Справа № 185/6540/21
Провадження № 1-кс/185/1439/21
У Х В А Л А

11 серпня 2021 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , у присутності підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Павлоград Дніпропетровської області, освіта повна середня, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого судимість,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11 серпня 2021 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернувся слідчий СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_4 з клопотанням, погодженим з прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.08.2021 року за № 0000609, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до зазначеного клопотання ОСОБА_5 10.08.2021 року приблизно о 00 годині 40 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Знаходячись біля гуртожитку, ОСОБА_5 познайомився із неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в цей час проходив повз вказаного гуртожитку, та почав з ним спілкуватися. Під час спілкування з останнім у ОСОБА_5 виникло бажання вступити у статевий зв`язок з ОСОБА_7 . Про вказане бажання ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 , на що останній відреагував негативно та словесно висловив своє небажання вступати у статеві відносини з ОСОБА_5 .

В цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на зґвалтування ОСОБА_7 , тобто на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи. ОСОБА_5 , висловлюючи погрози фізичної розправи, змусив неповнолітнього ОСОБА_7 слідувати за ним.

ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення власної статевої пристрасті, направлений на зґвалтування ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю інших осіб, які могли б перешкодити вчиненню злочину, знаходячись на ділянці місцевості, розташованої неподалік будинку АДРЕСА_3 , самостійно роздягнувся та повалив на коліна неповнолітнього ОСОБА_7 , погрожуючи фізичною розправою, подолав його волю до опору. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на задоволення власної статевої пристрасті, ОСОБА_5 , застосовуючи фізичне насильство, а саме, тримаючи неповнолітнього ОСОБА_7 за голову, вчинив відносно нього дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням в тіло неповнолітнього з використанням геніталій, без згоди неповнолітнього ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на задоволення власної статевої пристрасті, роздягнув неповнолітнього ОСОБА_7 та вчинив відносно нього дії сексуального характеру, пов`язані із анальним проникненням в тіло потерпілого з використанням геніталій, без згоди неповнолітнього ОСОБА_7 .

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, а саме вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним, оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди неповнолітньої особи (зґвалтування).

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, а саме у вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним, оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди неповнолітньої особи (зґвалтування).

10.08.2021 року о 13:00 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

11.08.2021 року ОСОБА_5 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Вина ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині підтверджується наступними доказами:

-протоколом огляду місця події (проведено огляд місця події - ділянки місцевості, розташованої по вул. Героїв України м. Павлограда, за магазином «АТБ», в ході огляду місця події виявлено 2 використані презервативи, з біологічними залишками в середині, коробку з презервативів);

-протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 (в якості потерпілого допитано неповнолітнього ОСОБА_7 , який показав, що 10.08.2021 року приблизно о 04-00 год. ранку невідомий чоловік під загрозою застосування до нього фізичної розправи його зґвалтував, за магазином «АТБ»);

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 (допитаний батько ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , який показав, що 10.08.2021 року приїхав його син на таксі, він розрахувався з таксистом, на вулиці біля таксі знаходився невідомий чоловік, який чекав його сина. Він йому повідомив, що син не вийде. Після чого зайшов додому та йому син розповів, що його зґвалтував чоловік, з яким він приїхав та таксі. В телефоні у батька залишився номер чоловіка, який привіз сина, так як син з його номеру телефонував перед приїздом);

-протоколом огляду предмету (проведено огляд мобільного телефону ОСОБА_8 , в ході якого встановлено номер телефону ОСОБА_11 , особи, яка зґвалтувала неповнолітнього ОСОБА_12 );

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 (встановлено та допитано особу водія таксі ОСОБА_14 , який показав, що працює таксистом та 10.08.21 року приблизно о 05-20 год. від підвозив свого знайомого ОСОБА_15 та невідомого хлопця на АДРЕСА_4 , де хлопець зайшов до дому, більше не виходив, вийшов його батько розрахувався з ним та він відвіз ОСОБА_16 до вулиці Героїв України м. Павлограда);

-протоколом впізнання особи за фотознімками (за участю неповнолітнього ОСОБА_12 проведено впізнання, в ході якого він вказав на особу ОСОБА_16 , як на особу, яка його зґвалтувала);

-протоколом впізнання особи за фотознімками (за участю ОСОБА_8 проведено впізнання, в ході якого він вказав на особу ОСОБА_16 , як на особу, яка привозила на таксі його сина);

-протоколом слідчого експерименту (за участю ОСОБА_12 проведено слідчий експеримент, в ході якого він розповів та показав на місце, де його зґвалтували);

-протоколом обшуку (проведено невідкладну слідчу дію (обшук) за місцем мешкання ОСОБА_16 , в ході якого вилучено особистий одяг та білизну останнього);

-протоколом допиту свідка ОСОБА_17 (допитано матір підозрюваного ОСОБА_16 , - ОСОБА_17 , яка показала, що мешкає разом із сином. 10.08.21 року син повернувся додому приблизно о 12-00 год., був в стані сильного алкогольного сп`яніння. Телефону у нього з собою не було, попрохав у неї телефон. Син користувався телефон сенсорним, марку не пам`ятає, з номером НОМЕР_1 ).

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше судимий, вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, під загрозою застосування до нього суворого покарання у разі доведеності його вини у вигляді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Знаходячись на свободі, ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки йому відомі анкетні дані останнього, а також свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, оцінюючі в сукупності всі зібрані обставини у кримінальному провадженні та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України: серед яких - переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, доцільно застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти ризикам, яка вказані у клопотанні.

На думку слідчого, що погоджено з прокурором, доцільно застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обов`язків підозрюваним та не забезпечить запобігання вищезазначених ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 заперечували проти застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили суд застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, підозрюваного, захисника, щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, проаналізувавши та зіставивши результаті розгляду клопотання слідчого між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.08.2021 року за № 0000609 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

10.08.2021 року о 13:00 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

11.08.2021 року ОСОБА_5 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших учасників цього ж кримінального провадження;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше судимий, вчинив особливо тяжкий злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, не має постійного місця роботи, постійного джерела доходу, що в свою чергу свідчить про нестійкість соціальних зв`язків, враховуючи також існування ризиків незаконного впливу на потерпілого та свідків з метою схилення їх до надання суду неправдивих свідчень на його користь, перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 3, ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає за необхідне не визначати щодо ОСОБА_5 заставу у кримінальному провадженні, оскільки скоєний ним злочин був вчинений із застосуванням насильства.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 309, 372,395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з 13 години 00 хвилин 10 серпня 2021 року.

Строк дії ухвали - до 13 години 00 хвилин 08 жовтня 2021 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1