Справа № 199/5012/20
ВИРОК
іменем України
24 березня 2021 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000616 від 20.04.2020 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, із неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 125 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

перекладачів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

ВСТАНОВИВ:
19.04.2020 приблизно о 22-25 годині ОСОБА_3 перебував біля будинку № 35-А по вул. Гуртова в м. Дніпро, де побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_5 . В той же день, тобто 19.04.2020, приблизно о 22-30 годині між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які перебували у вказаному місці, на фоні неприязних стосунків стався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 раптово виник умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, 19.04.2020 приблизно о 22-35 годині ОСОБА_3 , продовжуючи перебувати біля території домоволодіння АДРЕСА_2 , діючи умисно, стоячи обличчям до ОСОБА_5 на відстані витягнутої руки, своєю правою рукою дістав із своєї кишені, одягнутої на ньому куртки, металевий предмет, схожий на ніж, та, утримуючи його за руків`я цією ж рукою, наніс один удар справо наліво в область носу ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 виставив перед собою обидві руки з метою особистого захисту і в цей час ОСОБА_3 , не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, утримуючи металевий предмет, схожий на ніж, наніс ще один удар в область лівого передпліччя в верхній третині ОСОБА_5 , після чого, вважаючи свої протиправні дії доведеними до кінця, ОСОБА_3 з місця вчиненого злочину зник.

В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: садна на лівій щоці з переходом на область проекції тіла нижньої щелепи ліворуч, садна на задньо-внутрішній поверхні лівого передпліччя в верхній третині, які за своїм характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають скороминущі наслідки, на підставі пункту 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ від 17.01.1995 року №6 та колото-різаної наскрізної рани носу, що починається раною на лівому крилі носу з ушкодженням шкіри верхньої губи ліворуч, наскрізно ушкоджуючи по своєму ходу носову перепинку та закінчується раною на правому крилі носу, які відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що зумовлюють короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день, на підставі пункту 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ від 17.01.1995 року №6.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав і пояснив, що він 19.04.2020 о 21-00 годині вийшов з дому та дійшов до зупинки біля парку. На зупинці він зупинив машину. Автомобіль довіз його до магазину АТБ. В магазині він придбав дві пляшки слабоалкогольного напою «Рево», вийшов з магазину та зустрів знайомого ОСОБА_9 , з яким раніше ходив на футбол. Він дав йому пляшку «Рево» та вони стояли біля «АТБ». Приблизно о 22-25 годині до них під`їхала патрульна поліція, співробітники якої запитали у них, чи бачили вони бійку. Вони відповіли, що ні. Співробітники поліції попросили їх надати свої паспорти та телефони. Він надав. Останні переписали його особисті дані та сфотографували. ОСОБА_9 не мав з собою паспорт, тому він назвав тільки своє прізвище. Співробітники їх оглянули на наявність крові на одязі, нічого на них не виявили. Потім поліцейські звинуватили його в тому, що його телефон крадений, але він відповів, що має коробку та чек на цей телефон. Він дуже розхвилювався. Поліція їх відпустила і він зловив машину та поїхав додому, ОСОБА_10 також направився додому. В той вечір він не бачив ніякої бійки, не чув криків біля магазину «АТБ». Він випив тільки стакан пива вдома, а потім пляшку слабоалкогольного напою. Приїхавши додому, він одразу розповів все матері. Остання сварила його за те, що він пив «Рево», а батько його в той час спав. Взагалі в той вечір він їхав до свого брата, але не доїхав до нього, бо зустрів свого старого знайомого ОСОБА_11 . Раніше він не зустрічався з потерпілим ОСОБА_5 , в суді його побачив вперше, свідків також раніше не зустрічав. Не розуміє, чому потерпілий та свідки вказують на нього, як на особу, яка спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_5 . ОСОБА_9 з того вечора він більше не бачив. Останній схожий на нього. Він вважає, що потерпілий та свідки переплутали його з ОСОБА_9 . Його мати писала заяву до поліції з приводу його особистих даних. Він не вчиняв того, в чому його звинувачують, а тому не визнає і позов потерпілого, просить суд в ньому відмовити.

Суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, в межах висунутого прокурором обвинувачення, яка повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

-показами потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні пояснив, що він ввечері 19.04.2020 разом зі своїм сином ОСОБА_12 зустріли знайомого ОСОБА_13 біля супермаркету «АТБ». Вони спілкувались хвилин 10-15, а коли вже почали розходитись, то почули крики та побачили, як біжить невідомий чоловік, а його наздоганяють двоє молодих хлопців. Як потім стало відомо, це був обвинувачений ОСОБА_3 та його знайомий ОСОБА_9 . Вони бачили, як останні наздогнали того чоловіка, вдарили, від чого той впав, та побігли у напрямку дома, де він проживає. Він із сином та своїм знайомим не втрутились у цей конфлікт. Вони розпрощались та розійшлись. Він із сином пішли по вул. Гуртовій і побачили, як під парканом на узбіччі дороги лежить чоловік, а інший чоловік б`є його ногами в область голови, викрикуючи: «Хочу вб`ю хочу не вб`ю». Поряд стояв інший чоловік та говорив: « ОСОБА_14 , заспокойся, ти його вб`єш». Він зупинився та сказав, що йому не потрібен конфлікт із ними, але він викличе поліцію. Ці два чоловіка обвинувачений ОСОБА_3 та ОСОБА_15 підійшли ближче до нього, він відштовхнув ОСОБА_3 . В цей час до них підійшов ОСОБА_13 на допомогу, а чоловік, який лежав під парканом, прийшовши до тями, сховався під плитами. Всі трохи заспокоїлись. Він знову пригрозив викликати поліцію. Ситуація заспокоїлись та вони всі почали розходитись, кожен в свій бік. Він із сином пішли в сторону дома. В цей момент він озирнувся та побачив, як до них підбігає ОСОБА_3 і ОСОБА_16 починає теж наближатись. Він сховав свого сина за спину. ОСОБА_3 та ОСОБА_16 підбігли ближче до нього та ОСОБА_3 почав нападати. Останній заніс руку над ним та наніс удар. Він побачив на собі кров та почав захищатись, виставив ліву руку перед собою, а потім і праву. ОСОБА_3 наніс ще один удар. Це був удар по його лівій руці. Потім він бачив, як ОСОБА_3 перекидає ніж з однієї руки до іншої. В момент, коли обвинувачений наносив удари, він ножа не бачив. Але розуміє, що це було лезо того самого ножа за характером своїх поранень. ОСОБА_13 побачивши, що коїться почав кричати та наближатись до них. ОСОБА_3 одразу втік. ОСОБА_16 , який його не бив, спочатку говорив, що все відшкодується, але через деякий час теж зник. Коли підбіг ОСОБА_13 до них, нападники вже втекли, останній викликав швидку. На розі вулиць стояла машина служби охорони «Гуард». Охоронці із неї вибігли та підбігли до них, допомогли викликати швидку допомогу та поліцію. Він їм розповів куди побігли чоловіки, які на нього напали. Потім приїхала швидка та його забрали до лікарні. Туди вже приїхала поліція та показала фотографії чоловіків, серед яких був обвинувачений ОСОБА_3 . Він надав пояснення співробітникам поліції. Надавав пояснення і ОСОБА_13 . Як потім стало відомо, цих хлопців затримав спецпідрозділ «Корд» приблизно о 01-00 годині за магазином «АТБ». Конфлікт між ним та обвинуваченим ОСОБА_3 відбувся приблизно о 22-35 годині біля буд № 35А по вул. Гуртовій в м. Дніпро. Останній був одягнутий в куртку та темні штани, він був без маски, а у ОСОБА_16 маска була одягнута на підборіддя. Він їх розгледів, бо на вулиці був ліхтар. ОСОБА_3 в той момент, коли намагався нанести удари, звертався тільки до нього та казав «Зараз я тебе поріжу, ти мені за все відповіси!». Сину він не погрожував. ОСОБА_16 не наносив йому ударів, а тільки стояв поряд із ОСОБА_3 . ОСОБА_3 спричинив йому тілесні ушкодження: розрізана щока, права сторона носу, пробита носова перегородка, також в нього була порізана рука, куртка та кофта під нею. Він лікувався в четвертій лікарні. Кілька разів йому знімали шви. На цей час він ще проходить лікування, бо в нього не загоїлась носова перетинка. Йому не відшкодована моральна та матеріальна шкода, він має претензії до обвинуваченого ОСОБА_3 , тому він і подав позовну заяву про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1 301,46 гривень та моральної шкоди в сумі 150 000,00 гривень. Саме ОСОБА_3 спричинив йому тілесні ушкодження, а ні ОСОБА_16 . Він наполягає на покаранні по всій суворості закону;
