СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 1-кс/759/4945/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2021 року м. Київ

слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту у досудовому розслідуванні відомості які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001163 від 24.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 та ч. 2 ст. 249 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.06.2021 до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно вилучене під час невідкладного обшуку на острові в Вишгородському районі Київської області, посеред річки Дніпро, GPS координати 50.554577,30.524506 від 10.06.2021:електричний пристрій ехолот «HUMMINBIROD» з електропроводами, кріпленням та акумуляторною батарею в сірому корпусі з маркуванням Energy 24, 12 V7 Ah» номер на штрихкоді 578; 44 (сорок чотири) риболовні сітки з пінопластовими поплавками та металевими грузилами на них; мобільний телефон, належний ОСОБА_4 , що був при ньому Meizu M6T у корпусі чорного колоьору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із сім-картою з номером: НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія номер НОМЕР_4 на автомобіль ВАЗ 210934-20, номерний знак НОМЕР_5 , власник ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що з грудня 2020 року (точного часу не встановлено) по 03.06.2021, ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, маючи намір, направлений на заняття рибним добувним промислом, способом масового знищення риби, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що не маючи законного дозволу на зайняття рибним і добувним промислом, порушуючи п.п. 3.1, 3.15, 4.14.3 «Правил любительського та спортивного рибальства України № 19 від 15.02.1999 та наказу Управління державного агентства рибного господарству м. Києві та Київській області від 15.03.2021 № НОД-6816 «Про заходи із забезпечення охорони водних біоресурсів у період нересту», в нерестовий заборонений період, займався незаконним рибним добувним промислом із застосуванням забороненого знаряддя лову,переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення.

Прокурор у судовому засіданні пояснив, що необхідність накладення арешту на вказане майно може бути знаряддям вчинення злочину і може містити відомості щодо незаконної діяльності та які можуть бути доказами у кримінальному провадженні.

Власник тимчасово вилученого майна в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду клопотання прокурора про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, яке їх було повністю або частково перетворено.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що в розумінні вимог ст. 132 КПК України прокурор не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні та доданих до нього матеріалах обставинах не обґрунтовано мету, яка має бути досягнута у зв`язку із застосуванням такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 170, ч. ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту у досудовому розслідуванні відомості які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001163 від 24.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 та ч. 2 ст. 249 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Святошинського

районного суду м. Києва ОСОБА_1