ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1317/21 Справа № 208/1168/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 березня 2021 року, якою
ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Олика Ківерцівського району Волинської області, громадянки України, засудженої 15.08.2019 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України на строк 2 роки 1 місяць позбавлення волі,
відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
засудженої ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника адвоката ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 березня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Мотивуючи прийняте рішення, суд, оцінюючи у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженої ОСОБА_6 , що свідчить про її виправлення та дійшов висновку, що клопотання про її умовно - дострокове звільнення не підлягає задоволенню, оскільки засуджена протягом всього часу знаходження в колонії не проявляла соціально-корисної ініціативи, не має жодного заохочення, має коефіцієнт трудової участі 0,5, тобто сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, задовольнити клопотання засудженої про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком.
В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала не відповідає відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки засуджена за період відбування покарання характеризується позитивно, стягнень не має, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, приймала участь у всіх заходах, направлених на підвищення культурного, освітнього та духовного розвитків засуджених. Поряд з цим, в апеляційній скарзі указується на те, що ОСОБА_6 вину визнала, розкаялася у вчиненому.
Заслухавши суддю-доповідача, засуджену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника про безпідставну відмову у застосуванні щодо ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень законодавства видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_6 , повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення, тому не може бути звільнена від відбування покарання умовно-достроково.
З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.08.2019, яким її засуджено за ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст.ст. 70, 71 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць. Початок строку відбування покарання 11.11.2019, кінець 11.12.2021.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання, судом першої інстанції враховано собу засудженої ОСОБА_6 , яка за час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має, працевлаштована, з наданим об`ємом роботи не справляється, має дрібні зауваження щодо охайності, соціально-корисну ініціативу у житті відділення проявляє шляхом участі в господарчих роботах. 13.11.2020 було проведено профілактично - виховну бесіду, з приводу суперечки на побутовому ґрунті з іншою засудженою, на сьогоднішній день засуджена дотримується правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, залучена до програм диференційованого виховного впливу за напрямком: «Підготовка до звільнення», «Фізкультура та спорт», тематичні заходи відвідує формально, зацікавленості не проявляє, має матір, батька, цивільного чоловіка та 4 діток, з яких щодо 3 дітей вона позбавлена батьківських прав. На цей час засуджена відбуває покарання в секторі сумісного проживання матері та дитини разом із своєю донькою, яку народила перебуваючи в установі, за дитиною доглядає добре, намагається не залишати її без нагляду.
Беручи до уваги встановлені судом відомості, водночас, вивчивши відомості про особу засудженої, та з огляду на суспільну небезпеку вчинених нею кримінальних правопорушень, її поведінку протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд з достатньою повнотою дослідив особу засудженої та дійшов до обґрунтованого висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання, є недоцільним.
Вирішуючи питання обґрунтованості вимог скарги захисника, колегія суддів виходить й з того, що ОСОБА_6 хоча і працевлаштова, до праці ставиться добре, й не має стягнень, однак за весь час відбування покарання засуджена характеризується посередньо, й заохочень не має, що у сукупності вказує на недоведення ним свого виправлення у повному обсязі.
При цьому, колегія суддів зауважує, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженої під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України, є її обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.
Доводи захисника про ненадання судом належної оцінки особі ОСОБА_6 , є неспроможними, оскільки суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника.
Отже, надаючи оцінку наведеним обставинам в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування щодо засудженої положень ст. 81 КК України.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, за доводами апеляційної скарги, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженої ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 березня 2021 року, якою відмовлено в задоволені клопотання сторони захисту про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4