-показами свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що він у вечорі на свято Пасхи 2020 року випадково зустрівся біля магазину «АТБ» на вул. Гуртової в м. Дніпро зі своїм знайомим ОСОБА_5 , який був із сином. Вони поговорили кілька хвилин та почали розходитись. ОСОБА_5 пішов в бік вул. Гуртової. Він побачив, як двоє хлопців бігли за чоловіком, та, наздогнавши, збили його з ніг і почали бити. Потім стало відомо, що це був обвинувачений ОСОБА_3 зі своїм другом. ОСОБА_5 як раз йшов у їхньому напрямку. Він побачив, як чоловік, якого били, піднявся та став знову убігати. ОСОБА_5 з дитиною зникли з його поля зору. В їх бік тікав і чоловік, якого били. Він подзвонив ОСОБА_17 , але той не відповів, тому він пішов за ним, та побачив, як останній сварився з обвинуваченим ОСОБА_3 , який виказував погрози. Побачивши його, ОСОБА_3 почав віддалятися від потерпілого. Поспілкувавшись з ОСОБА_5 , знову розійшлися. Відійшовши від ОСОБА_17 на метрів 50, він знову почув сварку та одразу почав іти у його бік. Підбігаючи до них, він крикнув ОСОБА_3 : «Що ж ти ніяк не заспокоїшся?!», і в цей момент останній замахнувся перед обличчям ОСОБА_5 . Другий невідомий чоловік стояв праворуч від потерпілого, а позаду потерпілого стояв його син. Коли він крикнув ОСОБА_3 , той почав відбігати від них у бік магазину «АТБ» та зник з поля його зору. Другий чоловік почав щось пропонувати потерпілому, а потім теж втік. Підійшовши ближче до ОСОБА_5 , він побачив рану у останнього на обличчі. Він почав викликати швидку на прохання ОСОБА_5 та побіг йому за водою, салфетками, бо потерпілий був весь в крові. Коли вони промили рану, він побачив рвану-різану рану на обличчі. Конфлікт між потерпілим та обвинуваченим відбувався під ліхтарем, тому він запам`ятав обвинуваченого. Другого чоловіка він не розгледів, бо він стояв поряд із ОСОБА_5 . Він провів сина потерпілого додому та поїхав із ОСОБА_18 в швидкій до лікарні. Коли були нанесені тілесні ушкодження потерпілому, він знаходився на відстані 10 метрів він нього, та добре розгледів того, хто наносить удари ОСОБА_18 . Це був саме ОСОБА_3 . Він наносив удар правою рукою викидом руки з права на ліво. Він не бачив ударів від другого хлопця. Він не бачив ніякого предмета в руках у ОСОБА_3 , але судячи по характеру тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 , вони могли бути спричинені лезом ножа. На його думку, конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відбувся через те, що останній хотів захистити чоловіка, якого бив ОСОБА_3 ;
-показами свідка ОСОБА_19 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона працює фельдшером на швидкій. Їм надійшов виклик на виїзд до чоловіка з порізаним обличчям. Прибувши на місце, вона побачила чоловіка з порізом на обличчі. В останнього була розрізана щока та пазух носа зліва. Обличчя його було в крові, а одежа розірвана. Потерпілому надали першу медичну допомогу: заклеїли рани, наклали пов`язки, після госпіталізували до лікарні. Зі слів постраждалого, відомо, що останній йшов з магазину, побачивши бійку, намагався її спинити, але на нього напали;
