ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/490/21 (пров. 1-кс/639/114/21) Головуючий у 1 інстанції: Макаров В.О.
Провадження № 11кп/818/1239/21 Доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - Шабельнікова С.К,

суддів - Кружиліної О.А., Савченка І.Б.

секретаря - Вакула Н.С.

прокурора - Караченцева

захисника - Авілової О.М.

підозрюваного - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у режимі відеоконференції апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_1 та його захисника Авілової Олени Михайлівни на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 червня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області Собкович О.Р. про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000082 від 27.01.2021, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 червня 2021 року задоволено клопотання слідчого ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області Собкович О.Р. про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000082 від 27.01.2021, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України.

ОСОБА_1 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 60 днів, до 26 липня 2021 року, без визначення розміру застави.

Також повторно зобов`язано адміністрацію Харківської міської медичної частини №27 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Харківській та Луганській областях організувати протягом найкоротшого об`єктивно можливого строку проведення лікування підозрюваного ОСОБА_1 із залученням, за необхідності, відповідних спеціалістів з лікарняних закладів чи закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 року №239/5/104, з врахуванням результатів медичного дослідження ув`язненого, призначеного на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.03.2021 р., а також фактичних даних з медичної документації за місцем проживання ОСОБА_1 до затримання.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_1 та його захисник адвокат Авілова О.М., подали апеляційні скарги.

Підозрюваний, у своїй апеляційній скарзі, просить за його особистої явки до апеляційного суду скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 червня 2021 року.

Адвокат Авілова О.М. у своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 червня 2021 року скасувати та постановити нову, якою замінити підозрюваному запобіжний захід на домашній арешт за місцем його реєстрації та фактичного місця мешкання: АДРЕСА_1 або за місцем проживання його тітки. В разі залишення апеляційної скарги без задоволення, просить зобов`язати адміністрацію Харківської міської медичної частини №27 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Харківській та Луганській областях організувати обстеження та встановлення клінічного діагнозу ступеня сердцево-судинно недостатності ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_1 себе відчував погано, у зв`язку з чим було викликано карету швидкої допомоги. Медики констатували у ОСОБА_1 гіпертонічну хворобу серця та застарілі сінці на тілі, у зв`язку з чим, захисник вважає, що підозрюваному загрожує небезпека з причин ненадання йому своєчасно ліків та не проведенням належним чином обстеження серця. Також захисник посилається на відсутність доказів щодо джерела інформації про причетність ОСОБА_1 до інкримінованого йому злочину, в тому числі і розсекречення НСРД, у зв`язку з чим захисник оскаржував підозру. Тому, вважає, що ОСОБА_1 утримується безпідставно за необґрунтованою підозрою. Ризики вважає теж не підтвердженими жодним доказом, окрім суцільних припущень з боку органів досудового розслідування. ОСОБА_1 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, отже і ризик втечі не підтверджується. Вплив на свідків є також не підтвердженим, оскільки за місяці до їх допиту вже було встановлено про причетність ОСОБА_1 до даного кримінального правопорушення. Знищити та сховати речі підозрюваний теж не може у зв`язку з їх знаходженням у відділі поліції. Вчинення іншого кримінального правопорушення також не підтверджено. Захисник вважав, що підстав для продовження строків тримання під вартою немає, оскільки зміст та обсяг доказів на підтвердження причетності ОСОБА_1 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення протягом п`яти місяців не змінився, а повідомлення про підозру було вручене ОСОБА_1 з порушенням вимог КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги, а також думку прокурора, який заперечував щодо її задоволення, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000082 від 027.01.2021 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України.

26.01.2021 року ОСОБА_1 в порядку ст.208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України та в цей же день слідчим за погодженням з прокурором повідомлено його про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

28.01.2021 року ОСОБА_1 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

28.01.2021 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова стосовно ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто, до 26.03.2021, без можливості внесення застави.

При цьому слідчий суддя не може погодитися з доводами захисту про порушення права на захист ОСОБА_1 при обранні йому запобіжного заходу. Як вбачається з ухвали слідчого судді від 28.01.2021 р., захист ОСОБА_1 здійснював адвокат Папай С.О., який був допущений до участі в розгляді клопотання, заяв про його відвід або самовідвід не розглядалося.

