Справа № 523/8509/17
Провадження № 1-кп/522/810/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року колегія суддів Приморського районного суду м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005508 від 18.08.2016 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Святово Переславського району Ярославської області Російської Федерації, громадянина України, не працевлаштованого, одруженого, з середньою освітою, без реєстрації на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 14.02.2002 р. Кіровоградським районним судом м. Кіровоград за ч. 4 ст. 186, ст. 69 КК України до 4-х років позбавлення волі;
- 07.06.2004 р. Ленінським районним судом м. Полтави за ст. 391, 71 КК України та остаточного призначено покарання у виді 2-х років позбавлення волі.
- 23.01.2007 р. Ленінським районним судом м. Кіровоград за ч. 2 ст. 186 КК України - до 4-х років 6-ти місяців позбавлення волі;
- 04.09.2007 р. Кіровоградським районним судом м. Кіровоград за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ст. 70, 71, 72 КК України - до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 03.06.2015 р. Рівненським районним судом Рівненської області за ст. 391, 70 КК України та остаточно призначено покарання у виді 2-х років 3 місяців позбавлення волі.
обвинувачуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Кіровоград, громадянки України, одруженої, з середньою освітою, без реєстрації на території України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 08.10.2009 р. Знам`янським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на 5 років, від відбування покарання звільнена з іспитовим строком на 3 роки;
- 10.02.2010 р. Ленінським районним судом м. Кіровоград за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 76 КК України до позбавлення волі на 5 років, від відбування покарання звільнена з іспитовим строком на 3 роки;
- 19.04.2010 р. Кіровоградським районним судом м. Кіровоград за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 1 рік.
- 22.10.2012 р. Кіровоградським районним судом м. Кіровоград за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі на 2 роки 6 місяців.
-12.12.2013 р. Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі на 3 роки. Звільнена з місць позбавлення волі 05.07.2014 відповідно до ЗУ «Про Амністію».
обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Одеської області Біляївського району, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
- 09.08.2001 р. Біляївським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України до позбавлення волі на 3 роки;
- 05.03.2007 р. апеляційним судом Одеської області за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 12.04.2016 року,
- 10.10.2018 р. Приморським районним судом м. Одеси від 10.10.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі;
- 09.04.2019 р. Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі,
обвинувачуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

потерпілого ОСОБА_18 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

18.08.2016 р. близько 01:10 годині ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановлена в ході досудового розслідування особа, заздалегідь розробивши злочинний план з розподілом ролей, діючи за попередньою змовою групою осіб прибули до будинку АДРЕСА_4 з метою вчинення розбою.

Далі, ОСОБА_7 , діючи згідно заздалегідь розробленого плану, подзвонила у дверний дзвінок кв. АДРЕСА_5 вищевказаного будинку та повідомила потерпілого ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що його нібито чекають на роботі, та таким чином виманила ОСОБА_18 з вказаної квартири чим полегшила вчинення злочину.

Після чого, близько 01.30 годин, знаходячись у вказаному будинку, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння чужим майном ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та невстановлена в ході досудового розслідування особа здійснили напад на ОСОБА_18 , який повертався з роботи, погрожуючи застосувати до ОСОБА_18 насильство, небезпечне для його життя та здоров`я та застосувавши до нього фізичне насильство у вигляді ударів в область обличчя та спини, після чого зв`язали йому руки мотузкою.

Далі, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та невстановлена в ході досудового розслідування особа, реалізуючи свій злочинний намір спрямований на вчинення розбою, діючи за попередньою змовою, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_18 , разом із ним проникли до приміщення квартири АДРЕСА_6 , де діючи умисно, погрожуючи предметом зовні схожим на пістолет, а також кухонним ножем застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_18 та членів його родини, відкрито заволоділи майном останнього, а саме: грошовими коштами у сумі 2000 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 50160 гривень, золотими виробами, а саме: золотим перстнем, вагою 6 грам, вартістю 5400 гривен, золотою каблучкою, вагою 4 грама, вартістю 3500 гривень, мобільним телефоном «LG-970» в корпусі білого кольору імей: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , вартістю 870 гривень, який був підключений до оператора стільникового зв`язку «МТС» № НОМЕР_3 , який матеріальної цінності для потерпілого не становить, мобільним телефоном «NOKIA», в корпусі чорного кольору, вартістю 700 гривень, який був підключений до операторів мобільного зв`язку «Лайф» та «КиївСтар», які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, а всього на загальну суму 60630 гривень.