-показами свідка ОСОБА_20 , який в судовому засіданні показав, що він працює в охороні «Гуард» та 19.04.2020 був на чергуванні. В той день приблизно о 22-30 годині він сидів з напарником в машині. Напарник спав. Він звернув увагу на молодих чоловіків, які рухались в бік вулиці Гуртової в м. Дніпро від магазину «АТБ». Вони пройшли від нього в 5-7 метрах, поводили себе неадекватно. Він вважає, що вони були в стані сп`яніння. Один з них впав та вони почали боролися. Потім він їх побачив вдруге через хвилин 30. Вони рухались з боку вулиці Гуртової в бік вулиці Передова. Хвилин через 10 ці парні бігли в зворотній бік, в напрямку АТБ. Один з них це обвинувачений ОСОБА_3 . Хлопці були одягнути в темні куртки. Після того, як пробігли хлопці, він вийшов з машини та побачив як підходить потерпілий ОСОБА_5 , який тримався руками за обличчя, його руки були в крові. Останній був з дитиною. Ще один чоловік побіг до магазину. Він запитав, що трапилось, на що потерпілий ОСОБА_5 відповів, що його порізали хлопці. Потім повернувся чоловік з водою та салфетками, це був знайомий ОСОБА_5 . Він одразу викликав швидку. Він не бачив, які саме ушкодження були у потерпілого ОСОБА_5 , бо останній постійно тримав руку на обличчі. Співробітники швидкої сказали йому, що у нього порізаний ніс;
-показами свідка ОСОБА_21 , який в судовому засіданні пояснив, що він є батьком обвинуваченого ОСОБА_3 19.04.2020 вони з родиною повечеряли та він ліг спати. Який був час, він не пам`ятає. Потім його розбудила жінка та повідомила, що в їх сина взяли персональні дані. Приблизно через місяць до них приїжджав дільничний поліцейський та питав про бійку. Син сказав, що в ніякій бійці він участі не приймав. Син можливо вживає слабоалкогольні напої. Особисто він не був свідком подій, знає зі слів жінки. Їм погрожували поліцейські, у зв`язку з чим вони писали заяву на ім`я начальника райвідділу Амур-Нижньодніпровського району, та вони отримали відповідь, яку не оскаржували. Вони з жінкою не розуміють, чого саме їх сина обумовлюють та звинувачують у побитті чоловіка, він цього не робив;
-показами свідка ОСОБА_22 , яка в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 її син. 19.04.2020 вона зі своїм сином та чоловіком ОСОБА_21 були вдома. Вони повечеряли, ніхто з них спиртні напої не вживав. О 21-30 годині син ОСОБА_3 зібрався, щоб поїхали до племінника. Приблизно о 22-00 годині він пішов з дому, а повернувся вже близько опівночі. Син розповів, що доїхав до магазину «АТБ» на попутці, зайшов та купив особі напій «Рево», вийшов з магазину та попрямував в бік нової траси. В цей час до нього під`їхали співробітники поліції, почали оглядати, забрали телефон. Останні повідомили, що телефон крадений. Вони його сфотографували, відправили ці фото комусь. Потім вони повернули паспорт та відпустили сина і він направився одразу додому. Телефон йому повернули. На наступний день вони хотіли поїхати та написати заяву до поліції з приводу крадіжки особистої інформації сина, але до них самі приїхали співробітники поліції. Хотіли отримати покази від сина, але останній був на роботі. Залишили свій номер телефону та попросили передзвонити, як син з`явиться вдома. Коли син повернуся додому 19.04.2020, він був в чистому одягу, без пошкоджень. До родичів в ту ніч він так і не доїхав. Вважає, що кримінальна справа проти сина сфабрикована. Він того, в чому його звинувачують, не робив, тілесних ушкоджень потерпілому не спричиняв. Потерпілий його обмовляє. Вона знає все зі слів сина, якому довіряє;
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.04.2020, відповідно до якого ОСОБА_5 просив органи поліції прийняти заходи до невідомої особи, яка 19.04.2020 приблизно о 23-00 годині спричинила йому тілесні ушкодження біля магазину «Валентина» по вул. Гуртовій;

