Справа № 182/1055/21
Провадження № 1-кс/0182/254/2021
У Х В А Л А
Іменем України

22.02.2021 року м. Нікополь

Слідча суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 29.12.2020 року до ЄРДР за №0002500, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя Дніпропетровської області, не працюючого, з неповною середньою освітою, не одруженого, який не є особою з інвалідністю, не є пенсіонером, не є депутатом, на утриманні нікого не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України ,-
за участю:
прокурора ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
ВСТАНОВИЛА:
Слідча СВ Нікопольського РІП ГУНП у Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, що має правову кваліфікацію ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, про що останньому повідомлено 19.02.2021 року.
Зазначає про те, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та продовжив свою злочинну діяльність.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 25.12.2020 року приблизно о 18.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік будинку № 98 по вул. Шевченка в м. Нікополі Дніпропетровської області, зустрів малознайомого ОСОБА_6 , з яким прийшов до магазину «4 сезони» по АДРЕСА_3 , та попрохав у останнього мобільний телефон для здійснення дзвінка. Після того, як ОСОБА_6 дав йому мобільний телефон «Huawei P Smart Z», у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення вищевказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 після розмови поклав мобільний телефон до кишені своєї куртки та на прохання ОСОБА_6 віддати йому мобільний телефон, не відреагував. Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, відкрито, повторно, з корисливих мотивів викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон «Huawei P Smart Z» ринковою вартістю 4082,34 грн., чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на завдану суму. З місця злочину ОСОБА_5 втік, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Крім того, 09.01.2021 року приблизно о 23.00 год. ОСОБА_5 прийшов у гості до своєї знайомої ОСОБА_7 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , де на той час перебував і ОСОБА_8 , та побачив на столі у кухні належний ОСОБА_8 мобільний телефон «VIVO Y91C» у чорному шкіряному чохлі. У цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи в тому самому місці та в той же час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх суспільні наслідки та бажаючи їх настання, дочекавшись слушної миті, коли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вийшли з кухні в іншу кімнату, умисно, таємно, повторно, із корисливих мотивів зі столу викрав мобільний телефон «VIVO Y91C» ринковою вартістю 2010 грн. у чорному чохлі ринковою вартістю 100 грн., чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2110 грн. З місця злочину ОСОБА_5 втік, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Проведеним досудовим розслідуванням по даному кримінальному провадженню встановлено достатній обсяг доказів, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаних злочинів, а саме документально, шляхом проведення слідчих дій, зафіксовано його злочинні дії.
Слідчий в клопотанні зазначає, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідне забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення.
Так, наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення з корисливих мотивів, що свідчить про перетворення злочинної діяльності в основний спосіб заробітку ОСОБА_5 та може сприяти вчиненню ним нових злочинів, пов`язаних з відкритим та таємним викраденням чужого майна, оскільки підозрюваний не має офіційного заробітку. У разі визнання ОСОБА_5 винним йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років, що може спонукати його переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.
Слідчий вважає, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, як-то особисте зобов`язання, порука або застава не забезпечить належне виконання ним покладених процесуальних обов`язків, не зможуть запобігти вчиненню інших злочинів та не будуть превентивними для ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Особисте зобов`язання не може обмежити ОСОБА_5 перебувати у вечірній час на вулицях міста, що не зможе запобігти вчиняти ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, майновий стан підозрюваного, а саме відсутність офіційного місця роботи та постійного заробітку законним шляхом не надає останньому можливості внести кошти розміром 20 мінімальних заробітних плат в якості застави.
Також, в оточенні ОСОБА_5 не має особи, яка заслуговує на довіру та може поручитися за виконання ним процесуальних обов`язків.
Враховуючи вищевикладене, слідчий просить обрати запобіжний захід для ОСОБА_5 у вигляді цілодобового домашнього арешту, зобов`язавши прибувати до першою вимогою до правоохоронних органів та суду, цілодобово не залишати місце свого постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання у повному обсязі.
Підозрюваний проти обставин, викладених у клопотанні слідчого, не заперечив, свою вину визнав. Підтримав клопотання про застосування до нього цілодобового домашнього арешту.
Захисник у судовому засіданні був відсутній. ОСОБА_5 з процесуальними правами ознайомлений та захисника не потребує, що підтвердив у судовому засіданні. Обставин, передбачених ст. 52 КПК України щодо обов`язкової участі захисника, судом не встановлено.
Заслухавши прокурора, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя дійшла наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою (ч. 1 ст. 176 КПК України ).
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Суд у рішенні по справі "Белчев проти Болгарії" наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
За змістом ч.ч.1,2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вищевказаних обставин.
Обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визнає обов`язковою умовою правомірності і законності попереднього ув`язнення. Проте, поняття "обґрунтована підозра" відповідно до мети підпункту "с" п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) у практиці ЄСПЛ має певні особливості. Це поняття не є тотожним поняттю "обґрунтоване обвинувачення" й на стадії арешту чи затримання особи не вимагається, щоб було достатньо доказів саме для висновку про винуватість особи у вчиненні того чи іншого правопорушення. Обґрунтована підозра для попереднього ув`язнення у практиці ЄСПЛ - це існування фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа могла вчинити злочин. Однак тлумачення поняття "обґрунтована підозра" і висновок про те, що саме може розглядатися як така підозра, залежить від усіх обставин кримінального правопорушення (рішення ЄСПЛ від 30.08.90 р. у справі "Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства").
Тобто, розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1 (с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, § 45).
Відповідно до матеріалів клопотання ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.
Дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, які переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 може бути причетним до вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, що підтверджується наданими до клопотання копіями матеріалів кримінального провадження в їх сукупності. Свою вину ОСОБА_5 також визнав у ході розгляду клопотання.
У клопотанні слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, незаконний вплив на потерпілих і свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.
Суд вважає, що прокурором, слідчим у повному обсязі доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що не виключена можливість того, що підозрюваний, без обрання запобіжного заходу, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно зі ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Підсумовуючи викладене, приймаючи до уваги обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, наявність ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а також ураховуючи обставини, визначені статтею 178 КПК України (майновий стан, відсутність місця роботи, міцних соціальних зв`язків, наявність судимостей), вважаю, що необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
З урахуванням зазначеного, суд знаходить клопотання про обрання запобіжного заходу обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись статтями 132, 176-179, 181, 194, 197, 206 КПК України, слідча суддя -

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 29.12.2020 року до ЄРДР за №0002500, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, суду;
- не відлучатися із м. Нікополя Дніпропетровської області, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Нікопольського РУП ГУНП України в Дніпропетровській обл..
Строк дії ухвали - не більше ніж два місяці, а також не більше строку досудового розслідування, тобто до 19.04.2021 року і у разі необхідності може бути продовжений за клопотанням прокурора. Після закінчення строку ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Контроль за виконанням запобіжного заходу здійснює слідчий, а коли справа перебуває в провадженні суду - прокурор.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1