Після цього, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду в особливо великому розмірі на загальну суму 60630 гривень.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України визнав частково та пояснив, що у серпні 2016 року ОСОБА_8 подзвонили на мобільний телефон та запропонували приїхати до Суворовського району м. Одеси, на що він погодився. Приїхавши туди приблизно о 23.00-24.00 годині разом зі своєю дружиною ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вони зустрілись з раніше не знайомим йому чоловіком на ім`я ОСОБА_19 , який запропонував допомогти забрати його борг. Окрім ОСОБА_19 була ще його дружина та друг. Їх попросили викликати на вулицю боржника на розмову. Він попросив ОСОБА_7 подзвонити у двері квартири та викликати чоловіка на вулицю, та вона так і зробила. Він, разом з ОСОБА_8 та ще двоє чоловіків, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , а також дружина ОСОБА_19 стояли у дворі будинку, а ОСОБА_7 він попросив піти до магазину, та вона пішла. ОСОБА_19 достав з сумки маски та вдягнув їх собі, дружині та своєму другові. Вони відмовились одягати маски. Потерпілий вийшов з парадної. Приблизно через 20 хвилин він повертався до дому та ОСОБА_19 разом з другом скрутили його, зав`язали руки та замотали обличчя скотчем. Вони в цей час стояли рядом. Дружина ОСОБА_19 відчинила двері та вони усі зайшли до квартири потерпілого. Тілесні пошкодження потерпілому не наносились. При ньому не було ні ножа, ні пістолету та участь в розбійному нападі він не приймав.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України визнав частково та пояснив, що у серпні 2016 року йому подзвонили та запропонували приїхати до Суворовського району м. Одеси, на що він погодився. Він, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приїхали на зустріч, де раніше не знайомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_19 повідомив, що хоче забрати свій борг. ОСОБА_6 сказав своїй дружині ОСОБА_7 подзвонити у двері потерпілого та викликати його на вулицю, та вона так і зробила. На вулиці потерпілого скрутили, та вони усі зайшли до квартири. Потерпілого поклали обличчям до низу на кухні. Він підійшов до потерпілого та присів рядом з ним, щоб він не подзвонив. Потім ОСОБА_19 дав йому маску та він надів її. Зайшовши до кімнати, він побачив жінок, які були перелякані, там проводили обшук та він зрозумів, що це пограбування. Мисник в цей час стояв у коридорі. Другий чоловік взяв ніж та став вимагати документи та гроші. У той момент він зрозумів, що він є учасником розбійного нападу. Я бачив, що були викрадені гроші. Він взяв 4000 гривень. Також, ОСОБА_8 пояснив, що туди та назад до дому вони їхали на таксі, їх віз ОСОБА_21 , який є свідком за даною справою. По дорозі до дому з ними також їхав ОСОБА_19 , який можливо загубив мобільний телефон потерпілого. Тілесні ушкодження він потерпілому не спричиняв, зброї він при собі не мав. Покази ОСОБА_6 він підтверджує.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України не визнала та пояснила, що у серпні 2016 року вона, її чоловік ОСОБА_6 та ОСОБА_8 були у них вдома. ОСОБА_6 сказав їй поїхати разом з ним в Суворовський район м. Одеси, на що вона погодилась, та приблизно о 23-00 годині вона, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та їх дитина поїхали туди на таксі. Приїхавши на місто, вона побачила двоє чоловіків та жінку. ОСОБА_6 сказав їй піти до квартири та викликати чоловіка на вулицю, який нібито був винен гроші. Вона подзвонила в квартиру, двері якої відчинила жінка та позвала свого чоловіка, і вона сказала йому вийти на вулицю. Після чого вона пішла з кумою та дітьми пити каву, а ОСОБА_6 залишився зі своїми друзями. Потім їй зателефонував ОСОБА_6 та сказав, що ми їдемо до дому. Вона з дитиною, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та чоловік з жінкою повертались до дому на таксі. Чоловік з жінкою вийшли по дорозі. Про розбійний напад їй не відомо. Покази ОСОБА_6 та ОСОБА_8 підтверджує.