- довідкою КНП «Міська Клінічна лікарня №8» ДМР, в якій вказано, що у ОСОБА_5 встановлений діагноз: різана рана верхньої губи та крила носа зліва;
- копією консультативного висновку спеціаліста №564/7 «МКЛ №8» ДМР, в якому встановлений діагноз ОСОБА_5 різана рана крила носу та верхньої губи, подряпини обличчя;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.04.2020, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_5 впізнав особу, зображену на фото №2, як таку, яка 19.04.2020, перебуваючи на вул. Гуртовій в м. Дніпро, спричинила йому тілесні ушкодження. На фото №2 зображений ОСОБА_3 ;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.04.2020, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_5 впізнав особу, зображену на фото №2, як таку, яка 19.04.2020 перебувала на вул. Гуртовій в м. Дніпро, коли невідома особа спричинила йому тілесні ушкодження. На фото №2 зображений ОСОБА_16 ;

-висновком судово-медичного експерта № 1085е від 24.04.2020, відповідно до якого у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани на лівому крилі носа з переходом на шкіру верхньої губи ліворуч, садна на лівій щоці з переходом на область проекції тіла нижньої щелепи ліворуч, садна на правому крилі носа, садна на задньо-внутрішній поверхні лівого передпліччя в верхній третині. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що вони утворилися незадовго до звернення за медичною допомогою в КНП «МКЛ№8» ДМР (19.04.2020), тобто і в термін на який вказує обстежений, та в казано в постанові слідчим.
За своїм характером виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна на лівій щоці з переходом на область проекції тіла нижньої щелепи ліворуч, садна на правому крилі носа, садна на задньо-внутрішній поверхні лівого передпліччя в верхній третині, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі пункту 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.
За своїм характером виявлене тілесне ушкодження у вигляді різаної рани на лівому крилі носа з переходом на шкіру верхньої губи ліворуч відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що зумовлюють короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день). На підставі пункту 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, а також дані медичної документації, можливо вказати, що вони спричинені від неодноразової механічної дії гострим предметом, який володів ріжучими властивостями, яким могло бути лезо ножа або інші предмети із аналогічними ріжучими властивостями, що підтверджується xарактером ушкоджень (рана з рівними краями та гострими кутами, садна лінійної форми).

-висновком судово-медичного експерта № 1341е від 26.05.2020, висновок якого аналогічний висновку судово-медичного експерта № 1085е від 24.04.2020 щодо виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_5 ;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 18.05.2020 за участі потерпілого ОСОБА_5 з відеозаписом до нього, згідно з яким останній повідомив обставини та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень на вул. Гуртовій в м. Дніпро 19.04.2020;

-висновком судово-медичного експерта № 1357е від 27.05.2020, відповідно до якого враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 можливо вказати, що вони не суперечать механізму їх утворення, на який вказує ОСОБА_5 в ході проведення слідчого експерименту за його участю від 18.05.2020;
-висновком судово-медичного експерта № 1437е від 05.06.2020, відповідно до якого враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 можливо зазначити, що в момент заподіяння тілесних ушкоджень взаємне розташування особи, що їх спричинила, та ОСОБА_5 могло бути різним та змінюватися;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.05.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 впізнав особу, зображену на фото №2, як таку, яка 19.04.2020, перебуваючи на вул. Гуртовій в м. Дніпро, спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_5 . На фото №2 зображений ОСОБА_3 ;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.05.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 впізнав особу, зображену на фото №2, як таку, яка 19.04.2020, перебуваючи на вул. Гуртовій в м. Дніпро, була присутня коли інша невідома особа спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_5 . На фото №2 зображений ОСОБА_16 ;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 19.05.2020 за участі свідка ОСОБА_13 з відеозаписом до нього, згідно з яким останній повідомив обставини та механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 19.04.2020 на вул. Гуртовій в м. Дніпро;

-висновком судово-медичного експерта № 1345е від 26.05.2020, відповідно до якого враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 можливо вказати, що вони не суперечать механізму їх утворення, на який вказує свідок ОСОБА_13 в ході проведення слідчого експерименту за його участю від 19.05.2020;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.05.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнав особу, зображену на фото №2, як таку, яка 19.04.2020, перебуваючи на вул. Гуртовій в м. Дніпро, спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_5 . На фото №2 зображений ОСОБА_3 ;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.05.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнав особу, зображену на фото №2, як таку, яка 19.04.2020, перебуваючи на вул. Гуртовій в м. Дніпро, спостерігала, як інша невідома особи спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_5 . На фото №2 зображений ОСОБА_16 ;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.06.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_20 впізнав особу, зображену на фото №2, як таку, яка 19.04.2020, приблизно о 22-30 годині бігла зі сторони вул. Гуртової в м. Дніпро в сторону магазину «АТБ», що розташований по вул. Передовій в м. Дніпро. На фото №2 зображений ОСОБА_3 ;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.06.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_20 впізнав особу, зображену на фото №2, як таку, яка 19.04.2020 приблизно о 22-30 годині бігла зі сторони вул. Гуртової в м. Дніпро в сторону магазину «АТБ», що розташований по вул. Передовій в м. Дніпро. На фото №2 зображений ОСОБА_16
-переглядом в судовому засіданні відеозаписів слідчих експериментів за участі потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_23 .
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України як такі, що виразилися в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілому, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаних у суді потерпілого ОСОБА_5 та свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 у суду немає.
Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать одне одному і узгоджуються між собою.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника про те, що обвинувачений не скоював кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме: не спричиняв потерпілому ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, його обмовляють як потерпілий ОСОБА_5 , так і свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , суд вважає неспроможними і не може прийняти їх до уваги, оскільки вони суперечать фактичним обставинам справи, встановленим в суді при розгляді справи, та дани обвинуваченим з метою уникнути відповідальності за скоєння кримінального правопорушення. Саме його винуватість в скоєнні вказаного у вироку кримінального проступку підтверджується послідовними показами в суді вищевказаних осіб потерпілого та свідків.

