Провадження № 11-кп/4820/217/21
Справа № 675/1573/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8
розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2020 року, -
В с т а н о в и л а :
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання та звільнення від відбування покарання.
Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , суд першої інстанції обґрунтовував своє рішення тим, що підстав до застосування положень ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-III від 26 листопада 2015 року до вимог засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання та звільнення від відбування покарання, відсутні.
В апеляційній скарзі захисник, як видно з її змісту, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_8 задовольнити.
Зазначає, суд першої інстанції не погоджуючись із доводами засудженого, викладеними в поданому ним клопотанні, по іншому трактував відповідні норми та дійшов переконання, що покарання у виді довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк є тотожними, відтак відповідні положення ч.5 ст. 72 КК України щодо засудженого ОСОБА_8 застосуванню не підлягають, відтак вважає, що ухвала суду є незаконною та судом неправильно застосовано норми матеріального права.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 в підтримання поданої апеляційної скарги, які просили ухвалу суду скасувати та задовольнити клопотання засудженого, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 засуджений вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року за ст. ст. 115 ч. 2 п. п. 1, 6, 12; 187 ч. 4; 289 ч. 3; 194 ч. 2; 357 ч. 3; 70 ч. 1 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Вказаний вирок набрав законної сили 22 березня 2005 року.
Законом України № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, який вступив в дію 24 грудня 2015 року, в ч. 5 ст. 72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення були внесені зміни.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у зазначеній редакції зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У строк попереднього ув`язнення включається, у тому числі, строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Відповідно до Закону України № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, який набув чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст.72 КК викладено у такий редакції: «попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті».
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2017 року засудженому ОСОБА_8 зараховано у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 30 вересня 2003 року по 22 березня 2005 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи вищевказане, клопотання засудженого про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання, судом першої інстанції вже переглядалось. Будь-яких доказів, що таке зарахування проведено не в повному обсязі, судом не встановлено.
Відповідно до ч.1 ст. 64 КК України довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не знайде можливим застосувати покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
На даний час караність діянь, вчинених ОСОБА_8 , будь-яким законом не усунута.
Відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про звільнення його від подальшого відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, місцевий суд виходив з того, що цей вид покарання не підлягає складанню з іншими видами покарання, тому положення ч.5 ст. 72 КК України до нього не застосовуються.

Такий висновок суду є законним і обґрунтованим.
Згідно з ч.4 ст.72 КК України при призначенні покарань, не зазначених у ч.1 цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Тобто, такі повноваження суду відносяться до дискреційних повноважень, поняття яких включає повноваження суду обирати між законними альтернативами та діяльності суду з вирішення спірних правових питань.

Такі повноваження мають виходити із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин ситуації, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Згідно ч.1 ст.74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на викладене, посилання засудженого на ч.5ст.72 КК України, як на підставу звільнення від покарання є помилковим і суперечить положенням закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до положень ч.2 ст.70 КК України, якщо хоча б за один із вчинених злочинів призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі.
Статтею 72 КК України передбачено порядок складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення. Проте, ОСОБА_8 засуджений до довічного позбавлення волі, а цей вид покарання (згідно ч.2ст.70 КК України) не підлягає складанню з іншими видами покарання. Тому положення ч.5 ст.72 КК України не можуть бути застосовані до осіб, яким призначено довічне позбавлення волі.
Кримінальний кодекс України визначає два види покарання у виді позбавлення волі: позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.
Законодавство України про кримінальну відповідальність передбачає механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, шляхом помилування, що не є погіршенням стану особи, а є механізмом для реалізації своїх прав і свобод у разі визнання судом особи винною та призначення покарання у виді довічного позбавлення волі.
Виходячи із вищезазначених положень, звільнення засудженого від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі не передбачено і можливо виключно на підставі ч.2ст.87 КК України, що виходить за межі повноважень суду.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для зміни чи скасування судового рішення немає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання та звільнення від відбування покарання - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді