КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/333/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
23 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника відділу нагляду за організацією досудового розслідування і підтримання публічного обвинувачення у територіальних підрозділах управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державної фіскальної служби України Департаменту нагляду за органами безпеки фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2020 року,
прокурора ОСОБА_7 ,
ТОВ «Сільпо-Фуд» - ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:
1) АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» (МФО 313849):
№ НОМЕР_1 (українська гривня);
2) АТ «ПУМБ» (МФО 334851):
№ НОМЕР_2 (українська гривня, долар США, ЄВРО);
3) АТ «КРИСТАЛБАНК» (МФО 339050):
№ НОМЕР_3 (українська гривня);
4) АТ «УКРЕКСІМБАНК» (МФО 322313):
№ НОМЕР_4 (українська гривня);
№ НОМЕР_5 (українська гривня);
5) АБ «Південний» (МФО 328209):
№ НОМЕР_6 (українська гривня, долар США, ЄВРО);
№ НОМЕР_7 (українська гривня);
№ НОМЕР_8 (українська гривня);
№ НОМЕР_9 (українська гривня);
№ НОМЕР_10 (українська гривня);
№ НОМЕР_11 (українська гривня);
№ НОМЕР_12 (українська гривня);
6) АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО 320478):
№ НОМЕР_13 (українська гривня):
№ НОМЕР_14 (українська гривня):
№ НОМЕР_15 (українська гривня):
№ НОМЕР_16 (українська гривня):
№ НОМЕР_17 (українська гривня);
№ НОМЕР_18 (українська гривня);
7) АТ КБ «ПриватБанк»(МФО 305299):
№ НОМЕР_19 (українська гривня);
№ НОМЕР_20 (українська гривня);
№ НОМЕР_21 (українська гривня);
№ НОМЕР_22 (українська гривня);
№ НОМЕР_23 (українська гривня);
№ НОМЕР_24 (українська гривня);
№ НОМЕР_25 (українська гривня);
8) ПАТ «БАНК ВОСТОК» (МФО 307123):
№ НОМЕР_26 (українська гривня);
№ НОМЕР_27 (українська гривня);
№ НОМЕР_28 (українська гривня);
№ НОМЕР_29 (українська гривня);
№ НОМЕР_30 (українська гривня);
№ НОМЕР_31 (українська гривня);
№ НОМЕР_32 (українська гривня);
№ НОМЕР_33 (українська гривня);
№ НОМЕР_34 (українська гривня);
№ НОМЕР_35 (українська гривня);
№ НОМЕР_36 (українська гривня);
№ НОМЕР_37 (українська гривня);
№ НОМЕР_38 (українська гривня);
№ НОМЕР_39 (українська гривня);
№ НОМЕР_40 (українська гривня, ЄВРО);
№ НОМЕР_41 (українська гривня, ЄВРО);
№ НОМЕР_42 (українська гривня);
№ НОМЕР_43 (українська гривня);
№ НОМЕР_44 (українська гривня);
№ НОМЕР_45 (українська гривня);
№ НОМЕР_46 (українська гривня);
№ НОМЕР_47 (українська гривня);
№ НОМЕР_48 (українська гривня);
№ НОМЕР_49 (українська гривня, ЄВРО);
№ НОМЕР_50 (українська гривня);
№ НОМЕР_51 (українська гривня);
№ НОМЕР_52 (українська гривня);
№ НОМЕР_53 (українська гривня);
№ НОМЕР_54 (українська гривня);
№ НОМЕР_55 (українська гривня);
№ НОМЕР_56 (українська гривня);
№ НОМЕР_57 (українська гривня);
№ НОМЕР_58 (українська гривня);
№ НОМЕР_59 (українська гривня);
№ НОМЕР_60 (українська гривня);
№ НОМЕР_61 (українська гривня);
№ НОМЕР_62 (українська гривня);
№ НОМЕР_63 (українська гривня);
№ НОМЕР_64 (українська гривня);
№ НОМЕР_65 (українська гривня);
№ НОМЕР_66 (українська гривня);
№ НОМЕР_67 (українська гривня);
№ НОМЕР_68 (українська гривня);
№ НОМЕР_69 (українська гривня, англійський фунт стерлінгів, російський рубль, швейцарський франк, долар США, ЄВРО);
№ НОМЕР_70 (українська гривня);
№ НОМЕР_71 (українська гривня);
№ НОМЕР_72 (українська гривня);
№ НОМЕР_73 (українська гривня);
№ НОМЕР_74 (українська гривня);
№ НОМЕР_75 (українська гривня);
№ НОМЕР_76 (українська гривня);
№ НОМЕР_77 (українська гривня);
№ НОМЕР_78 (українська гривня);
№ НОМЕР_79 (українська гривня);
№ НОМЕР_80 (українська гривня);
№ НОМЕР_81 (українська гривня);
№ НОМЕР_82 (українська гривня);
№ НОМЕР_83 (українська гривня);
№ НОМЕР_84 (українська гривня);
№ НОМЕР_85 (українська гривня);
№ НОМЕР_86 (японська єна).