Однак, незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а також невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_7 , провина ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

-показами потерпілого ОСОБА_18 , який в судовому засіданні пояснив, що 18.08.2016 року приблизно о 01.00 годині подзвонили до його квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 . Біля дверей стояла раніше не знайома йому ОСОБА_7 , яка повідомила, що йому необхідно піти на роботу. Він одягнувся та пішов на роботу в кафе-бар, розташований в 40 метрів він його під`їзду, але охоронець сказав йому, що все спокійно та він пішов додому. Не доходячи до дому на нього напали троє чоловіків, які змотали йому руки скотчем, забрали у нього ключі від квартири та пішли до квартири. В квартирі були присутні троє чоловіків, двоє з яких це раніше не знайомі йому ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Спочатку особи були без масок на обличчі, а потім наділи маски та рукавички. Зайшовши у квартиру, вони вдарили його по обличчю та тулубу, та поклали його на підлогу у кухні. Жінка, яка перебувала в квартирі, погрожувала його доньки, ОСОБА_6 вимагав гроші та у нього був пістолет або предмет на нього схожий. Третій чоловік мав при собі ніж, яким також погрожував. Раніше на вулиці він бачив ОСОБА_6 , оскільки він просив у нього закурити. Вкравши три мобільних телефони, ювелірні вироби та гроші, вони пішли.

-показами свідка ОСОБА_22 , який в судовому засіданні пояснив, що був залучений у якості понятого при проведенні впізнання свідком ОСОБА_23 трьох чоловіків та однієї жінки. Підписи на протоколах впізнання належать йому, та усі відомості були зазначені в протоколі.

-показами свідка ОСОБА_23 , який в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_6 та його дружиною ОСОБА_7 він раніше був знайомий, оскільки вони користувались його послугами у якості водія такси. 18.08.2016 року ОСОБА_6 подзвонив йому на телефон та попросив відвести до Суворовського району м. Одеси та назад, на що він погодився. Він приїхав до «Таїрова» та забирав близько 4-х осіб, серед яких були ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та відвіз їх на вул. Бочарова м. Одеси біля магазину «Сільпо». Хто ще був у машині, він не бачив, оскільки було темно. Він очікував близько 30 хвилин, прийшли ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ще хтось, у такому ж складі, як їхали туди, та він відвіз їх через окружну дорогу на «Таїрова». Наступного дня від знайшов у себе в машині мобільний телефон LG, який намагався ввімкнути, але він був без сім-картки. Після ОСОБА_6 з його знайомими, він в машині нікого більше не возив. Через декілька днів він здав мобільний телефон у ломбард. Після цього він не бачив ОСОБА_6 та інших.

Крім того, провина ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України підтверджується письмовими доказами, дослідженими під час судового розгляду:

-Протоколом огляду міста події від 18.08.2016 року, під час проведення якого було проведено огляд квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 .

-Висновком експерта № 858 від 01.09.2016 року, відповідно до якого на кухонному ножі (об`єкти 1-4), парі будівельних рукавиць (об`єкти 5-16), вилучених з місця події 18.08.2016 року, виявлені сліди пото-жирових виділень. При визначені групової приналежності поту в об`єктах 1-3 виявлені антигени В та Н, властиві до групи крові В з ізогемаглютинином анти-А з супутнім антигеном Н за ізосерелогічною системою АВО (у разі походження поту від однієї людини), в об`єктах 9,13-16 виявлений антиген Н, що не дозволяє категорично висловлюватись про групову належність поту, але як основний антиген Н, властивий до групи крові О з ізогемаглютинином анти-А та анти-В за ізосерелогічною системою АВО.

-Протоколом отримання у ОСОБА_7 зразків крові та слини для експертизи від 01.06.2017 року.

-Протоколом отримання у ОСОБА_6 зразків крові та слини для експертизи від 02.06.2017 року.

-Протоколом отримання у ОСОБА_8 зразків крові та слини для експертизи від 01.06.2017 року.

-Висновком експерта № 481 від 31.05.2017 року, відповідно до якого, кров підозрюваного ОСОБА_6 за системою АВО відноситься до групи О з ізогемаглютинином анти-В і анти-А; кров підозрюваного ОСОБА_8 за системою АВО відноситься до групи О з ізогемаглютинином анти-А і анти-В; кров підозрюваної ОСОБА_7 за системою АВО відноситься до групи АВ; кров потерпілого ОСОБА_18 за системою АВО відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В.

-Висновком експерта № 482 від 31.05.2017 року, відповідно до якого, кров підозрюваного ОСОБА_8 , відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АБО. Кров підозрюваного ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО.» Згідно з висновком експерта №274 від 01.06.2017 року відділення судово-медичної цитології: «3.2. За результатами дослідження слини підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_24 , ОСОБА_6 і потерпілого ОСОБА_18 встановлено, що вони відносяться до категорії видільників групових властивостей (Se), крім цього в слині підозрюваної ОСОБА_7 і потерпілого ОСОБА_18 , виявлений супутній антиген Н.» Згідно висновком експерта №858 від 06.09.2016 року експертизи речових доказів відділення судово-медичної імунології: «3.1. На кухонному ножі (об`єкти №1-4 - маркування відділення), парі будівельних рукавиць (об`єкти №5-16), вилучених з місця події 18.08.2016 року, виявлені сліди пото-жирових виділень. При визначенні групової приналежності поту в об`єктах №1-3 - виявлені антигени В та Н, властиві групі крові В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО (у разі походження поту від однієї людини), що виключає його походження від потерпілого ОСОБА_18 , підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 . Але у разі походження поту від двох або більше осіб, не виключається домішки поту осіб, що мають групу крові О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АБО, у тому числі від підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_8 (незалежно від категорії видільництва) до поту особи з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВО; в об`єктах №9, 13-16 - виявлений антиген Н, що не дозволяє категорично висловитись про групову належність поту, але як основний, антиген Н властивий групі крові О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО, що не виключає його походження від осіб з даною груповою властивістю, у тому числі підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_8 (незалежно від категорії видільництва).

-Протоколом огляду речових доказів від 18.08.2016 року, під час проведення якого було оглянуто картонну коробку синьо-блакитного кольору з написом іноземною мовою, розмірами 35,5х10,5х115 см., в якій знаходився кухонний ніж заводського виготовлення загальною довжиною 32,5 см., який складається з клинка та рукоятки. Ніж довжиною 19,5 см., шириною 4,3 см., товщиною обушка 1,5 см. з металу сірого кольору з написом іноземною мовою з одного з боків: «Kitchen Price HIGH-Glass STAINLESS STEL». Рукоятка довжиною 13,0 см., шириною 28,8 см., товщиною 2,1 см., комбінована з металу сірого кольору та двох дерев`яних пластин, які скріплені між собою трьома металевими заклепками. На ножі яких мабуть плям не виявлено.

-Протоколом огляду речових доказів від 18.08.2016 року, під час проведення якого було оглянуто мотузку довжиною 23 метри, діаметром 1 см. з тряпьяної тканини з вузлами з обох сторін. Пошкоджень не має, сторонніх слідів не виявлено.

-Протоколом огляду речових доказів від 18.08.2016 року, під час проведення якого було оглянуто пару будівельних рукавичок зі штучної шкіри світло-сірого кольору з нижньою частиною корпусу із тканини жовтого кольору, внутрішня поверхня рукавичок зі штучного хутра білого кольору.

-Протоколом огляду речових доказів від 03.04.2017 року, під час проведення якого було оглянуто мобільний телефон марки «LG» білого кольору.

-Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 03.04.2017 року, під час проведення якого потерпілим ОСОБА_18 було під № 1 впізнано свій мобільний телефон «LG» білого кольору.

