Єдиний унікальний номер судової справи 201/5095/21
Номер провадження 1-кс/201/1628/2021
УХВАЛА
Іменем України

01 червня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Дніпропетровської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 21.04.2021 року,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою, в якій просив суд визнати бездіяльність прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури та зобов`язати внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості за його заявою від 21.04.2021 року про вчинення кримінального правопорушення.

В обґрунтування своєї скарги скаржник посилається на те, що він в порядку ст. 214 КПК України 21.04.2021 року подав до Дніпропетровської обласної прокуратури заяву про вчинення кримінального правопорушення керівником Дніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 та старшим слідчим СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , передбачений ст.ст.365, ч. 3 ст. 382 КК України.

На даний час йому відомо, що уповноваженими особами Дніпропетровської обласної прокуратури кримінальне провадження за поданою заявою не відкрите та досудове розслідування не розпочато.

Заявник надав заяву до суду, в якій просив розглянути скаргу без його участі і задовольнити. У зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржника з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник Дніпропетровської обласної прокуратури в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

В силу ст. 107 КПК України, у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

21.04.2021 року заявник подав до Дніпропетровської обласної прокуратури заяву про вчинення кримінального правопорушення керівником Дніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 та старшим слідчим СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , передбачений ст.ст.365, ч. 3 ст. 382 КК України, в якій зазначив наступне.

28 листопада 2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.358 ч.1, 190 ч.4 КК України у відношенні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кримінальне провадження № 0000040. Досудове розслідування проводив СВ Шевченківського ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, керівник органу досудового розслідування ОСОБА_9 , яка, на думку скаржника, створювала умови для тяганини в проведенні розслідування та з метою уникнення кримінальної відповідальності її подруги - приватного нотаріуса ОСОБА_6 .
В зв`язку з неефективністю проведення досудового розслідування прокурор Дніпропетровської області 05 січня 2021 року прийняв рішення про зміну підслідності та направив кримінальне провадження до слідчого відділу Дніпровського ВП ДВП в Дніпропетровській області, керівник органу досудового розслідування ОСОБА_4
ОСОБА_4 , як керівник органу досудового розслідування, доручив проведення досудового розслідування старшому слідчому ОСОБА_5 .
З моменту початку проведення досудового розслідування слідчими, як вважає скаржник, незаконно виносилися постанови про закриття кримінального провадження, які в подальшому були скасовані прокурорами та ухвалами слідчих суддів та колегіями апеляційного суду. 20 серпня 2020 року та 15 березня 2021 року постанови про закриття кримінального провадження були скасовані і надані письмові вказівки щодо порушень при винесенні постанов. У відповідності з ч.2 ст.21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України. Але ні ОСОБА_4 ні ОСОБА_5 не мали бажання виконувати ухвали слідчих суддів. ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 39 КПК України неналежним чином організував проведення досудового розслідування, не вживав заходів щодо усунення порушень вимог законодавства у випадку їх допущеннями слідчими. Крім того, ОСОБА_4 не розглядав заяви, скарги та клопотання потерпілих, не приймав вмотивовані та обґрунтовані рішення у встановлений законом строк. Заявники як потерпілі, в зв`язку з висловлюваннями слідчого ОСОБА_5 щодо небажання приймати до уваги раніше надані письмові вказівки прокурорів про розгляд клопотання потерпілих у відповідності зі ст..220 КПК України, змушені були заявити йому відвід. Замість виконання своїх посадових обов`язків ОСОБА_4 направив їх заяву про відвід ОСОБА_10 начальнику слідчого відділення СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , у якої, як вважає скаржник, відсутні повноваження для вирішення питання про відвід слідчого.
Відповідь ОСОБА_12 свідчить про те, що вона готувала її для нагородження слідчого, а не для законного вирішення заяви про відвід: «...проведення слідчим досудового розслідування об`єктивності та без-будь якої зацікавленості слідчого в результаті досудового розслідування, крім законного прийняття рішення згідно чинного законодавства, а також відсутності впливу на учасників досудового розслідування з боку слідчого, висловлювання слідчого про неврахування ним висновків попередніх слідчих у кримінальному провадженні свідчить про те, що слідчий не опираючись на раніше прийнятті рішення у кримінальному провадженні слідчих та прокурорів здійснює досудове розслідування самостійно, всебічно, повно і неупереджено досліджує обставини кримінального провадження».
Ця відповідь надана 10 лютого 2021 року, а 11 лютого 2021 року слідчий ОСОБА_5 виніс постанову про закриття кримінального провадження.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 березня 2021 року скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 11 лютого 2021 року. В ухвалі вказано: «Разом із тим, слідчий суддя звертає увагу на те, що на підтвердження чи спростування описаних обставин в межах кримінального провадження, на виконання ухвали слідчих суддів про зобов`язання вчинити слідчі дії та вказівок процесуального керівника, було проведено ряд дій, зокрема проведено ряд слідчих експериментів, витребувано докази щодо працевлаштування помічника та консультанта нотаріуса, ОСОБА_7 . Про це в оскаржуваній постанові не описано, аналізу цим доказам не дано».
Крім того, в ході судового розгляду скарги було встановлено, що в матеріалах кримінального провадження відсутні ряд документів, копії яких є у скаржника в наявності. Надати пояснення щодо «пропавших» документів слідчий не зміг, але пояснив, що справу отримав без належної перевірки та наявності опису і матеріалів справи. При цьому, ознайомившись з наданими копіями, слідчий підтвердив факт відсутності таких документів в справі.
Про замовний характер закриття кримінального провадження з метою уникнення відповідальності за шахрайство нотаріуса та її посібників, на думку скаржника, свідчить і той факт, що у працівників поліції не вистачає кваліфікації для проведення досудового розслідування в строки з 2012 року до 2021 року. З моменту скасування постанови про закриття кримінального провадження пройшло більше місяця, але виконувати ухвалу слідчого судді про проведення досудового розслідування ні у ОСОБА_4 , ні у слідчого ОСОБА_5 не виникає.
Враховуючи, що досудове розслідування не проводиться, строки спливають, результат по справі відсутній, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уникають будь-якого спілкування з потерпілими, у скаржника є сумніви в неупередженості слідчого, тому 26 березня 2021 року потерпілі звернулися з заявою про відсторонення слідчого ОСОБА_5 від проведення досудового розслідування.
До теперішнього часу їх заява не розглянута, рішення не прийняте, і як результат, досудове розслідування не проводиться.
Вважає, що керівник органу досудового розслідування ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.1, 3 ст.365 КК України - перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян.
На думку скаржника, ОСОБА_13 та ОСОБА_5 повинні нести кримінальну відповідальність за правопорушення, передбачене ч.3 ст.382 КК України, тобто за умисне невиконання ухвали, постанови суду, що набрала законної сили або перешкоджання їх виконанню, вчинені службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище.
Скаржник вважає, що ОСОБА_4 як керівник органу досудового розслідування не контролював роботу підлеглих, постанова про закриття кримінального провадження скасована, справа скерована для проведення досудового розслідування, а контроль за виконанням судового рішення відсутній. ОСОБА_5 як слідчий, зобов`язаний виконувати не тільки виконання ухвали про подовження досудового розслідування від 15 березня 2021 року, але і всі ухвали слідчих суддів, які були винесені в ході досудового розслідування та які до теперішнього часу умисно не виконані.

