Справа № 296/994/21
УХВАЛА
Іменем України

10 лютого 2021 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000239 від 24.04.2018 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомир, громадянина України, українця, перебуваючого у цивільному шлюбі, з середньою спеціальною освітою, маючого на утриманні батьків похилого віку, зареєстрованого як фізична особа-підприємець з 27.03.2017, фактично проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 29.05.2012 Коростишівським районним судом Житомирської області за ч.5 ст.185, ч.5 ст.186, ч.4 ст.187, 257,ч.3 ст.289, ч.1 ст.70 КК України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира 05.02.2021 надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000239 від 24.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, в межах досудового розслідування на 60 днів.

В обґрунтування клопотання вказує, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 у вчиненні розбійного нападу, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000239 від 24.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

17.12.2020 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.12.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_12 від 19.12.2020 до підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Оскільки строк дії запобіжного заходу закінчується 14.02.2021, у вказаний час завершити досудове розслідування неможливо, та враховуючи, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна, неодноразово судимий, а також те, що продовжують існувати ризики, передбачені пп. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідча просила клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, та просив його задовольнити, посилаючись на ризики, передбачені пп. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КК України, а саме ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду і ризик вчинити інше кримінальне правопорушення. Додатково вказав, що під час затримання ОСОБА_5 намагався залишити місце події на автомобілі та чинив опір, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та за даними проведених НСРД може бути причетним до вчинення ряду інших умисних злочинів з корисливих мотивів. Оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є насильницьким, вважає за неможливе замінити обраний запобіжний захід на більш м`який, ніж тримання під вартою, та просив не визначати розміру застави.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання та змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме на домашній арешт, при цьому послався на необгрунтованість підозри та недоведеність заявлених ризиків.

Підозрюваний підтримав позицію захисника і просив замінити обраний відносно нього запобіжний захід на більш м`який, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту. Просив врахувати, що він має міцні соціальні зв`язки - цивільну дружину та пристарілих хворих батьків, мати лежача і потребує постійного догляду, батько в силу свого стану здоров`я і похилого віку не в змозі допомагати матері, тому втікати наміру він не має. При цьому підозрюваний заперечив проти доводів сторони обвинувачення щодо його судимості у 2016 році. Зазначив, що в ці роки він постійно проживав у Житомирі і є свідки, які можуть це підтвердити.

Слідча в судовому засіданні зазначила, що відомості про судимість ОСОБА_5 25.07.2016 Білозерським районним судом Херсонської області, вказані в клопотанні, є технічною помилкою.

Допитаний у якості свідка батько підозрюваного, ОСОБА_13 , вказав, що він та його дружина є людьми похилого віку, обоє 1946 року народження. Син ОСОБА_14 постійно проживав з ними, допомагав їм по господарству та утримував. Дружина після обшуку, який був проведений у їхньому будинку, потрапила до лікарні з інфарктом, протягом останнього місяця перебуває в лікарні, стала лежачою та потребує сторонньої допомоги. Сам він два роки тому переніс інсульт, має поганий зір, тому не може доглядати за нею і допомога сина їм просто необхідна. Також вказав, що має ще одного сина, проте він не надає їм допомоги за станом здоров`я, а цивільна дружина ОСОБА_14 з ними не проживає.

Слідчий суддя дослідив матеріали клопотання, вислухав учасників справи та дійшов наступного висновку.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Тому для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує викладені в п.47 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Болдирєв проти України» висновки про те, що - згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення волі і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою (див. рішення у справах «Яблонський проти Польщі» (Jablonski v. Poland), заява № 33492/96, п. 80, від 21 грудня 2000 року, та «І. А. проти Франції» (I. A. v. France), заява № 28213/95, п. 102, Reports of Judgments and Decisions 1998VII). До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (див. рішення у справі "Іловецький проти Польщі" (Ilowiecki v. Poland), п. 61).

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування вказаної небезпеки, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Крім того, при вирішенні клопотання враховуються також і обставини, не висвітлені у ньому, однак встановлені в ході судового розгляду. Таким чином слідчий суддя бере до уваги посилання сторони захисту на те, що підозрюваний має постійне місце проживання разом із батьками за адресою: АДРЕСА_1 (приватний будинок) та міцні соціальні зв`язки. Про міцність соціальних зв"язків зокрема свідчить те, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховувалося, що на утриманні підозрюваного перебувають батьки похилого віку. На даний час стан здоров`я матері підозрюваного значно погіршився, вона перебуває на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КП «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка» Житомирської міської ради та внаслідок перенесеного інфаркту і ряду супутніх захворювань потребує сторонньої допомоги, що підтверджується медичною довідкою №8 від 10.02.2021. Також згідно копії довідки №7 від 05.02.2021 дані діагнозу свідчать про несприятливий прогноз для подальшого життя. Зі слів батька підозрюваного, допитаного в судовому засіданні в якості свідка, він не в змозі забезпечити догляд хворої дружини, крім сина ОСОБА_14 їм ніхто не допомагав, тому вони потребують його допомоги. Зазначені факти, на думку слідчого судді, можуть вважатись достатнім стримуючим фактором від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж вимагається прокурором.

Слідчим в клопотанні та прокурором під час розгляду клопотання у суді не надано обставин (доказів) існування ризиків, на які вони посилаються, а тому слідчий суддя вважає їх лише припущеннями.

Перебування підозрюваного під цілодобовим домашнім арештом, на переконання суду, унеможливить реалізацію припущень органу досудового слідства щодо ризиків за пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризики переховування від слідства та суду, вливу на потерпілого, свідків, підозрюваних, вчинення іншого кримінального правопорушення).

Таким чином слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, вважає за доцільне обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці із покладенням на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 194 ч. 5 КПК України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000239 від 24.04.2018 відносно ОСОБА_5 , - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арештустроком до 19 години 00 хвилин 11 квітня 2021 року.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- Не покидати власне помешкання за адресою АДРЕСА_1 , протягом часу дії даної ухвали.

- Прибувати до слідчого (прокурора) в провадженні якого буде перебувати кримінальна справа за першим викликом на визначений ним час та до суду за кожною вимогою.

- Здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

- утримуватися від спілкування із свідками, іншим підозрюваним у даному кримінальному провадженні з приводу обставин, що розслідуються.

- носити електронний засіб контролю.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення та діє до 11 квітня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлено 15.02.2021