Ураховуючи наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза закриття рахунків та списання з них коштів, апеляційну скаргу, просить розглянути без виклику осіб, у володінні яких вони знаходяться.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом не враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України у слідства є всі підстави вважати, що не застосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на грошові кошти може призвести до закриття рахунків та списання коштів з них чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, оскільки вони є речовим доказом у кримінальному провадженні.
Апелянт зазначає, що грошові кошти в сумі 114 920 602 грн. отримані ТОВ «Сільпо - Фуд» в результаті вчинення безтоварних операцій із підприємствами транзитно - конвертаційної групи, що підтверджено висновками акту Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 11.01.2020 № 24/28-10-44-05/40720198, та є обґрунтовані підстави вважати, що наявні ризики їх перерахування з банківських рахунків підприємства.
Також апелянт зазначає, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі констатував факт вчинення службовими особами ТОВ «Сільпо-Фуд» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, водночас, наголошено на не співмірність застосування заходу. Однак накладення арешту в сумі 114 920 602 грн. є обґрунтованим та співмірним, оскільки саме на таку суму службові особи ТОВ «Сільпо-Фуд» ухилились від сплати податків, з чим погодився і слідчий суддя, тобто сторона обвинувачення клопотала про накладення арешту суворо в межах завданих збитків.
Крім того, апелянт зазначає, що сторона обвинувачення клопотала про накладення арешту на готівкові кошти, що знаходяться на банківських рахунках з метою недопущення операцій, що призведуть до зменшення грошових коштів на залишку, окрім обов`язкових платежів до бюджету та для виплати заробітної плати. Тобто сторона обвинувачення, дотримуючись вимог ст. 9 КПК України, діє в межах чинного законодавства та не допускає не співмірного втручання в право володіння.
Адвокатом ОСОБА_8 , який діє в інтересах ТОВ «Сільпо-Фуд» подано заперечення на вказану апеляційну скаргу, в яких останній просить оскаржувану ухвалу залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Також адвокат ОСОБА_8 , в поданих запереченнях зазначив, що податкові повідомлення-рішення, які були винесені на підставі акту перевірки від 11.01.2020 року за №24/28-10-44-05/40720198, були оскаржені ТОВ «Сільпо-Фуд» у судовому порядку та скасовані рішенням суду, що набрало законної сили.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги з доповненнями, яку вона підтримала з наведених в ній підстав та просила задовольнити її в повному обсязі, думку представника власника майна, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без зміни, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, з доповненнями прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
10.11.2020 прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 420 200 000 000 010 95 від 15.06.2020 за ч. 3 ст. 212 КК України на грошові кошти ТОВ «Сільпо-Фуд», що знаходяться на банківських рахунках.
На обґрунтування клопотання зазначив, що службові особи ТОВ «Сільпо - Фуд» у період з липня 2018 року по липень 2019 року умисно ухилились від сплати податку на додану вартість у розмірі 84,6 млн. грн. та податку на прибуткок підприємства у розмірі 30,3 млн. грн., що підтверджується актом податкової перевірки від 11.01.2020 № 24/28-10-44-05/40720198.
