Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/101/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2021 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2020 року, якою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , по даній справі засуджений вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 28.07.2010 за п.4 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.09.2019, на підставі ст.82 КК України замінено невідбуту частину кримінального покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі строком на 4 роки 10 місяців 18 днів,
відмовлено в задоволенні подання про застосування умовно-дострокового звільнення,

за участі сторін провадження:

- прокурора ОСОБА_7 ,

- адвоката ОСОБА_8 ,

- засудженого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся з клопотанням про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи його тим, що відповідно до ст.81 КК України, до нього можливе таке звільнення.
В судовому засіданні суду першої інстанції прокурор заперечував, щодо застосування умовно дострокового звільнення, представник виправного центру підтримав вказане клопотання засудженого.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 27.11.2020 відмовлено в задоволенні вказаного клопотання. Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції вказав, що за період відбування покарання засуджений допустив 40 порушень вимог режиму утримання, за що отримував попередження, догани, суворі догани, неодноразово був поміщений до ДІЗО та ПКТ. Також, засудженого постановою суду від 30.02.2020 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44 КУпАП (незаконне зберігання наркотичних речовин) та останній у період з 03.01.2020 до 30.04.2020 перебував на профілактичному обліку установи, як особа, яка схильна до вживання та розповсюдження наркотичних чи одурманюючих речовин.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі з доповненнями просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, направити справи на новий розгляд, посилаючись на те, що він своєю працею та виправленням довів, що до нього можливе застосування положень ст. 81 КК України. З приводу стягнень зазначив, що за останні 5 років він отримав лише 3 стягнення.
Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, висновок прокурора, який просив апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, дослідивши матеріали клопотання та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія апеляційного суду дійшла висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.
Згідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Як убачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_6 за період відбування покарання допустив 40 порушень вимог режиму утримання, порушував встановлений порядок відбування покарання, порушення виражалися у: скоєнні акту членоушкодження; не виконанні команди «Підйом»; порушенні розпорядку дня; вилученні бражної закваски, спиртовмісних та заборонених речовин; порушенні правил пожежної безпеки та ін., за що засуджений отримував попередження, догани, суворі догани, неодноразово був поміщений до ДІЗО та ПКТ. Також, засудженого постановою суду від 30.02.2020 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст 44 КУпАП (незаконне зберігання наркотичних речовин) та останній у період з 03.01.2020 до 30.04.2020 перебував на профілактичному обліку установи, як особа, яка схильна до вживання та розповсюдження наркотичних чи одурманюючих речовин. Таким чином, на переконання суду, хоча зазначені вище стягнення, які застосовувались до засудженого за порушення вимог режиму відбування покарання погашені та зняті у встановленому законом порядку, однак це жодним чином не може вказувати на те, що за весь час відбування покарання ОСОБА_6 мав бездоганну поведінку, яка б вказувала на можливість прийти до висновку, що останній став на шлях виправлення і заслуговує на застосування до нього умовно дострокового звільнення від подальшого відбування покарання у виді обмеження волі.
Посилання засудженого в апеляцій скарзі про його виправлення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого. Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Виходячи з наведеного і враховуючи, що своєю поведінкою засуджений ОСОБА_6 не повністю довів своє виправлення, тому суд вірно дійшов висновку за необхідне залишити без задоволення клопотання засудженого.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав застосування на даний час до засудженого ОСОБА_6 умовно дострокового звільнення, як те просить у своїй апеляційній скарзі останній, а тому вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись статями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2020 року щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4