Справа № 183/4735/20
№ 1-кп/183/714/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2021 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000115 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполе Гуляйпільського району Запорізької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого військовослужбовця військової служби за контрактом, гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-04 червня 2020 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.121, ст.75 КК України до 5 років позбавлення волі, з випробуванням строком на 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

24 липня 2019 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 437 молодшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Так, молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем та, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, будучи зобов`язаним суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, 30 липня 2019 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
21 серпня 2019 року, молодший сержант ОСОБА_4 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та повідомив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.
Таким чином, 30 липня 2019 року молодший сержант ОСОБА_4 умисно самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах особливого періоду (крім воєнного стану) та незаконно перебував за її межами до 21 серпня 2019 року.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Також додав, що з 24.07.2019 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 30.07.2019 року він поїхав додому до своєї матері, яка тяжко хворіла. Весь час перебував вдома, доглядаючи хвору матір. Додав, що не знав, що потрібен наказ командира, бажає надалі проходити військову службу. У скоєному щиро кається, готовий понести покарання.
В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно злочин, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишенні військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, доведена в повному обсязі, і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 4 ст. 407 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності, з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, безпосередньо приймав участь в зоні проведення АТО на території Донецької та Луганської областей по захисту незалежності й територіальної цілісності України, є учасником бойових дій, бажає і надалі проходити службу у лавах Збройних Сил України.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Однак, суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин. Крім того, на момент ухвалення рішення по даній справі є особою, вже засудженою до покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 років та звільненою від відбування покарання з максимальним іспитовим строком.
За таких обставин, враховуючи всі обставин по справі, дані про особу обвинуваченого, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні, і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі, однак з мінімальним строком, передбаченим санкцію ч. 4 ст. 407 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.
Також, за наявності пом`якшуючої обставини, суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 4 ст. 407 КК України.
Таким чином з врахуванням того, що судом встановлено, що після постановлення вироку Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2020 року, засуджений ОСОБА_4 винен ще і в іншому злочині, вчиненому до ухвалення попереднього вироку, суд вважає за необхідне призначити йому остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, а саме шляхомчасткового складання покарання, призначеного за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2020 рокуз покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначивши покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2020 рокуз покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1