Справа № 288/1306/20
Провадження № 1-кп/288/32/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року смт. Попільня
Попільнянський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Попільня Житомирської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 від 15 липня 2020 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишневе, Києво - Святошинського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, громадянина України, українця, в силу статті 89 КК України раніше не судимий,
що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України,
ВСТАНОВИВ:

13 липня 2020 року близько 23-30 години ОСОБА_4 знаходячись на території паркової зони для відпочинку, що розташована по АДРЕСА_2 , побачив знайомого ОСОБА_5 , який в той час з`ясовував особисті відносини з відпочиваючим ОСОБА_6 . Під час вказаного конфлікту ОСОБА_5 та ОСОБА_6 почали штовхати один одного руками від чого обидва, втративши рівновагу, впали на тротуарну плитку, де продовжували тяганину, а ОСОБА_4 , спостерігаючи за вказаним конфліктом, вирішив допомогти ОСОБА_5 у вирішенні конфлікту і у нього виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи даний злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, розуміючи протиправність вчинюваних дій, скориставшись тим, що ОСОБА_6 лежав тротуарній плитці, ОСОБА_4 з метою спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до нього, та наніс один удар ногою в область щелепи, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження середнього ступеню важкості у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи зліва в ділянці 2-3 зуба (32-33 зуба) та закритого перелому суглобового відростка нижньої щелепи справа зі зміщенням уламків, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України визнав повністю, дав покази, які відповідають змісту обвинувачення та погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив судові засідання проводити без його участі, щодо міри покарання поклався на розсуд суду.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорював їх, позиція його є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку згідно статті 349 КПК України.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та аналізуючи зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною 1 статті 122 КК України, які виразились в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обираючи обвинуваченому міру та вид покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, згідно статті 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, згідно стаття 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 в силі статті 89 КК України раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також судом враховуються й результати досудової доповіді у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , складеної Попільнянським районним сектором філії державної установи «Центр пробації» в Житомирській області від 26 квітня 2021 року, з якої вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, спосіб його життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе, оскільки рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб не є високим. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації; інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника наступних обов`язків: -періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; -повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; -працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

При визначенні міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги положення статей 1, 50 КК України, згідно яких Кримінальний кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, а також запобігання злочинам. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас, при призначенні покарання, суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно статті 12 КК України, форму вини, а також особливості конкретного злочину.
При даних обставинах враховуючи вищевикладені обставини суд призначає покарання ОСОБА_4 в межах санкції частини 1 статті 122 КК України у виді позбавлення волі, разом з тим, беручи до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин, позицію прокурора, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не є суспільно-небезпечними, а його виправлення й перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тому на підставі статті 75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 1 п. 1, 2, ч. 3 п. 2 ст. 76 КК України, оскільки таке покарання, необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати відсутні.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не пред`явлено.

Арешт на майно в даному кримінальному провадженні не накладався.
Речові докази відсутні.
Підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України та призначити йому покарання за частиною 1 статті 122 КК у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом 2 (двох) років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі статті 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи та навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з цим органом.

Строк відбуття покарання рахувати з часу набрання вироком законної сили.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1