18.03.2021 постановою керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова Купріянова В.Б. строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 26.04.2021 року, у зв`язку з неможливістю завершення досудового розслідування в 2-ох місячний строк з об`єктивних причин та необхідністю виконання у вказаному кримінальному провадженні ряду слідчих (розшукових) дій, спрямованих на отримання та перевірку доказів.

23.03.2021 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова стосовно ОСОБА_1 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, тобто, до 26.04.2021 року.

19.04.2021 року слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів передбачених ч.3 ст.307, ч. 1 ст. 263 КК України, тобто, незаконне виготовлення та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах і незаконне придбання, зберігання, носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

21.04.2021 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.01.2021р. за №0000082, за підозрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.3 ст.307 КК України, до 6 (шести) місяців, тобто до 26 липня 2021 року.

26.04.2021 року Жовтневим районним судом м. Харкова стосовно ОСОБА_1 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто, до 24.06.2021 р..

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про продовження строку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193,194 КПК України, заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність продовження щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_1 злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства. а саме: протоколом обшуку від 26.01.2021 за адресою АДРЕСА_2 під час якого виявлено та вилучено порошкоподібну речовину невідомого походження різних кольорів у великій кількості, з характерним запахом психотропної речовини, сировину невідомого походження для можливого виготовлення психотропної речовини, а також лабораторні предмети, що можуть слугувати засобами для виготовлення психотропної речовини (колби, мірні лійки тощо); показаннями свідка ОСОБА_2 ; показаннями свідка ОСОБА_3 ; показаннями свідка ОСОБА_4 ; показаннями свідка ОСОБА_5 ; показаннями свідка ОСОБА_6 ; показаннями свідка ОСОБА_7 ; протоколом затримання в порядку ст. 208 КГТК України; висновком експерта за результатами проведення судово-балістичної експертизи №СЕ-19/121-21/3225-БЛ, згідно якого наданий дослідження перероблений сигнальний пістолет який вилучений в ході обшуку відноситься до категорії нестандартної вогнепальної зброї. Даний пістолет придатний для проведення пострілів патронами роздільного спорядження, що складаються з холостих/шумових патронів калібру 9 MM Р.А. в комбінації з металевими метальними снарядами діаметром близько 5,5 мм. Представлений виріб є колишнім сигнальним пістолетом "«BLOW» моделі «TR 14», калібру 9 ММ Р.А.К. № НОМЕР_1 , переробленим саморобним способом для стрільби патронами з метальними снарядами діаметром до 5,9 мм; висновком судової експертизи дослідження матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» №СЕ-19/121-21/1664-МРВ від 27.01.2021; висновком №19/121-21/4609-НЗПРАП від 06.05.2021 згідно з висновком експерта в складі змивів з внутрішньої поверхні циліндру та з поверхні лійки, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, сильнодіючих, отруйних лікарських засобів не виявлено; висновком №19/121-21/4604-НЗПРАП від 05.04.2021, згідно з висновком експерта рідина об`ємом: 17940,0 мл містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину - РУР. Рідини об`ємом: 10210,0 мл, 19490,0 мл є прекурсором - ацетоном. Рідина об`ємом: 16830,0 мл є прекурсором - етиловим ефіром. Рідина об`ємом: 8115,0 мл містить у своєму складі ацетон, процентний вміст якого становить: 35,499 %, та не перевищує 50,0 %, заходам контролю не підлягає. Рідини об`ємом: 10020,0 мл, 10070, мл, 9965,0 мл, 10010,0 мл, 4490,0 мл, мл, 10025,0 мл, 10010,0 мл, 9920,0 мл, 9835,0 мл, 9460,0 мл, 10225,0 мл, 10130,0 мл, 9990,0 мл, 9845,0 мл, 9990,0 мл, 9855,0 мл, 10310,0 мл, 10125,0 мл, 10010,0 мл, 10015,0 мл, 9995,0 мл, 9630,0 мл, 10110,0 мл, 10090,0 мл, 10020,0 мл, 10035,0 мл, 9660,0 мл, 9545,0 мл, 10310,0 мл, 9610,0 мл, 9950,0 мл, 9995,0 мл, 9870,0 мл, 9935,0 мл, 10015,0 мл, 9980,0 мл, 10325,0 мл, 10210,0 мл, 10530,0 мл, 9995,0 мл, 9870,0 мл, 9980, мл є прекурсором - соляною кислотою. Рідини об`ємом: 23325,0 мл, 14520,0 мл, 199900 мл, 16010,0 мл наркотичним засобом, психотропною речовиною, прекурсором