Справа № 632/410/21
провадження № 1-кп/632/74/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні у залі суду угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 00000019 від 18 січня 2021 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Лісопункту 36 км Няндомського району Архангельської області РФ, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, неповнолітніх дітей та батьків похилого віку на утриманні не має, не перебуває на військовому обліку, відповідно до вимог ст. 89 КК України вважається несудимою особою, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

якому висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисник - ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив незаконне поводження з вибуховою речовиною за таких обставин.

Так, у денний час на початку січня 2021 року (точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалося), обвинувачений ОСОБА_3 знаходився у лісосмугі поблизу свого домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де відшукав 2 корпуси боєприпасів військового призначення- ручних осколкових гранат оборонної дії Ф-1 промислового виготовлення, та корпус ручної осколкової гранати РГД-5 промислового виготовлення.Переконавшись, що вказані корпуси ручних гранат містять заряд вибухової речовини, у обвинуваченого ОСОБА_3 раптово виник умисел на незаконне придбання, носіння та зберігання вищевказаної вибухової речовини без передбаченого законом дозволу

Реалізуючи свій злочинний намір, не маючи передбаченого законом дозволу, у порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно, незаконно придбав зазначену вище вибухову речовину, після чого вчинив дії по її переміщенню безпосередньо при собі та почав зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

18 січня 2021 року з 14-15 до 16-15 годин в ході огляду нежитлової будівлі у домоволодіння АДРЕСА_1 за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції було виявлено та вилучено: 2 корпуси ручних осколкових гранат оборонної дії Ф-1 промислового виготовлення, що містять заряд вибухової речовини нормальної потужності (тротил) масою 50-56 г кожна та корпус ручної осколкової гранати РГД-5 промислового виготовлення, що містять заряд вибухової речовини нормальної потужності (тротил) масою 110-115 г.
Такі умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

12 квітня 2021 року між керівником Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 472 КПК України, за участю захисника ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з цією угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 , згідно з умовами зазначеної угоди беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому злочині.
Сторони угоди погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 03 (трьох) років 06 (шести) місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Під час підготовчого судового засідання прокурор, обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6 , просили суд прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості від 12 квітня 2021 року.

Вислухавши думку сторін угоди, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, розглядаючи, у порядку ч. 2 ст. 474 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд дійшов такого висновку.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, встановлені ст. 476 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, зокрема, діям обвинуваченого ОСОБА_3 надана правильна правова кваліфікація за ч. 1 ст. 263 КК України, узгоджене сторонами покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ч. 2 ст. 75 КК України, відповідають загальним засадам призначення покарання, враховуючи тяжкість злочину та особу винного, який відповідно до вимог ст. 89 КК України вважається не судимою особою, офіційно не працевлаштований. Також умови угоди про визнання винуватості цілком відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтересі сторін або інших осіб. З огляду на зазначене, прокурор наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості та призначенні обвинуваченому узгодженої сторонами в угоді міри покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6 під час розгляду угоди про визнання винуватості просили зазначену угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у незаконному поводженні з вибуховою речовиною, зокрема у придбанні, носінні та зберіганні вибухової речовини, підтвердив обставини вчинення ним злочину зазначені в угоді, розкаявся у вчиненому. Також обвинувачений заявив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Надав згоду на призначення узгодженої міри покарання. Захисник ОСОБА_6 наполягав на відсутності підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, зазначивши, що ним були роз`ясненні підзахисному усі умови угоди та характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим.

Отже суд, шляхом заслуховування пояснень сторін угоди, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. Крім того, для з`ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Таким чином, судом під час розгляду угоди про визнання винуватості встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Потерпілих у даному кримінальному провадженні не має, вчиненим злочином шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він офіційно не працевлаштований, зареєстрований та має місце постійного проживання, на обліку у лікаря психіатра, нарколога та військовому обліку не перебуває, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, неповнолітніх дітей та батьків похилого віку на утриманні немає, відповідно до вимог ст. 89 КК України вважається не судимою особою.

Аналізуючи зміст угоди в частині обраного покарання, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим ст. ст. 50, 6567 КК України, а саме: пропонується в межах встановлених у санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання, відсутністю обставин, що обтяжують покарання.

Суд, враховуючи узгоджене сторонами звільнення обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, суд приймає рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 01 рік з покладенням відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язків - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Отже, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а відтак існує наявність усіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 2615 гривень 20 копійок, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався та підстав для його обрання суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 314, 373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 12 квітня 2021 року між керівником Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 472 КПК України, за участю захисника ОСОБА_6 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді 03 (трьох) років 06 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 2615 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) гривень 20 (двадцять) копійок, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази по кримінальному провадженню: 2 корпуси гранат Ф-1 та 1 корпус гранати РГД-5, якізнаходяться у камері зберігання речових доказів ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1