КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/648/2021 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Чернігівським апеляційним судом та Семенівським районним судом Чернігівської області кримінальне провадження №0000113 від 13.05.2017 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 16.10.2018,
ВСТАНОВИЛА:
ВирокомНовгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 16.10.2018
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костобобрів Семенівського району Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік. На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_10 покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 1445 гривень 33 копійки майнової шкоди, 8 000 (вісім) тисяч в рахунок відшкодування моральної шкоди та 5 200 (п`ять тисяч двісті) гривень в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, а всього 14 645 (чотирнадцять тисяч шістсот сорок п`ять) гривень 33 копійок. Долю речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що 12 травня 2017 року близько 19.00 год. ОСОБА_11 , перебуваючи на території ПП «Зірка» по вул. Заложок, с. Костобобрів Семенівського району Чернігівської області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно завдав одного удару правою ногою по правій нозі ОСОБА_8 , після чого наніс один удар кулаком правої руки в ніс потерпілому, в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у виді закритого перелому основної фаланги 3-го пальця правої ступні без зміщення відламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 67 від 10 червня 2017 року відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості та тілесні ушкодження у виді забійної рани носа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить: скасувати ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20.09.2018 про відмову в задоволенні клопотання про надання доступу до речей та документів та надати дозвіл до речей та документів: амбулаторної картки №0411 та рентгенограми правої ступні у проекціях № 533 від 15.05.2017 на ім`я ОСОБА_8 ; скасувати ухвалу Новгород-Сіверського районного суду від 20.09.2018 про відмову в призначенні судово-медичної експертизи за його клопотанням; скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження, з підстав передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України.
Посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та вказував на те, що обвинувальний вирок суду ґрунтується на припущеннях, що потягло за собою необґрунтованість його засудження.
Зокрема скаржник не погоджуєтьсяз висновком судово-медичного експерта №67 від 10 липня 2017 року, та, водночас, вказуєна безпідставність відмови судом першої інстанції в задоволенні його клопотання про надання доступу до речей і документів:медичних документів потерпілого, на підставі яких такий висновок було складено, та безпідставність відмови у призначенні судово-медичної експертизи за його клопотанням.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 30.05.2019 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишено без задоволення, а вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 16.10.2018 у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 122 КК України - без зміни.
Постановою Верховного суду від 02.06.2020 касаційну скаргу засудженого задоволено частково. Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 30 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції, з тих підстав, що відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК суд зобов`язаний створити необхідні умови для реалізації стороною захисту її процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а оскільки суд не виконав такий обов`язок, то це є порушенням кримінального процесуального закону. Оскільки питання про доступ до медичних документів потерпілого та призначення експертизи ставилися стороною захисту також і в суді апеляційної інстанції, то цей суд не був позбавлений можливості їх вирішити. Водночас, суд апеляційної інстанції, переглянувши справу, визнав неспроможними доводи засудженого і залишив без задоволення заявлені ним вимоги. Крім того, апеляційний суд не дав вичерпної відповіді на всі аргументи сторони захисту.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги поданої апеляційної скарги; пояснення прокурора та потерпілого ОСОБА_8 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили вирок суду залишити без зміни; вивчивши матеріали кримінального провадження; перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідност. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, ґрунтується на зібраних та належним чином перевірених у суді доказах.
З огляду на доведеність винуватості вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що його засуджено незаконно за злочин, який він не вчиняв, колегія суддів уважає неспроможними, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у повній мірі підтверджується сукупністю доказів, безпосередньо дослідженими судом під час судового розгляду, яким суд дав оцінку у їх сукупності.

Так, на підтвердження встановлених фактичних обставин справи суд першої інстанції обґрунтовано послався як на доказ на показаннями потерпілого ОСОБА_8 про те, що 12 травня 2017 року близько 19:00 ОСОБА_7 , перебуваючи на території ПП «Зірка» на вул. Заложок у с. Костобобрів Семенівського району Чернігівської області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин умисно ударив правою ногою по правій нозі, після чого завдав ще одного удару правим кулаком у ніс. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 він отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому основної фаланги 3-го пальця правої ступні без зміщення відламків, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 67 від 10 червня 2017 року відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, та тілесні ушкодження у вигляді забійної рани носа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Також, суд першої інстанції дав оцінку у розумінні ст. 94 КПК України показанням свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 щодо обставин події.
Показання потерпілого та свідків є послідовними, узгоджуються між собою таоб`єктивно підтверджується доказами, дослідженими судом, на які суд послався у вироку, зокрема: даними, що містяться у заяві ОСОБА_8 №702 від 12.05.2017, зареєстрованої в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Семенівського ВП Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області, в якій він просить провести перевірку по факту нанесення йому тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_7 ; даними витягу з ЄРДР, згідно якого 12.05.2017 в чергову частину Семенівського ВП ГУНП у Чернігівській області поступила заява від ОСОБА_8 про те, що 12.05.2017 близько 19 год. 30 хв. йому спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_7 ; даними протоколу огляду від 13.05.2017 та даними протоколів слідчих експериментів, у яких детально зафіксовані показання потерпілого та свідків щодо обставин виникнення конфлікту та механізму нанесення ОСОБА_17 тілесних ушкоджень потерпілому; даними судово-медичної експертизи № 67 від 10.06.2017 про те, що у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження, які відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості; тілесне ушкодження у вигляді забійної рани носа, котра виникла від дії тупого предмету (предметів), в тому числі і в результаті нанесення удару кулаком руки з боку сторонніх осіб, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Суд у вироку дав детальну оцінку зазначеним доказам та навів достатнє обґрунтування для їх прийняття.