На даний момент відомостей про внесення уповноваженими особами Дніпропетровської обласної прокуратури за поданою заявою до ЄРДР слідчому судді не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

За змістом ч. 3 ст. 214 КПК України заборонено здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Викладені в такому повідомленні обставини підлягають перевірці, але така перевірка повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК.

Таким чином, слідчий суддя констатує пряму заборону процесуального Закону, а відтак неможливість здійснення перевірочних дій про можливий злочин без попереднього внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Наслідком такого порушення буде визнання всіх зібраних доказів недопустимими.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту вимог ч. 2 ст. 214 КПК України вбачається, що з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочинається досудове розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з яким Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 21 Конституції України передбачено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Статтю 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 17 цієї Конвенції говорить про те, що жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до статті 7 Загальної декларації прав людини всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Всі люди мають право на рівний захист від якої б то не було дискримінації, що порушує цю Декларацію, і від якого б то не було підбурювання до такої дискримінації.

Статтею 8 цієї Декларації передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Таким чином, приймаючи до уваги, що невнесення відомостей до ЄРДР за заявою скаржника порушує його права, а також зважаючи на те, що за вказаних обставин уповноваженими особами не виконано зазначені положення КПК України, а відомості, які містяться в заяві безпідставно не внесені до ЄРДР, слідчий суддя дійшов до висновку, що вимога про зобов`язання уповноваженої особи внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування підлягає задоволенню.

Доходячи до такого висновку, слідчий суддя також враховує положення ст.ст. 8, 9 КПК України, згідно яких в Україні діє верховенство права. Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 07 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Також відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Крім того, наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 року № 298 затверджене Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (далі Положення № 298).

Підпунктом 1 п. 1 розділу 3 Положення передбачено внесення відомостей про повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення до Реєстру у термін, визначений ч. 1 ст. 214 КПК України.

Відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність вносяться виключно реєстратором заяви про кримінальне правопорушення, що чітко передбачено вимогами п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України і Положення № 298, а тому не підлягають задоволенню вимоги скаржника про зобов`язання внести відомості до ЄРДР з попередньою правовою кваліфікацією, визначеною заявником, а саме ст.ст. 365 ч. 3, ст. 382 ч. 3 КК України.

Також, вимоги скарги в частині визнання незаконною бездіяльності прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою від 21.04.2021 року, не підлягає задоволенню, оскільки означені вимоги не узгоджуються з повноваженнями слідчого щодо здійснення судового контролю, який полягає в ухваленні рішень у відповідності до приписів ч. 2 ст. 307 КПК України про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України оскарженню підлягає бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк.

Керуючись ст.ст. 2, 25, 28, 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Дніпропетровської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 21.04.2021 року задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу Дніпропетровської обласної прокуратури не пізніше 24 годин після отримання копії ухвали внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 21.04.2021 року, про що надати заявнику відповідний витяг з ЄРДР.

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її вручення учасникам провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1