Згідно з актом податкової перевірки службові особи ТОВ «Аріона ІІІ», ФГ «Хмельов Олександр Васильович», ТОВ «Центр Комторг» документально оформлювали продаж сільськогосподарської продукції (олія соняшника, соняшник, ячмінь, кукурудза) на адресу ТОВ «Сільпо - Фуд» без фактичного постачання продукції, оскільки зазначений товар придбаний вказаними вище суб`єктами господарювання у підприємств з ознаками фіктивності та транзитності, в операціях з якими наявна підміна номенклатури товару, тобто придбання одного виду продукції, а реалізація іншого.
У зв`язку з викладеним прокурор просив накласти арешт на грошові кошти ТОВ «Сільпо - Фуд», які знаходяться на банківських рахунках останнього з метою збереження речових доказів, оскільки ці кошти, на думку прокурора, набуті товариством внаслідок умисного ухилення від сплати податків.
24.11.2020 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні даного клопотання прокурора.
Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, слідчий суддя суду першої інстанції послався на те, що наданими стороною обвинувачення матеріалами, зокрема, актом документальної позапланової виїзної перевірки від 11.01.2020 № 24/28-10-44-05/40720198, протоколами допитів свідків, результатами опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ «Центр Комторг», зокрема, у частині здійснення господарських операцій з ТОВ «Сільпо-Фуд» достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 212 КК України.
Не виключаючи, що грошові кошти на банківських рахунках ТОВ «Сільпо-Фуд» можуть бути речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя вважав, що доводи прокурора щодо обґрунтованості такого ступеню втручання у права та діяльність суб`єкта господарювання не є переконливими, оскільки не відповідають завданню ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження, яке згідно з абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК передбачає запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна, на яке планується накласти арешт.
З огляду на обсяг зазначених прокурором банківських рахунків, що належать ТОВ «Сільпо-Фуд», обґрунтованим є висновок, що накладення на них арешту може позбавити відповідного суб`єкта господарювання можливості здійснювати господарську діяльність, що свідчить про невиправданість такого масштабного втручання у діяльність суб`єкта господарювання потребам досудового розслідування щодо встановлення обставин вчинення злочину.
Розглядаючи застосування зазначеного прокурором заходу забезпечення кримінального провадження з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), слідчий суддя взяв до уваги, що для досягнення зазначених цілей, арешт накладається на майно підозрюваного, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного.
Враховуючи зазначене слідчий суддя прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не наведені правові підстави застосування ініційованого нею заходу забезпечення кримінального провадження, що у силу ч. 2 ст. 173 КПК є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було досліджено матеріали справи та заслухані пояснення прокурора , а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, зокрема наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 212 КК України,та що грошові кошти на банківських рахунках ТОВ «Сільпо-Фуд» можуть бути речовим доказом у цьому кримінальному провадженні. Однак доводи прокурора щодо обґрунтованості такого ступеню втручання у права та діяльність суб`єкта господарювання слідчим суддею визнано не переконливими, оскільки не відповідають завданню ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження, яке згідно з абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК передбачає запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна, на яке планується накласти арешт. Також слідчим суддею враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності, з необхідністю виконання завдань у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ч. 2 ст. 173 КПК України.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що з огляду на обсяг зазначених прокурором банківських рахунків, що належать ТОВ «Сільпо-Фуд», обґрунтованим є висновок, що накладення на них арешту може позбавити відповідного суб`єкта господарювання можливості здійснювати господарську діяльність, що свідчить про невиправданість такого масштабного втручання у діяльність суб`єкта господарювання потребам досудового розслідування щодо встановлення обставин вчинення злочину.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, тому колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно.
Крім того колегію суддів під час апеляційного розгляду встановлено, що податкові повідомлення-рішення, які були винесені на підставі акту перевірки від 11.01.2020 року за №24/28-10-44-05/40720198, були оскаржені ТОВ «Сільпо-Фуд» у судовому порядку та скасовані рішенням суду, що набрало законної сили.
З огляду на зазначене, вказані в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються викладеним.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, з викладеними у ній доводами без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4