Номер провадження: 11-сс/813/370/21
Номер справи місцевого суду: 946/1032/21 1-кс/946/334/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.02.2021 року у кримінальному проваджені №0000095, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування 10.02.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Совєтський Совєтського району Республіки Крим, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, -
встановив:

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.02.2021 року, задоволено клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 ,підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та застосовано запобіжний захід у виглядітримання під вартою до 11.04.2021 року.

Рішення суду мотивовано тим, що з огляду на обґрунтованість підозри, тяжкість вчиненого злочину, наявні ризики можливого переховування від суду та органів досудового розслідування (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) і незаконного впливу на потерпілого та свідка (п. 3, ч. 1 ст. 177 КПК)України, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що ухвалу суду не відповідає вимогам кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

Доводи обґрунтовує тим, що підозра є необґрунтована, а ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не підтверджені будь-якими доказами та взагалі не існують. Звертає увагу, що підозрюваний раніше не судимий, не притягувався до кримінальної відповідальності, має співмешканку ОСОБА_10 , яка є інвалідом 1 групи та потребує стороннього догляду, за місцем проживання підозрюваний характеризується позитивно, тому зазначене свідчить про наявність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.02.2021 близько 00:30 годин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в уході раптово виниклої сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_11 , вступивши з ОСОБА_12 у злочинну змову, спрямовану на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , діючи спільно, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті своїх дій, наніс не менше 10 ударів руками та ногами в область голови та тулубу ОСОБА_11 , у результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження від яких потерпілий знаходиться у комі.

Заслухавши: суддю-доповідача; захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Вимогами ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, які вказують на причетність останнього до скоєння кримінального правопорушення у групі осіб, а саме протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 10.02.2021 року, яка вказує про обставини вчинення злочину (а.с.10-11), протоколом затримання ОСОБА_8 від 10.02.2021 року, відповідно до якого у останнього виявлено та вилучено особисті речі з слідами темно-бурого кольору (а.с. 14-16), довідкою Ізмаїльської МЦЛ від 11.02.2021 року про стан здоров`я потерпілого ОСОБА_14 та іншими матеріалами кримінального провадження у свої сукупності.

При цьому апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Викладене свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_15 є громадянином України, офіційно не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, що свідчить про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків.

Водночас, апеляційним судом прийнята до уваги заявлена прокурором інформація про те, що потерпілий ОСОБА_11 , з часу спричинення йому тілесних ушкоджень перебуває у тяжкому стані в реанімаційному відділенні, а стан його здоров`я доволі тяжкий та нестабільний.

Вказані обставини вказують на те, що підозрюваний будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.

Існування зазначеного ризику також підтверджується поведінкою підозрюваного, який на даному етапі досудового розслідування відмовився від дачі показань.

Водночас, апеляційний суд погоджується з тим, що перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на свідка ОСОБА_16 схиляючи її до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки остання є його цивільною дружиною з якою вони деякий час проживали за однією адресою та злочин здійснено саме через ревнощі до неї.

При цьому апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти цим ризикам.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

Встановлені апеляційним судом обставини беззаперечно свідчать про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який був застосований слідчим суддею за результатами розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а наявність на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Стороною захисту не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.02.2021 року у кримінальному проваджені № 0000095, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування 10.02.2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, строком до 11.04.2021 року - залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4