Отже, колегія суддів уважає доводи обвинуваченого про недоведеність його винності у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, оскільки суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі докази кримінального провадження в їх сукупності, визнав їх належними та допустимими, перевірив надані органом досудового розслідування докази та дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Зокрема доводи обвинуваченого про те, що висновок експерта№ 67 від 10.06.2017 є необгрунтованими, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції і свого підтвердження не знайшли.
Так, згідно даних висновку експерта № 67 від 10.06.2017 у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості; тілесне ушкодження у виді забійної рани носа, яка виникла від дії тупого предмету (предметів), в тому числі і в результаті нанесення удару кулаком руки з боку сторонніх осіб, і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Також експерт у своєму висновку вказав, що тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_18 могли утворитися в процесі боротьби, тілесних ушкоджень, характерних для самооборони, на тілі не виявлено. Беручи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у гр. ОСОБА_18 , утворення їх при падінні на площину, вважає, не можливим.
У суді першої інстанції експерт ОСОБА_19 підтвердила висновок та зазначила, що експертизу проведено на підставі даних оригіналів медичних документів, рентгенограми та інших документів.
При дослідженні судом першої інстанції зазначеного висновку порушень вимог ст.ст. 101 та 102 КПК України не встановлено, позаяк висновок ґрунтується на спеціальних знаннях відповідно до одержаного експертами фаху та експертних спеціальностей, наданий в межах компетенції експертів, порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи не встановлено; суд оцінив висновок експерта № 67 від 10.06.2017 як доказ у розумінні ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достатності.
Водночас ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20.09.2018 відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого про призначення судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні № 0000113 від 13.05.2017.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувачений у заявленому клопотанні не вказав, яку саме експертизу необхідно призначити та з яких підстав, з огляду на те, що згідно із процесуальним законодавством України виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні, - залежно від наявності до того певних підстав.
З таким вирішенням клопотання погоджується і колегія суддів, позаяк як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 не навів переконливих мотивів, з яких він не погоджується із висновками експерта, та не вказав підстав для призначення експертизи. При цьому у суді апеляційної інстанції клопотання про призначення судово-медичної експертизи сторонами не заявлялося.
При дослідженні висновку експерта суд виходив з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Також суд наголошує, що в силу вимог ч. 1 ст. 318 КПК України, судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку, а призначення експертизи без достатніх на те підстав призведе до невиправданої тяганини та порушення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Також, ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20.09.2018 відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого про тимчасовий доступ до речей і документів в кримінальному провадженні № 0000113 від 13.05.2017, мотивуючи тим, що клопотання не відповідає вимогам визначеним ст. 160 КПК України, обвинуваченим не доведено наявності обґрунтованих підстав для надання тимчасового доступу до документів; також суд зазначив, що зі змісту клопотання вбачається, що документи, до яких обвинувачений просить надати тимчасовий доступ, можуть містити лікарську таємницю, яка відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 162 КПК України належить до охоронюваної законом таємниці.
Колегія суддів погоджується з таким рішенням з наведених у ньому мотивів.
Крім того, медична документація потерпілого, яку ОСОБА_7 наполягав витребувати, була предметом дослідження експерта (враховані експертом) при проведенні судово-медичної експертизи, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині експертизи, зокрема експерт дослідив амбулаторну карту № НОМЕР_1 , рентгенограму правої ступні в 2-х проекціях № 533 від 15.05.2017 на ім`я ОСОБА_8 , а тому доводи апелянта у цій частині є безпідставними.
Суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, дотримуючись принципу диспозитивності, створив умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав відповідно до ст. 26 КПК України, розглянув клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 як про призначення судово-медичної експертизи, так і про тимчасовий доступ до речей і документів, прийняв обгрунтовані рішення, належним чином їх умотивувавши, а відтак доводи обвинуваченого щодо неповноти судового розгляду, що полягає у безпідставномувідхиленні судом заявлених ним клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів, зокрема медичних документів потерпілого та призначення судово-медичної експертизи, на переконання колегії суддів, є неспроможними, оскільки судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законногота обґрунтованого судового рішення.
При цьому, всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції не надав переваги будь-якому доказу у справі, а навпаки відповідно до вимог закону обґрунтував вирок на тих доказах, які були розглянуті та перевірені в судовому засіданні, надавши їм належну правову оцінку, зазначивши у вироку, чому він узяв до уваги одні докази й відкинув інші.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та призначив обвинуваченому покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Також суд обґрунтовано застосував положення ст. 75 КК України, належним чином вмотивувавши своє рішення.
Також колегія суддів уважає, що цивільний позов вирішено у відповідності до вимог статей 128, 129 КПК України та згідно положень ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України.
При перегляді апеляційним судом вироку суду першої інстанції істотних порушень КПК України, що унеможливлювали би прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування, передбачених ст. 409 КПК України, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 16.10.2018 щодо ОСОБА_9 - без зміни.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення копії судового рішення.
Судді: _____________ _____________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4