УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суд м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у м.Києві ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000430 від 29.04.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло вищевказане клопотання, яке мотивовано тим, що СУ ГУ НП у м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000430 від 29.04.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України.

Як зазначає в клопотанні слідчий, 28.04.2021 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.04.2021 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_3 адресою: АДРЕСА_1 , під час якого співробітниками правоохоронних органів виявлено та вилучено ZIP-пакети для фасування, а також рослинну речовину зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - «канабіс», маса якого становить 14,92 г., яку останній незаконно придбав, перевіз до місця свого проживання та зберігав з метою подальшого збуту, мобільні термінали систем зв`язку Iphone 7 plus з сім картою, мобільний термінал Nokia ІМЕІ НОМЕР_1 з сім картою, грошові кошти в сумі 87650 гривень та 600 доларів США, які постановою слідчого від 29.04.2021 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000430 та залишено на зберігання у органі досудового розслідування, оскільки мобільні термінали використовувалися ОСОБА_3 для вчинення кримінального правопорушення, а грошові кошти могли бути набуті ОСОБА_3 кримінально протиправним шляхом.

У зв`язку з чим слідчий з посиланням на ч.1 та п.3 ч.2 ст. 170 КПК України просив: накласти у кримінальному провадженні № 0000430 від 29.04.2020 арешт на майно підозрюваного, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на мобільний термінал системи зв`язку Iphone 7 plus з сім картою, мобільний термінал системи зв`язку Nokia IMEI НОМЕР_1 з сім картою, грошові кошти в сумі 87650 гривень, 600 доларів США, що були вилучені 28.04.2021 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , по місцю проживання ОСОБА_3 , на частини квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна НОМЕР_3 ; заборонити власнику майна і будь-яким іншим особам користуватись, розпоряджатись та відчужувати арештоване майно.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшла до наступних висновків.

Згідно ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З огляду на вищенаведене, прокурор мав діяти у законний спосіб та звернутися з відповідним клопотанням до слідчого судді не пізніше 48 годин після вилучення майна про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно.

З матеріалів клопотання встановлено, що частина майна, на яке слідчий просить накласти арешт, було вилучено 28.04.20 в ході проведення обшуку, здійснюваного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.04.2021, а тому клопотання про арешт майна, вилученого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , повинно було бути поданим до суду не пізніше 48 годин після вилучення майна, в тому числі в порядку, передбаченому ст. 116 КПК України, тобто за допомогою поштового зв`язку.

За приписами ч. 2 ст. 113 КПК України, процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Разом із тим, з клопотанням про арешт майна відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий звернувся до слідчого судді 26.05.2021, тобто після спливу граничного строку.

При цьому, слідчий не ставить питання про поновлення процесуального строку для подачі вказаного клопотання та не наводить обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску такого строку.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа мас право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ» проти Сполученого королівства (AGOSI v. The United Kindom від 24 жовтня 1986 року, серія А, №108 п.52). Іншими словами заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Крім того,слідчий судя вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання ( п.3 ч.2 ст.170 КПК України).

Як вбачається зі змісту вказаного клопотання слідчий просить накласти арешт, як на тимчасово вилучене майно так і на майно підозрюваного з метою забезпечення конфіскації, тобто зазначає різні підстави для накладення арешту. На переконання слідчого судді, слідчий має право звернутися до суду з двома окремими клопотаннями про арешт майна.

Таким чином, оскільки слідчим пропущено строк на звернення з вказаним клопотанням та в одному клопотанні зазначено різні підстави для накладення арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає поверненню слідчому з встановленням строку у сімдесят дві години для усунення наведених вище недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.64-2, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у м.Києві ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000430 від 29.04.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст. 307 КК України повернути слідчому.

Встановити строк в сімдесят дві години для усунення вказаних недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1