Так, потерпілий ОСОБА_5 безпосередньо в суді підтвердив те, що дійсно саме обвинувачений ОСОБА_3 19.04.2020 приблизно о 22-35 годині біля будинку АДРЕСА_2 наніс йому металевим предметом, схожим на ніж, один удар с права на ліво в область носу та один удар в область лівого передпліччя в верхній третині. Свідок ОСОБА_13 показав суду, що в той день бачив, як ОСОБА_3 наніс ОСОБА_5 тілесні ушкодження, бо саме він розмахував рукою перед обличчям потерпілого. Свідок ОСОБА_20 вказав на те, як обвинувачений ОСОБА_3 з іншим невідомим хлопцем 19.04.2020 біля магазину АТБ рухались в бік вул. Гуртової та вул. Передової в м. Дніпро, а потім швидко тікали та в цей момент одразу до нього підійшов потерпілий ОСОБА_24 з кров`ю на обличчі.

Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.04.2020, 15.05.2020, 20.05.2020 потерпілий ОСОБА_5 , свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 впізнали на фото обвинуваченого ОСОБА_3 , як особу, яка спричинила ОСОБА_24 тілесні ушкодження. При проведенні слідчих експериментів 18.05.2020 та 19.05.2020 за участі потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_13 останні вказали на обставини та механізм спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, що зафіксовано на відеозаписах, відтворених в суді.

Вищеперелічені докази через їх несуперечність та узгодженість між собою свідчать про неспроможність доводів обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника щодо нескоєння ним кримінального правопорушення. Як потерпілий ОСОБА_5 , так і вказані вище свідки, не знали обвинуваченого, відносин з ним не мали, що сам підтвердив ОСОБА_3 в суді, тому суд вважає, що будь-яких підстав для обмови обвинуваченого потерпілим та свідками не має, відповідно і немає жодних підстав ставити під сумнів їх покази в суді, оскільки всі вони були попереджені про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 385 КК України, та давали в суді покази під присягою, в результаті справи не зацікавлені. Зазначені пояснення потерпілого, як і покази свідків, є незмінними, послідовними та повністю узгоджуються між собою та в сукупності опосередковано підтверджують обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника про те, що потерпілий ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_13 сплутали його з ОСОБА_16 та про те, що саме останній міг спричинити ОСОБА_5 тілесні ушкодження, спростовуються зазначеними вище доказами та протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 21.04.2020, 15.05.2020, 20.05.2020, в яких ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 впізнали ОСОБА_16 , як особу, яка знаходилась поряд, коли ОСОБА_3 наносив потерпілому тілесні ушкодження. Потерпілий ОСОБА_5 в судових засіданнях чітко та впевнено вказував на обвинуваченого ОСОБА_3 , як на особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження.

Суд критично ставиться до показів свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , щодо невинуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення та відхиляє їх, оскільки ці показання, посилання на невинуватість ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження ході судового слідства, повністю спростовуються об`єктивною сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не мають протиріч. Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 є батьками обвинуваченого ОСОБА_25 , безпосередньо не були свідками обставин кримінального правопорушення, скоєного відносно ОСОБА_5 та, таким чином, вказаних осіб слід вважати заінтересованими в тому, щоб ОСОБА_3 уникнув кримінальної відповідальності.

Також суд звертає увагу на наявність розбіжностей у поясненнях зазначених свідків та на їх невідповідність, що свідчить про явну зацікавленість свідків допомогти уникнути ОСОБА_3 кримінальної відповідальності, та останні своїми показами намагаються штучно створити алібі для обвинуваченого ОСОБА_3 .