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.03.2017 року, під час проведення якого ОСОБА_23 на фото № 4 впізнає особу на ім`я ОСОБА_25 , яку 18.08.2016 року він привіз на таксі на вул. Ген. Бочарова м. Одеси з іншими особами відносно яких надавав покази.

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.03.2017 року, під час проведення якого ОСОБА_23 на фото № 4 впізнає особу на ім`я ОСОБА_26 , якого 18.08.2016 року він привіз на таксі на вул. Ген. Бочарова м. Одеси з іншими особами відносно яких надавав покази.

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.03.2017 року, під час проведення якого ОСОБА_23 на фото № 4 впізнає особу на ім`я ОСОБА_26 , яку 18.08.2016 року він привіз на таксі на вул. Ген. Бочарова м. Одеси з іншими особами відносно яких надавав покази.

Часткове визнання вини обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а також невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, суд оцінює як бажання уникнути кримінальної відповідальності та цивільно-правових наслідків.

У суду не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, які обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 фактично не оспорюють, повідомлених у судовому засіданні потерпілим ОСОБА_18 та свідком ОСОБА_23 , оскільки їх покази не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах та підтверджуються письмовими доказами: протоколом огляду міста події від 18.08.2016 року, висновком експерта № 858 від 01.09.2016 року, висновком експерта № 481 від 31.05.2017 року, висновком експерта № 482 від 31.05.2017 року, протоколами огляду речових доказів від 18.08.2016 року, протокол огляду речових доказів від 03.04.2017 року, під час проведення якого було оглянуто мобільний телефон марки «LG» білого кольору, протоколом пред`явлення речей для впізнання від 03.04.2017 року, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.03.2017 року.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 в частині того, що він дійсно перебував в квартирі розташованої за адресою: АДРЕСА_7 потерпілого ОСОБА_18 , але участь у розбійному нападі не приймав, суд не приймає до уваги, оскільки вони суперечать іншим зібраним за справою доказам, які суд вважає достовірними та узгодженими між собою та оцінює як бажання уникнути кримінальної відповідальності та цивільно-правових наслідків.

Показання обвинуваченої ОСОБА_7 в частині того, що вона взагалі не знала нічого про розбійний напад, який мав місце в квартирі розташованої за адресою: АДРЕСА_7 потерпілого ОСОБА_18 , суд також не приймає до уваги, оскільки вони суперечать іншим зібраним за справою доказам, які суд вважає достовірними та узгодженими між собою та оцінює як бажання уникнути кримінальної відповідальності та цивільно-правових наслідків.

Так, потерпілий ОСОБА_18 , впізнав обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , як осіб, які вчинили відносно нього розбійний напад.

Свідок ОСОБА_23 впізнав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як осіб, яких він відвіз на АДРЕСА_8 та потім назад додому. При цьому, після зазначеної поїздки нікого в машині не возив, та наступного дня у автомобілі він знайшов мобільний телефон LG без сім-картки, який був в подальшому упізнаний потерпілим ОСОБА_18 , як викрадений під час здійснення розбійного нападу ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Що стосується клопотання захисника ОСОБА_13 про визнання недопустимими за кримінальним провадженням доказів а саме: заяву ОСОБА_27 від 18.08.2016 року та огляд житла; висновки експертів, які проводились з речами, вилученими при огляді житла; протоколів пред`явлення для впізнання від 17.03.2017 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 03.04.2017 року; протокол огляду телефону марки LG-970; протокол пред`явлення речей для впізнання від 03.04.2017 року з підстав наявності ознак неналежності та недопустимості, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
У ст.ст. 87-88 КПК України зазначені випадки визнання недопустимими доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини і доказів та відомостей, які стосуються особи підозрюваного, обвинуваченого.
Посилання захисника ОСОБА_13 про визнання недопустимими доказів, а саме: заяву ОСОБА_27 від 18.08.2016 року та огляд житла; висновки експертів, які проводились з речами, вилученими при огляді житла; протоколів пред`явлення для впізнання від 17.03.2017 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 03.04.2017 року; протокол огляду телефону марки LG-970; протокол пред`явлення речей для впізнання від 03.04.2017 року є необґрунтованими, оскільки у суду не має підстав ставити під сумнів їх достовірність, та суд вважає зазначені докази належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку, встановленому КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 214 КПК України, здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду).

З урахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку, що всі досліджені докази належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного.
Таким чином, зібрані в кримінальному провадженні докази в їх сукупності, обґрунтовано дозволяють суду дійти висновку про винуватість ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Таким чином, враховуючи викладене, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187 КК України за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчиняла розбій, поєднаний з проникненням у житло.

Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 187 КК України за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 187 КК України за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , кожному окремо, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , передбачених ст. 66 КК України. судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , передбачених ст. 66 КК України судом не встановлено.

До обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 передбачених ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочинів.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 передбачених ст. 66 КК України, судом не встановлено.

До обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , передбачених ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочинів.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог Закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , кожному окремо, необхідно для їх виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 187 КК України із конфіскацією майна.
При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 провину не визнали та у вчиненому не розкаялись, шкоду, завдану потерпілому, не відшкодували, раніше неодноразово судимі, у тому числі за вчинення тяжких корисливих злочинів, які вчиняли з певною систематичністю, а також те, що останні реально відбували призначене покарання і після звільнення з місць позбавлення волі, через невеликий проміжок часу, знов вчинили умисний злочин, що свідчить про їх стійке небажання стати на шлях виправлення, відчуття безкарності за вчинене, що свідчить про схильність до вчинення злочинів.
При цьому, за встановлених обставин, суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі, не вбачає достатніх підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .
Таким чином, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , кожного окремо, суд керуючись положеннями ст.ст. 50, 65 КК України, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів буде покарання у межах, передбачених частиною санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинений ними злочин, та яке обвинувачені повинні відбувати реально в ізоляції від суспільства.
На переконання суду таке покарання буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченими злочину та є необхідним й достатнім для виправлення обвинувачених та попередження скоєння ними нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинувачених.

Враховуючи вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2019 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, при призначенні покарання останньому, слід застосувати вимоги ч. 4 ст. 70 КК України.
Вирішуючи питання щодо зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_6 суд вважає, що термін попереднього ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_6 , з 17.03.2017 року, тобто з моменту фактичного затримання по день закінчення строку попереднього ув`язнення, слід здійснювати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Вирішуючи питання щодо зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_8 суд вважає, що термін попереднього ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно рахувати з 08.10.2017 року, тобто з моменту фактичного затримання по день набрання вироком законної сили, слід здійснювати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Вирішуючи питання щодо зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі обвинуваченій ОСОБА_7 суд вважає, що термін попереднього ув`язнення обвинуваченій ОСОБА_7 з 27.03.2017 року до 10.05.2017 року, слід здійснювати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, колегія судів

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю ОСОБА_6 .

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 17.03.2017 року, тобто з моменту фактичного затримання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк покарання ОСОБА_6 , термін його попереднього ув`язнення, з 17.03.2017 року, тобто з моменту фактичного затримання по день закінчення строку попереднього ув`язнення, слід здійснювати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, припиняє свою дію, а ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти у випадку, якщо до набрання вироком законної сили відбутий ним строк попереднього ув`язнення буде дорівнювати фактично призначеному йому покаранню.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю ОСОБА_8 .

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, враховуючи покарання, призначене ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2019 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , покарання у вигляді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю ОСОБА_8 .

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 08.10.2017 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк покарання ОСОБА_8 , термін його попереднього ув`язнення, з 08.10.2017 року, тобто з моменту фактичного затримання по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в закону силу залишити без змін.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити їй покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю ОСОБА_7 .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді домашнього арешту сплинув.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рахувати з дня її фактичного затримання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк її попереднього ув`язнення, з 27.03.2017 року до 10.05.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Після вступу вироку в законну силу засуджену ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взяти під варту та етапувати до місця виконання покарань.

Речові докази: пару будівельних рукавичок; мотузку трапьяну; кухонний ніж знищити; мобільний телефон «LG-970» в корпусі білого кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 повернути за належністю потерпілому ОСОБА_18 .

На вирок може бути подана апеляція в Одеський апеляційний суд через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3

21.05.2021