печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 09.04.2021 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2021 року,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт майна накладений у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 09.04.2021 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2021 року.

У клопотанні зазначено, що в ході проведення затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було проведено обшук затриманого, в ході якого було виявлено та вилучено: Банківська карта «MONOBANK» Platinum (FALAH HWAIDI) у кількості 1 шт.; Дві купюри номіналом по 200 гривень, які мають наступні серії та номери: ВИ 6204193, ВЕ 6188700; Дві купюри номіналом по 10 гривень, які мають наступні серії та номери: ЮГ 3893309, ЮВ 9295935; Мобільний телефон Iphone 12 Pro Max IMEI НОМЕР_1 IMEI НОМЕР_2 .

02.08.2021 року слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_5 постановлено ухвалу про задоволення клопотання слідчого Печерського УП ГУ НП в м. Києві про арешт майна, вилученого під час проведення затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території АЗС «WOG» за адресою: м. Київ, Севастопольська площа, 5, у кримінальному провадженню №0000025 від 09 квітня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України.

Про розгляд 02.08.2021 року клопотання слідчого про арешт майна, ані підозрюваному ОСОБА_4 , ані його захиснику, адвокату ОСОБА_3 повідомлено не було.

Слідчий суддя не викликала в судове засідання підозрюваного та його захисника, при цьому жодних підстав вважати, що підозрюваний має намір будь-яким чином відчужити належне йому майно у слідчого судді не було, про це навіть слідчий в своєму клопотанні не зазначав і не надавав з цього приводу жодного доказу.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд за його відсутності.

Особа, за клопотання якої арештовано майно у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом Печерського управління Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 09.04.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України.

В ході проведення затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було проведено обшук затриманого, в ході якого було виявлено та вилучено:

- Банківська карта «MONOBANK» Platinum (FALAH HWAIDI) у кількості 1 шт.;

- Дві купюри номіналом по 200 гривень, які мають наступні серії та номери: ВИ 6204193, ВЕ 6188700;

- Дві купюри номіналом по 10 гривень, які мають наступні серії та номери: ЮГ 3893309, ЮВ 9295935;

- Мобільний телефон Iphone 12 Pro Max IMEI НОМЕР_1 IMEI НОМЕР_2 .

02.08.2021 року слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_5 постановлено ухвалу про задоволення клопотання слідчого Печерського УП ГУ НП в м. Києві про арешт майна, вилученого під час проведення затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території АЗС «WOG» за адресою: м. Київ, Севастопольська площа, 5, у кримінальному провадженню №0000025 від 09 квітня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Із мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2021 вбачається, що підставами накладення арешту на майно є збереження речових доказів.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, як вбачається із наданих суду матеріалів відсутні відомості вважати, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення що розслідується, а органом досудового розслідування не доведено зворотнього, а відтак посилання на наявність правових підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, на думку слідчого судді, є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам кримінально процесуального законодавства. Тобто, у даному випадку, порушено права особи на мирне володіння та користування своїм майном та не дотримано вимоги закону в частині підстав для звернення з клопотанням про накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 09.04.2021 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2021 року задовольнити.

Скасувати арешт майна накладений у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 09.04.2021 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2021 року, а саме на:

- Банківська карта «MONOBANK» Platinum (FALAH HWAIDI) у кількості 1 шт.;

- Дві купюри номіналом по 200 гривень, які мають наступні серії та номери: ВИ 6204193, ВЕ 6188700;

- Дві купюри номіналом по 10 гривень, які мають наступні серії та номери: ЮГ 3893309, ЮВ 9295935;

- Мобільний телефон Iphone 12 Pro Max IMEI НОМЕР_1 IMEI 2 НОМЕР_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1