Стосовно виклику до суду для надання показів свідка ОСОБА_16 відповідно до клопотання сторони захисту адвоката ОСОБА_6 суд наголошує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України суд викликає особу шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Всупереч вимогам даної статті КПК України стороною захисту, незважаючи на тривалий час знаходження справи в суді, не було надано жодних даних щодо зазначеної особи, а саме: адреси проживання, номеру мобільного телефону, тому суд позбавлений можливості забезпечити виклик свідка для його допиту в суді.

Крім того, згідно з ч. 1, 2, 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, стороною захисту, яка була вільна у використанні своїх прав в межах та у спосіб, передбачений КПК України, протягом всього судового розгляду, враховуючи вимоги ч. 6 ст. 22 КПК України, та те, що суд створив стороні захисту всі необхідні умови для реалізації нею процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, будь-яких даних, відомостей щодо здійснення виклику особи до суду для надання показів в кримінальному провадженні, стороною захисту надано не було.

Окрім цього, стороною захисту було долучено до справи заяву та клопотання ОСОБА_22 , яка зверталась до органів поліції. Суд вважає, що дані заява та клопотання не спростовують фактичні обставини, які встановлені судом у вироку відносно ОСОБА_3 , у зв`язку з чим суд не розцінює їх як доказ, який спростовує або підтверджує обставини кримінального правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_3 .

З огляду на вищевикладене, досліджені судом докази у своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Суд виконав вимоги ст. 22 КПК України та забезпечив повне та всебічне дослідження всіх обставин кримінального провадження, належним чином перевірив доводи сторони захисту, з`ясував всі обставини, що мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, скоїв вперше даний проступок, свою вину не визнав, за місцем проживання скарг не надходило, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, офіційно не працює, не одруженого, не має на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб.
Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, згідно зі ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи покарання, суд відповідно вимог ст.65 КК України, враховує вищенаведені обставини, позицію прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, та вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_3 у виді громадських робіт, оскільки останній вперше вчинив кримінальний правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, офіційно не працює, не має джерел доходу, а тому покарання у виді штрафу та виправних робіт не буде дієвим. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_3 , заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, суд також вважає, що відсутні підстави для застосування ст. 75 КК України, а покарання у виді арешту та обмеження волі на думку суду і з врахуванням обставин вчиненого ОСОБА_3 та його особи буде становити надмірний тягар.
До того ж, на підтвердження даної позиції Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».
Таким чином, суд вважає, що саме таке покарання у виді громадських робіт буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в сумі 1 301,46 грн та моральну шкоду в сумі 150 000,00 гривень.

Прокурор позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 в частині стягнення матеріальної шкоди просив задовольнити повністю та стягнути на користь потерпілого ОСОБА_5 з обвинуваченого ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1 301,46 грн, позов в частині стягнення моральної шкоди прокурор залишив на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 не визнав.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_25 матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в наслідок кримінального правопорушення, підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 3 Конституції України Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Як передбачено ч. 1 ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, котра за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. У ч. 5 зазначеної норми процесуального закону встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовано, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до наданих до позовної заяви матеріалів, документально підтверджуються витрати на лікування потерпілого в сумі 1 301,46 грн, тому позовні вимоги про стягнення завданої матеріальної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_5 підлягають повному задоволенню і з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь підлягає стягненню сума в розмірі 1 301,46 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п. 1 і п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України може проявлятися у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахування інших обставин, які мають істотне значення, також при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Фізична особа, дією або бездіяльністю якої порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язана вчинити необхідні дії для його негайного відновлення (ч. 1 ст. 276 ЦК України). Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не учиняються, суд може постановити рішення про відновлення порушеного права, а також про відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням (ч. 2 ст. 276, ст. 280 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд виходить із загального принципу розумності і справедливості, що закріплений в ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

За таких обставин, враховуючи роз`яснення, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, враховуючи характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, перенесених потерпілим, який отримав легкі тілесні ушкодження, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, вважає суму, зазначену ОСОБА_5 в своїй позовній заяві, явно завищеною, а тому в якості компенсації моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого підлягає стягненню сума в розмірі 15 000,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України,суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1 301,46 гривень (одна тисяча триста одна гривня 46 коп.), в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000,00 гривень (п`ятнадцять тисяч гривень), а всього 16 301,46 гривень (шістнадцять тисяч триста одна гривня 46 коп.)
В інший частині позову ОСОБА_5 відмовити.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційногосуду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1