не являються. Маса РУР (в перерахунку на масу сухого залишку) склала: 0,0388 грам. Об`єм соляної кислоти (в перерахунку на щільність 1,198 г/см') склав: 9568,35 мл, 9758,99 мл, 9648,91 мл, 9517,02 мл, 4336,34 мл, 9583, 95 мл, 9681,91 мл, 9659,07 мл, 9572,22 мл, 9490,20 мл, 9128,35 мл, 9857,99 мл, 9766,40 мл, 9639,77 мл, 9491,63 мл, 9648,11 мл, 9517,73 мл, 9957,15 мл, 9778,48 мл, 9667,42 мл, 9672,25 мл, 9652,93 мл, 9292,39 мл, 9755,56 мл, 9744,68 мл, 9663,71 мл, 9683,19 мл, 9321,34 мл, 9210,37 мл, 9957,15 мл, 9265,07 мл, 9601,17 мл, 9644,59 мл, 9523,97 мл, 9586,69 мл, 9663,89 мл, 9630,12 мл, 9954,40 мл, 9852,05 мл, 10160,83 мл, 9644,59 мл, 9515,73 мл, 9630,12 мл. Об`єм ацетону (в перерахунку на об`єм рідини) склав: 8592,6 мл, 16283,9 мл. Об`єм етилового ефіру (в перерахунку на об`єм рідини) склав: 16406,9 мл. Також згідно літературних даних надані на дослідження рідини можуть бути використані при синтезі для виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин (сильнодіючих речовин) у тому числі PVP; висновком №19/121-21/4606-Н31ТРАП від 27.04.2021, згідно з висновком експерта надана на дослідження речовина масою: 56,5188 грам, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в перерахунку на масу представленої речовини, складає: 43,1091 грам; висновком №19/121-21/4608-НЗПРАП від 06.05.2021, згідно з висновком експерта надана на дослідження порошкоподібна речовина, масою 2548,8 г, містить в своєму складі 2-бром-1-(4-метилфеніл)пропан-1-он), який віднесений до прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю. Визначити масу даної речовини не є можливим, в зв`язку з відсутністю в відділі ДМРВ Харківського НДЕКЦ зразка-порівняння з завідомо відомим вмістом 2-бром-1 ~(4-метилфеніл)пропан-1 -он).; висновком №19/121-21/4610~НЗПРАП від 11.05.2021, згідно з висновком експерта надані на дослідження рідини рідини об`ємом: 998,0 мл, 993,0 мл, 962,0 мл, 1001,0 мл., 994,0 мл., 1007,0 мл., 988,0 мл, 993,0 мл, 992,0 мл, 980 мл, містять у своєму складі прекурсор - етиловий ефір, процентний вміст якого становить не перевищує 50,0 %, заходам контролю не підлягає. Також згідно літературних даних надані на дослідження рідини можуть бути використані при синтезі для виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин (сильнодіючих речовин) у тому числі PVP; висновком судової експертизи дослідження матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» №19/121-21/4623-НЗПРАП від 23.03.2021 згідно якого надана на дослідження рідина об`ємом: 1075,0 мл., 985,0 мл., 1020,0 мл., 980,0 мл. містять у своєму складі: бромацетальдегін - наркотичним засобом, психотропною речовиною, прекурсором не являються. Згідно літературних даних надані на дослідження рідини можуть бути використані при виготовленні особливо небезпечної психотропної речовини - PVP; висновком №19/121-21/4612-НЗПРАП від 06.05.2021, згідно з висновком експерта надана на дослідження рідина в двох каністрах, об`ємом 4880,0 мл та 4750,0 мл містить у своєму складі валерофенон, рідина, об`ємом 4900,0 мл, містить аміак, які до наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів, сильнодіючих, отруйних лікарських засобів не відноситься; висновком №19/121-21/4620-НЗПРАП від 01.04.2021, згідно з висновком експерта надані на дослідження рідини об`ємом: 4500 мл., 5900 мл., 780 мл містять у своєму складі бензол, аміак, етилацетат - до наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів не відноситься; висновком №19/121-21/4605-НЗПРАП від 02.04.2021, згідно з висновком експерта надані на дослідження речовина масою: 520 грам, 201,5 грам, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в перерахунку на масу представленої речовини, склала: 380,7752 грам, 121,9498 грам; висновком судової експертизи дослідження матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» №19/121-21/4618-НЗПРАП від 18.03.2021 згідно якого надані на дослідження порошкоподібна речовина містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в складі наданої на дослідження речовини складає 2273,6175 грам, 1743,6467 грам; висновком №19/121-21/4616-НЗПРАП від 01.04.2021, згідно з висновком експерта надана на дослідження рідина у двох колбах об`ємом: 3880 мл., 6120 мл., нашарування речовини на внутрішній поверхні двох воронок, містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину-PVP. Маса PVP в перерахунку на масу представленої речовини, склала: 334,9087 грам, 561,9075 гра, 8,7535 грам, 7,7437 грам.

