належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 3 ст. 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає, зокрема у наданні йому можливості користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші права передбачені процесуальним законом.

Суд зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права, в тому числі право на захист та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника. У випадках передбачених КПК України та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, підозрюваному, обвинуваченому правова допомога надається безоплатно за рахунок держави.

Правилами п. 2 ч. 3 ст. 42 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений має право бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення.

Незабезпечення обвинуваченому можливості особисто обстоювати свої інтереси у кримінальному провадженні всіма допустимими засобами і способами або обмеження його можливості скористатися правовою допомогою захисника є істотним порушенням кримінального процесуального закону, що тягне за собою безумовне скасування вироку чи ухвали.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, в ході судового розгляду, всупереч положенням ст. 345 КПК України, судом не забезпечено вручення обвинуваченому ОСОБА_7 пам`ятки про його права та обов`язки, передбачені цим Кодексом, не з`ясовано, чи зрозумілі йому права та обов`язки і, у разі необхідності, не роз`яснено їх зміст.

Наведене підтверджується як журналом судового засідання (а.п. 67) так і звукозаписом носія інформації на якому зафіксовано перебіг судового процесу у суді першої інстанції від 18.02.2021.

Колегія суддів враховує, що журнал та звукозапис судового засідання від 01.12.2020 містять дані щодо вручення обвинуваченому ОСОБА_7 пам`ятки про права та обов`язки під час підготовчого судового розгляду, однак зазначає, що відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, підготовче судове провадження є стадією судового провадження під час якої не здійснюється судовий розгляд по суті пред`явленого за обвинувальним актом обвинувачення, тому дотримання на цій стадії положень ст. 345 КПК України, не є достатньо дієвим засобом для забезпечення судом повноцінної реалізації обвинуваченим своїх прав та обов`язків.

З огляду на викладене, судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 відбувся з істотним порушенням кримінального процесуального закону, а саме порушено право обвинуваченого на захист, на чому наразі наполягає останній. Участь під час апеляційного розгляду захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , не гарантує можливості поновлення обвинуваченого в правах порушених під час судового розгляду обвинувального акта по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того враховується, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 проведений за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України, без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. З журналу судового засідання слідує, що обвинувачений ОСОБА_7 дав згоду на розгляд обвинувального акта за спрощеною процедурою і йому роз`яснено наслідки такого розгляду, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Разом з цим, при встановленні судом апеляційної інстанції порушення права на захист ОСОБА_7 , допущеного під час судового розгляду, у колегії суддів, з урахуванням того, що обвинувачений скориставшись положеннями ст. 63 Конституції України відмовився давати показання, наявні обґрунтовані сумніви в частині правильності розуміння останнім змісту фактичних обставин провадження, які ним визнані і під час судового розгляду не оспорені та у добровільності його позиції щодо можливості судового розгляду за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

З огляду на викладене вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18.02.2021 щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції в межах повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на судове рішення, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, п. 6 ч. 1 ст. 407, ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 лютого 2021 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді