Ухвала
іменем України
10 серпня 2021 року

м. Київ
справа № 727/1222/19
провадження № 51-3084ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 лютого 2020 року та вирок Чернівецького апеляційного суду від 04 червня 2021 року щодо нього,
встановив:
За вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 лютого 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн в дохід держави.

Постановлено вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 липня 2019 року виконувати самостійно.
Розглядаючи апеляційні скарги засудженого та прокурора, суд апеляційної інстанції 04 червня 2021 року постановив свій вирок, яким вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 лютого 2020 року скасував та постановив новий вирок, яким визнав винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 КК. ОСОБА_4 призначив покарання за частиною 2 статті 186 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Відповідно до статті 75 КК ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 цього Кодексу.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вказаними судовими рішеннями.
Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Так, засуджений вказує на відсутність в його діях складу злочинів, передбачених як частиною 1 статті 125, так і частиною 2 статті 186 КК. Зокрема, зазначає про те, що він не вчиняв відносно потерпілої ніяких умисних тілесних ушкоджень та відкритого викрадення чужого майна.
Втім, засуджений у касаційній скарзі має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни оскаржуваних ним судових рішень, які, на його думку, допущено судами при їх ухваленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції з урахуванням змісту оскаржуваних рішень.
Крім того, засуджений в мотивувальній частині касаційної скарги, висловлюючи незгоду з ухвалою апеляційного суду, не звернув уваги на те, що апеляційним судом постановлено рішення щодо нього у формі вироку.
Також, засуджений, не звернув уваги на те, що касаційний суд має право скасувати обвинувальний вирок із закриттям кримінального провадження за умови, що обставини в ньому досліджені всебічно, повно й об`єктивно.
При цьому, всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК засуджений не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 лютого 2020 року та вирок Чернівецького апеляційного суду від 04 червня 2021 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3