Справа № 953/4009/21
н/п 1-кс/953/2242/21
"25" березня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
12.03.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого про надання дозволу на тимчасовий доступ до інформації стосовно надання телекомунікаційних послуг, а саме відомостей стосовно деталізацій вхідних та вихідних з`єднань, вхідних та вихідних текстових (SMS) і мультимедійних (MMS) повідомлень із прив`язкою до базових станцій та ідентифікаційних номерів абонентського обладнання абонента ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який використовує номер мобільного телефону НОМЕР_1 в період з 00 годин 00 хвилин 01.01.2020 року по теперішній час.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та іншими невстановленими особами, організували незаконну систему міжнародних валютних операцій в інтересах терористичних груп та організацій, а також пов`язаних із ними осіб.
З метою унеможливлення виявлення та припинення каналу фінансового та матеріального сприяння представникам терористичних угруповань, міжнародні валютні операцій між фізичними особами (резидентами та нерезидентами) в Україні та країнах підвищеної терористичної активності (Сирійська Арабська Республіка, Республіка Ірак, Ліванська Республіка, Турецька Республіка) здійснюються поза контролем суб`єктів фінансового моніторингу, визначених ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № 361-ІХ від 06.12.2019, всупереч ст. ст. 7, 9 ЗУ «Про валюту і валютні операції» № 2473-VIII від 28.04.2020 в обхід банківських установ без відповідної ліцензії Національного банку України, без сплати податків та відображення у фінансовій звітності відповідних юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
Так, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, переслідуючи корисливий мотив, отримав від ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 3000 доларів США для здійснення незаконної міжнародної валютної операції в інтересах представника терористичної організації «Талібан» - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою здійснення сприяння її діяльності, а також взяв плату за здійснення грошового переказу у розмірі 30 доларів США (1 % від суми переказу).
Крім того, 10.12.2020 приблизно о 12:30 ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, переслідуючи корисливий мотив, продовжуючи вчиняти дії, що охоплювались їх спільним злочинним умислом, направленим на сприяння діяльності терористичної організації, отримав від ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 7100 доларів США для здійснення незаконної міжнародної валютної операції в інтересах ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина Ісламської Республіки Пакистан, спеціаліста по електронним та вибуховим пристроям терористичної організації «ТАЛІБАН», внесеного до санкційного переліку Комітету 1267 Ради Безпеки Організації Обєднаних Націй (код QDi.312).
При цьому, ОСОБА_5 також отримав від ОСОБА_7 плату за здійснення грошового переказу у розмірі 70 доларів США (1 % від суми переказу), однак не довів спільний з ОСОБА_6 злочинний умисел, направлений на сприяння діяльності терористичної організації «Талібан» з причин, що не залежали від його волі, оскільки 10.12.2020 в ході проведення обшуку за адресою: м. Харків, торгівельний центр « ІНФОРМАЦІЯ_6 », торгівельний дім « ІНФОРМАЦІЯ_7 », офіс «К.Р.» № НОМЕР_2 у нього виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 7100 доларів США, які він отримав від ОСОБА_7 .
Також встановлено, що ОСОБА_6 , упродовж 2018-2020 років, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 . Расул та іншими невстановленими особами, переслідуючи корисливий мотив, організували незаконну систему міжнародних валютних операцій в інтересах терористичних груп та організацій, а також пов`язаних із ними осіб.
Так, 25.11.2020 о 17:09 ОСОБА_6 , перебуваючи на території м. Харкова, з використанням власного телефону із номером НОМЕР_3 та за допомогою месенджера «WhatsApp» зконтактувався із ОСОБА_7 , який користувався телефонним номером НОМЕР_4 .
В ході переписки із ОСОБА_7 ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що «Талібан» є терористичною організацією, внесеною до санкційного переліку комітету 1267 Ради Безпеки Організації Об`єднаних Націй, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами, переслідуючи корисливий мотив, надав свою добровільну згоду на грошовий переказ з м. Харкова (Україна) в м. Стамбул (Турецька Республіка) у розмірі 3000 доларів США для представника терористичної організації «Талібан» з метою здійснення сприяння її діяльності за винагороду 1 % від суми незаконної міжнародної валютної операції.
При цьому, 25.11.2020 о 17:09, ОСОБА_6 , за допомогою месенджеру «WhatsApp», повідомив ОСОБА_7 , що для здійснення грошового переказу з м. Харкова (Україна) в м. Стамбул (Турецька Республіка) у розмірі 3000 доларів США для представника терористичної організації «Талібан», останньому необхідно звернутися до ОСОБА_5 та надав його контактний номер телефону НОМЕР_5 .
26.11.2020 приблизно о 09:45 ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, отримав від ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 3000 доларів США для здійснення незаконної міжнародної валютної операції в інтересах представника терористичної організації «Талібан» ОСОБА_8 , з метою здійснення сприяння її діяльності, взяв плату за здійснення грошового переказу у розмірі 30 доларів США (1 % від суми переказу).
10.12.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3 КК України, а ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3 КК України.
Крім того, встановлено, що до вказаної протиправної діяльності може бути причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в ході здійснення протиправної діяльності, використовує номер телефону НОМЕР_1 .
Враховуючи обставини скоєного злочину, з метою встановлення істини по кримінальному провадженню, а також можливого розкриття злочину, є необхідним витребувати у оператора мобільного зв`язку: ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 », юридична адреса: АДРЕСА_1 , вказану інформацію. Іншими засобами отримати вказану інформацію, яка містить охоронювану законом таємницю і знаходиться у оператора мобільного зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » неможливо.
Слідчий, прокурор до судового засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просив задовольнити клопотання.
Представник ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 », будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання слідчого в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Неприбуття цієї особи за судовим викликом, відповідно до ч.4 ст. 163 КПК України, не є перешкодою для розгляду цього клопотання.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як тимчасовий доступ до речей і документів і тимчасове вилучення майна.
Статтею 132 КПК України визначені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження та передбачені обставини, за яких не допускається застосування заходів кримінального провадження. Серед таких обставин у п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України зазначена необхідність слідчого, прокурора довести, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч. 4 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Частиною 1 ст. 159 КПК України передбачено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Згідно вимог ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.
Частиною другої даної статті передбачено, що у клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Відповідно до ст. 162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать: 1) інформація, що знаходиться у володінні засобу масової інформації або журналіста і надана їм за умови нерозголошення авторства або джерела інформації; 2) відомості, які можуть становити лікарську таємницю; 3) відомості, які можуть становити таємницю вчинення нотаріальних дій; 4) конфіденційна інформація, в тому числі така, що містить комерційну таємницю; 5) відомості, які можуть становити банківську таємницю; 6) особисте листування особи та інші записи особистого характеру; 7) інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо; 8) персональні дані особи, що знаходяться у її особистому володінні або в базі персональних даних, яка знаходиться у володільця персональних даних; 9) державна таємниця; 10) таємниця фінансового моніторингу.
Згідно вимог ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Згідно ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, а саме що речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи та самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, в зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, а також неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Згідно до ч.5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Пунктом 15 ч.1 ст. 7 КПК України встановлено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.Неприбуття цієї особи за судовим викликом, відповідно до ч.4 ст. 163 КПК України, не є перешкодою для розгляду цього клопотання.
Згідно наявної в матеріалах справи незасвідченої копії службової довідки ГВ ЗНД УСБ України в Харківській області б/н від 29.10.2020 ОСОБА_4 о використовує номер телефону НОМЕР_6 для спілкування з особами, причетних до міжнародних терористичних організацій, при цьому інших доказів, які самі по собі або в сукупності підтверджують ці обставини до суду не представлені.
Стороною обвинувачення не вказано яким чином особа, яка користується номером телефону оператора зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 », щодо якої витребовується інформація причетна до вчинення злочину, у вчиненні якого підозрюються ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , не вказано які обставини справи може бути доведено шляхом отримання цих доказів, не доведено, що іншими доказами неможливо довести дані обставини, а також що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні слідчого, не доведено можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах.
За відсутності в матеріалах клопотання достатніх та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовано клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що такий ступінь втручання у права і свободи особи буде невиправданим, необґрунтованим та безпідставним, у зв`язку із чим вважає необхідним відмовити у задоволенні такого клопотання.
Керуючись ст.ст. 107, 159, 163, 164, 165, 166, 372 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1