Справа №295/7593/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000805 від 20.05.2021 та додані до нього матеріали,
в с т а н о в и в:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 (далі - заявник) звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, а саме: з автомобілю марки ВАЗ моделі 21061 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було вилучено у ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що 20.05.2021 близько 08 годин 05 хвилин, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем ВАЗ моделі 21061 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Миру, що у селі Сліпчиці Черняхівського району Житомирської області, зі сторони смт.Головине в напрямку до села Кам`яний Брід, поблизу будинку №213, при здійсненні маневру обгону транспортного засобу, що рухався у попутному напрямку, уникаючи наїзду на малолітнього велосипедиста, що різко виїхав на його смугу, застосовуючи маневр екстренного гальмування та об`їзду перешкоди, виїхав на узбіччя (праворуч, по ходу його руху) та допустив наїзд на малолітнього велосипедиста ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у цей час перебувала на узбіччі праворуч. Внаслідок даної ДТП ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток правої гомілки зі зміщенням та була госпіталізована до ЖОДКЛ.
Як зазначено у клопотанні, за даним фактом 20.05.2021 було зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальне провадження №0000805 за ч.1 ст.286 КК України. Того ж дня транспортний засіб було вилучено та передано на зберігання на штрафмайданчик. В подальшому слідчим суддею було накладено арешт на транспортний засіб з метою забезпечення проведення необхідних судових експертиз.
В клопотанні вказано, що ОСОБА_4 є володільцем транспортного засобу та особою, в якої було вилучено вказане майно.
З огляду на те, що час звернення з клопотанням всі необхідні судові експертизи з транспортним засобом проведено, а підстави подальшого застосування арешту майна відсутні, заявник, просить задовольнити вимоги викладені в клопотанні.
В судове засідання володілець майна та його представник не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином. Від представника заявника адвоката ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд даної справи без його участі; клопотання в заяві представник підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
17.06.2021 від слідчого ВРЗСТ ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд даного клопотання без його участі. В заяві також зазначив, що експертизу технічного стану транспортного засобу проведено, висновок наявний у матеріалах кримінального провадження. Щодо рішення суду покладається на розсуд суду.
Судом встановлено, що 20.05.2021 зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальне провадження №0000805 за ч.1 ст.286 КК України. Того ж дня транспортний засіб було вилучено та передано на зберігання на штрафмайданчик. В подальшому слідчим суддею було накладено арешт на транспортний засіб з метою забезпечення проведення необхідних судових експертиз.
У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу);4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.
У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак вони мають бути об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
У даному випадку, внаслідок проведення із арештованим транспортним засобом усіх необхідних слідчих дій та експертиз, потреба у подальшому арешті майна відпала. Вказане вбачається також зі змісту заяви слідчого.
Таким чином, оскільки ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна, відсутні, що вбачається з матеріалів, доданих до клопотання, як і відсутні будь-які додаткові підстави для подальшого втручання у право ОСОБА_4 володіння майном, яке було в нього вилучене, тому, слідчий суддя вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
Керуючись статтями 170, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання задовольнити.
Скасувати накладений у кримінальному провадженні №0000805 від 20.05.2021 арешт на транспортний засіб ВАЗ моделі 21061 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було вилучено у ОСОБА_4 .
Скасувати заборону використання та володіння автомобіля марки ВАЗ моделі 21061 реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Зобов`язати слідчого Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000805 від 20.05.2021 повернути транспортний засіб марки ВАЗ моделі 21061 реєстраційний номер НОМЕР_1 , особі, у якої його було вилучено - ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1