У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року
м. Київ

справа №954/63/20
провадження №51-1023ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 19 червня 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 14 січня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 19 червня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі - КК України) та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 14 січня 2021 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, апеляційну скаргу прокурора зі змінами задоволено. Вирок Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 19 червня 2020 року стосовно ОСОБА_4 змінено.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування ОСОБА_4 покарання, призначеного цим вироком, період його попереднього ув`язнення з 02 грудня 2019 року по 03 грудня 2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
У решті вирок залишено без зміни.
Як установлено судами, ОСОБА_4 08 листопада 2019 року приблизно о17:00 приїхав на територію зернового току на АДРЕСА_1 на автомобілі AUDIA6, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на який з метою вчинення шахрайських дій встановив викрадений ним реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 з автомобіля SUBARU LEGACY OUTBACK, що належить ОСОБА_6 . Переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ТОВ "ФЕРТА ХІМ ТРАНС", що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, Центральний район, вул. Малинна, 21а, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із корисливих мотивів під приводом продажу насіння соняшника сорту «гібрид ЗЛАТСОН» шляхом обману, який виразився в усному повідомленні потерпілій неправдивих відомостей, що саме він є власником насіння соняшника та бажає його реалізувати за обговореною сторонами вартістю, спонукав менеджера ОСОБА_7 передати йому грошові кошти в сумі 118000 грн та 9400 доларів США, що в згідно курсу НБУ станом на 28 листопада 2019 року становило 225453 грн, після отримання яких на вказаному автомобілі AUDIA6 покинув місце вчинення злочину та зник у невідомому напрямку. Своїми діями спричинив ТОВ "ФЕРТА ХІМ ТРАНС" в особі ОСОБА_7 матеріальні збитки на загальну суму 343453 грн.

Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засудженим викладено вимогу про зміну оскаржуваних судових рішень в частині призначення покарання у зв`язку невідповідністю призначеного покарання його особі, застосування положень ст. ст. 75, 76 КК Українита звільнення його від призначеного покарання у виді 3 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю три роки.

На обґрунтування своїх доводів щодо невідповідності призначеного покарання особі засудженого зазначає, що суди при призначенні йому покарання не врахувалийого щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність судимості, наявність постійного місця проживання та роботи, повне відшкодування шкоди та думку потерпілої, наявність дитини на утриманні, позитивну пост кримінальну поведінку, а також висновок органу пробації про середній ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення.

Крім того вказує, що судом першої інстанції не дотримано вимог обґрунтованості і вмотивованості судового рішення відповідно до ч.2 ст.370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), а суд апеляційної інстанції вийшов за межі перегляду апеляційної скарги на судове рішення усупереч положенню ч.1 ст. 404 КПК України.

Мотиви Суду
Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були про встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Доводи касаційної скарги засудженого про те, що судами при призначенні покарання не враховано того, що він раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання та роботи, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдані збитки, відсутні обставини, які обтяжують покарання, висновок органу пробації, які є аналогічними доводам апеляційної скарги захисника засудженого, судом апеляційної інстанції визнано неспроможними.
Як зазначив суд апеляційної інстанції при призначенні покарання ОСОБА_4 суд першої інстанції врахував як обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття засудженого у вчиненні злочину, добровільне відшкодування ним заподіяної злочином шкоди, його позитивні характеристики, що дало суду підстави для призначення покарання в мінімальному розмірі, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, в той час як санкція цієї норми кримінального закону передбачає безальтернативний вид покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.
Водночас як встановлено судами та зазначено в судових рішеннях, ОСОБА_4 з місця події зник, а його злочинна діяльність була викрита виключно через оперативне втручання працівників поліції, тому його доводи про активне сприяння розкриттю злочину не відповідають дійсності.
Крім того, судами також враховано й спосіб та обставини вчинення засудженим злочину - заволодіння ним коштами у великому розмірі, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину.
Що стосується доводів засудженого про те, що судами не врахована думка потерпілого при призначенні йому покарання, а також те, що ним повністю відшкодована шкода, то вони є неспроможними, оскільки вказані обставини були враховані судом при призначенні покарання, однак такі не мають вирішального значення, про що правильно зазначив суд апеляційної інстанції.
Щодо доводів касаційної скарги про стійкі соціальні зв`язки, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, позитивної характеристики, то відповідно до висновків суду апеляційної інстанції, вони не є тими чинниками, які б свідчили про зменшення суспільної небезпечності особи засудженого та беззаперечно давали підстави для висновку про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням, а отже суд першої інстанції врахував всі обставини, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення засудженому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 190 КК України в мінімальному розмірі, яке належить відбувати реально та неможливість застосування положень ст. 75, 76 КК України, зважаючи на тяжкість вчиненого злочину, конкретні обставини й спосіб його вчинення, середній ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем проживання, з чим погоджується й суд касаційної інстанції.
Що стосується доводів засудженого про те, що судом першої інстанції не дотримано вимог обґрунтованості і вмотивованості судового рішення відповідно до ч.2 ст.370 КПК України, то вони є безпідставними, оскільки відповідно до вказаної статті КПК України судове рішення має бути належним чином обґрунтованим та вмотивованим, а приписи ст. 65 КК України зобов`язують суд врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог кримінального процесуального закону перевірив усі доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 , які аналогічні доводам касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 та навів відповідні мотиви на їх спростування, з якими погоджується і суд касаційної інстанції.
Таким чином, Суд вважає, що призначене засудженому покарання відповідає принципам законності, індивідуалізації, справедливості та співмірності.
З огляду на викладене, підстав вважати призначене засудженому покарання явно несправедливим через суворість або призначеним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність Суд не вбачає.
Інших доводів, які б свідчили про істотне порушення норм матеріального чи процесуального права, що були б підставами для скасування судових рішень, засудженим у касаційній скарзі не наведено.
Вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам статей 370, 419 КПК України.
Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 19 червня 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 14 січня 2021 року.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3