Номер провадження: 11-сс/813/864/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2021 року про повернення скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000778, внесеному до ЄРДР від 12 серпня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2021 року повернуто адвокату ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , його скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000778, внесеному до ЄРДР від 12 серпня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що заявник в своїй скарзі ніяким чином не обґрунтував поважність причин пропуску строку на оскарження постави слідчого від 31 липня 2020 року, оскільки фактичне звернення до слідчого судді відбулось 20 травня 2021 року.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_7 , в якій стверджує про необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді та просить її скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовільнити його скаргу від 18 травня 2021 року.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що строк на оскарження постанови слідчого до слідчого судді пропущено з поважних причин, а саме з тих підстав, що таку постанову адвокат отримав саме 18 травня 2021 на електронну пошту.

Таким чином, на переконання апелянта, оскаржувана ухвала слідчого судді суперечить вимогам ч.1 ст.304 КПК України, оскільки зазначеною нормою регламентовано строк оскарження рішень слідчого, прокурора, дізнавача у формі постанови у десятиденний строк з моменту саме отримання стороною кримінального провадження копії такого рішення.

Позиції учасників апеляційного провадження

03 червня 2021 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява адвоката ОСОБА_8 , в якій останній просить провести розгляд його апеляційної скарги за його відсутності, апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив задовільнити.

Прокурор, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 у судове засідання апеляційного суду не прибув, з клопотанням та заяви про відкладення, перенесення розгляду справи не звертався.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Частина перша ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1-4 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що права та свободи людини і громадянина, у відповідності до ст.55 Конституції України, захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Разом з цим, специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють, водночас право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків подання (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.
Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.
Відповідно до положень ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.
Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження дій, рішень чи бездіяльності та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
У рішенні від 11.03.2011 року у справі №2-рп/2011 Конституційний Суд України (пп.3.3 п.3 мотивувальної частини) зазначив, що «Верховна Рада України в законах України визначає судочинство та судоустрій і підсудність справ як їх елемент, а також може встановлювати випадки, в яких не допускається оскарження рішень суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством».
Таким чином, із системного аналізу наведених норм Конституції України, кримінального процесуального закону та правових висновків Конституційного суду України можна зробити висновок, що конституційний принцип забезпечення судового оскарження рішення, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора гарантує право звернення до суду зі скаргою, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження, що регламентовано положеннями ст.55 Конституції України та ст.24, 303 КПК України.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно із ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.
Відтак, виконуючи вимоги ч.5 ст.9 КПК України, суд, вирішуючи питання щодо можливості оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора також враховує правові позиції Європейського суду з прав людини стосовно доступу до правосуддя.
Так, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визнана Україною, закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Осман проти Сполученого Королівства» (1998 р.) зазначено, що обмеження не буде сумісним з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».
У рішенні у справі «Мельник проти України» (2006 р.) ЄСПЛ зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Golder v. the United Kingdom» від 21 лютого 1975 року, серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.
Відповідно до ст.113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Статтею 304 КПК України чітко визначено строк подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, її повернення або відмову у відкриття провадження за скаргою. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Пунктом 3 частини другої цієї статті регламентовано дії слідчого судді у разі, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчим суддею не встановлено підстав для поновлення адвокату ОСОБА_6 строку на оскарження, оскільки рішення прокурора про закриття кримінального провадження датується 31 липня 2021 року, проте, фактичне звернення адвоката до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси мало місце лише 20 травня 2021 року, про що свідчить штамп відповідного суду.
Апеляційний суд погоджується з таким твердженням слідчого судді та одночасно вважає необґрунтованими посилання адвоката ОСОБА_6 на обставину того, що, останній отримав постанову прокурора про закриття кримінального лише 18 травня 2021 року, оскільки, дійсно, в доданих до скарги матеріалах вбачається фотознімок екрану, на якому зображено електронну поштову скриньку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та відкритий отриманий від « ІНФОРМАЦІЯ_2 » електронний лист від 18 травня 2021 року, о 11 годині 52 хвилини, проте, з такого додатку до скарги адвоката не можливо встановити, по-перше, кому належить ця електронна скринька, по-друге, хто є відправником цього листа, та які саме додатки (закріплені файли) містить цей лист.
Поняття поважної причини за своїм характером є оціночним. Усталена судова практика свідчить про те, що поважними причинами можуть бути визнані стихійні лиха, що викликані силами природи (землетрус, повінь, злива, зсув, ураган тощо), хвороба, тривале відрядження, смерть близьких, інші трагічні та непередбачені події в житті людини, тобто це обставини, які не залежать від заінтересованої особи і завадили їй здійснити у встановлений законом строк певні дії. Слід зазначити, що перешкода, яка не дозволяє вчинити в строк процесуальну дію, може мати і юридичний характер (несвоєчасне вручення копії процесуальних документів тощо).
Разом з цим, апеляційний суд дійшов висновку про те, що правильним є висновок слідчого судді про відсутність підстав у поновлені строку адвокату на оскарження постанови прокурора про закриття кримінального провадження з підстав відсутності поважних причин пропуску такого строку.
Згідно п.1 ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 належить залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси без змін.

з метою забезпечення права представника ОСОБА_9 на доступ до суду, яке випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» і є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси області від 26 березня 2021 року пропущений представником ОСОБА_9 з поважних причин та підлягає поновленню.

Керуючись статтями 117, 350, 376, 395, 418, 419 КПК України апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2021 року, якою повернуто адвокату ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , його скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000778, внесеному до ЄРДР від 12 серпня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4