При цьому, колегія суддів враховує, що КПК України не містить визначення терміну «обгрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра», що обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

«Обґрунтована підозра», згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48», передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Зважуючи на такий обсяг відомостей, які містять матеріали судового провадження, об`єктивно вбачається, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття та продовження запобіжного заходу у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження відомості формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_1 до вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України, згідно підозри.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на інших учасників провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Виходячи з фактичних відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження вбачається, що ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за який передбачене покарання від 9 до 12 років позбавлення волі, з конфіскацією майна. Крім того, один зі злочинів, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_1 є одним з найтяжчих серед злочинів, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин, а вага лише частини вилученої під час проведення обшуку психотропної речовини PVP в розмірі 67 грам, у чотири з половиною рази перевищує максимальну межу встановленої законодавцем для визначення кваліфікуючої ознаки передбаченої ч.3 ст.307 КК України, а саме, вчинення однієї чи кількох альтернативних дій, предметом якої (яких) є психотропна речовина в особливо великих розмірах. Інший злочин за ч.1 ст. 263 КК України є тяжким злочином.

Тому колегія суддів зазначає, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також негативно вплине на дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність ризику знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення, оскільки на даний час триває проведення слідчих (розшукових) дій направлених на встановлення місцезнаходження предметів та документів, що мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, оскільки на теперішній час органом досудового розслідування з об`єктивних причин не проведено всіх необхідних заходів, спрямованих на встановлення організаторів вчинення злочину, які надали підозрюваному ОСОБА_1 можливість користуватись житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 , надали останньому сировину та інші засоби для виготовлення психотропної речовини, а також які платили йому винагороду за виготовлення психотропної речовини. Крім того, існує необхідність також у встановленні осіб, яким підозрюваний ОСОБА_1 в подальшому передавали або збували особливо небезпечну психотропну речовину PVP, а також засобів, за допомогою яких вони це робили, місцезнаходження грошових коштів отриманих від своєї злочинної діяльності, а також інших знарядь які ОСОБА_1 використовував для вчинення даного злочину.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК). З урахуванням того, що ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема, на осіб, які повідомили в ході допиту про місце, де останній здійснює свою незаконну діяльність та адреси їх місця мешкання з наданих йому протоколів допиту, а також стосовно понятих, які були присутні під час проведення обшуку в ході вилучення у нього психотропних речовин та предметів, визнаних в подальшому речовими доказами по кримінальному провадженню.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання ОСОБА_1 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з обставин кримінального провадження.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання захисника щодо того, що всі докази, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження не доводять походження джерел доказів щодо причетності ОСОБА_1 до інкримінованих йому злочинів, оскільки слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо остаточної кваліфікації вирішується органом досудового розслідування до складання обвинувального акту. Вказані обставини у своїй сукупності обґрунтовують висновок слідчого судді щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні.

Доводи захисника стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, спростовуються матеріалам кримінального провадження, що свідчить про прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення.

Отже, колегія суддів погоджується зі слушністю висновків суду першої інстанції щодо продовження існування раніше встановлених ризиків, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження спростовують апеляційні доводи про недоведеність вищезазначених ризиків.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних прав та обов`язків, покладених на нього.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_1 та відсутності на цей час жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційних скарг підозрюваного та його захисника.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу прокурора на необхідність перевірки заяви, в порядку ст. 206 КПК України, та вживання відповідних заходів, у зв`язку з заявою ОСОБА_1 щодо фізичного тиску на нього з боку інших осіб, які утримуються в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Керуючись ч.2 ст. 376,ст.ст. 392, 404, 405, 407 п.1 ч.3, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_1 та його захисника Авілової Олени Михайлівни залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 червня 2021 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді