ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1835/21 (1-кс/638/437/21) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/392/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого ХРУП №3ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000328 від 10.02.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2021 року задоволено клопотання слідчого ХРУП №3ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000328 від 10.02.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Згідно оскаржуваної ухвали щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в ДУ «Харківський слідчий ізолятор (№ 27)», тобто до 11.04.2021 року включно та визначено заставу розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 113 500,00 грн. при внесенні якої ОСОБА_7 з-під варти звільнити та покласти на нього наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;
- не відлучатися із м. Харкова, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На зазначену ухвалу слідчого судді підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 подали апеляційні скарги в яких просять її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги підозрюваний посилається на те, що вину у інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст. 186 КК України він не визнає.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилається на те, що обраний запобіжний захід є занадто суворим і реально не відповідним особі підозрюваного та суспільній небезпеці кримінального правопорушення, що він фактично скоїв. На його думку, прокурором в судовому засіданні не було доведено реальне існування ризиків та їх обґрунтованість, а також неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а висновки суду з цього приводу ґрунтуються лише на припущеннях, пов`язаних з особливою тяжкістю інкримінованого злочину. Зазначає, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце мешкання в АДРЕСА_1 . Вважає за можливе обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням відповідних зобов`язань, передбачених діючим КПК України.
Прокурор, відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України, був належним чином повідомлений засобами телефонного зв`язку про дату та час та місце розгляду справи (а.с.95). Однак у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати апеляційну скаргу без його участі (а.с.98).

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні слідчого ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000328, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.02.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
10.02.2021 року о 05 год. 40 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
10.02. 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
11.02.2021 року слідчий ОСОБА_8 звернулася до слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилалася на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні злочину, який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, відомості про особу підозрюваного, який є громадянином Вірменії, не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, утриманців не має, без постійного місця реєстрації у м. Харкові, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , із неповною середньою освітою, раніше не судимий, слідчий вважав, що з метою уникнення покарання ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Також ОСОБА_7 місця реєстрації у м. Харкові та визначеного місця проживання не має. Дані факти дають підстави вважати, що у випадку застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_7 може переховуватися у зоні проведення ООС, оскільки місце реєстрації територіально наближене. Крім того, ОСОБА_7 може впливати на іншого підозрюваного ОСОБА_10 . Існує ризик, що підозрюваний може чинити тиск з метою зміни показання або викривлення реальних обставин. Також ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення (корисливий злочин), оскільки не має офіційного місця роботи та офіційного джерела доходу.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_11 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, доданими слідчим до клопотання, а саме, відомостями, що містяться у: протоколі допиту потерпілого ОСОБА_12 ; протоколі огляду місця події від 10 лютого 2021 року; протоколі пред`явлення особи для впізнання від 10 лютого 2021 року та іншими матеріалами провадження у їх сукупності.
Враховуючи відомості про особу підозрюваного, який є громадянином іншої держави, офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше не судимий, без постійного місця реєстрації у м. Харкові, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , і разом з цим те, що інкримінований йому злочин, згідно пред`явленої підозри, має зухвалий та цинічний характер, внаслідок чого існує суспільний інтерес, що свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України КК України.
Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 , сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, та вказує на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурором, слідчим та судом першої інстанції об`єктивно враховано відомості про особу підозрюваного, який є громадянином іншої держави, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність офіційного джерела доходу, раніше не судимий, без постійного місця реєстрації у м. Харкові, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , а отже слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки доведено достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування або суду; може впливати на іншого підозрюваного ОСОБА_10 . Існує ризик, що підозрюваний може чинити тиск з метою зміни показання або викривлення реальних обставин. Також ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення (корисливий злочин), оскільки не має офіційного місця роботи та офіційного джерела доходу.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Докази, що надані суду, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, є ймовірність того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування або суду; може впливати на іншого підозрюваного ОСОБА_10 . Існує ризик, що підозрюваний може чинити тиск з метою зміни показання або викривлення реальних обставин. Також ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення (корисливий злочин), оскільки не має офіційного місця роботи та офіційного джерела доходу.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Наявність встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеною, врахована вагомість наявних доказів у вчинені підозрюваним злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Мотиви постановленого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України.
З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення застави, погоджується і апеляційний суд.
Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, відомості про особу підозрюваного та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а також тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування або суду; незаконно впливати на іншого підозрюваного ОСОБА_10 ; вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, який інкримінується підозрюваному, а саме вчинення корисливого злочину проти власності, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права власності населення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що судом, після отримання пояснень прокурора, захисника, а також підозрюваного, вивчення матеріалів, які долучені до клопотання, встановлено, що слідством доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від ЗО серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу) кримінального розслідування».
Суб`єктивні доводи апеляційної скарги підозрюваного з приводу необґрунтованості підозри, не свідчать про незаконність рішення слідчого судді. Питання оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину на даному етапі провадження судом не вирішуються, оскільки вони підлягають розгляду при судовому розгляді по суті. Суд на цій стадії процесу на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р. встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Колегія суддів не може погодитись з доводами підозрюваного щодо непричетності до дій, які вбачаються зі змісту оголошеної йому підозри, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах провадження, а також відомості, що досліджувались під час апеляційного розгляду вочевидь спростовують такі твердження.
Доводи захисника стосовно відсутності ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, спростовуються матеріалам кримінального провадження, що свідчить про прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце мешкання в АДРЕСА_1 . - не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.
З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків та не будуть ефективними для досягнення завдань, передбачених ст. 2 КПК України.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційних скарг підозрюваного та його захисника.
Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2021 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді