Ухвала
Іменем України
22 березня 2021 року

м. Київ
справа № 461/29/21
провадження № 51-1351впс21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши подання голови Львівського апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження № 0000020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 258-3 Кримінального кодексу України (далі КК України), з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) надійшло вищезазначене подання, яке мотивовано тим, що органом досудового розслідування, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 скеровано до Галицького районного суду м. Львова, у межах територіальної юрисдикції якого, закінчено досудове розслідування. Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення на території Луганської області, а тому згідно з вимогами ч. 1 ст. 32 КПК України це провадження має здійснювати суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Учасникам судового провадження було повідомлено про час та місце розгляду подання, проте в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Клопотань про відкладення дати розгляду подання не надійшло.
Положеннями ч. 1 ст. 32 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 34 КПК України передбачено передачу кримінального провадження на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
З обвинувального акту видно, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України. Суть обвинувачення полягає в тому, що він, у 2014 році (більш точний час слідством не встановлено), добровільно вступив до терористичної організації «Луганська народна республіка» (далі «ЛНР»).
У подальшому, наказом по особовому складу командувача так званої «Народної міліції» терористичної організації «ЛНР» від 04 липня 2015 року № 94 ОСОБА_4 призначено на посаду механіка-водія-санітара відділу збору та евакуації поранених медичного відділення медичного взводу 2 окремої гвардійської мотострілецької бригади ім. Героя Радянського Союзу ОСОБА_5 2 армійського корпусу народної міліції «ЛНР» із військовим званням «рядовий».
Станом на березень 2018 року ОСОБА_4 перебував на посаді командира взводу «3 мотострілецького батальйону 2 окремої гвардійської мотострілецької бригади ім. Героя Радянського союзу ОСОБА_5 2 армійського корпусу народної міліції «ЛНР», місцем дислокації якого є територія колишнього ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Перебуваючи у складі вищевказаного збройного формування, ОСОБА_4 , у період з 2014 по 2018 роки виходив на лінії розмежування сил АТО та незаконних збройних формувань, під час яких з використанням військової техніки, здійснював обстріли позицій сил АТО та підрозділів Збройних сил України.
Таким чином, ОСОБА_4 приймав участь у діяльності терористичної організації «ЛНР», у період з 2014 року по 2018 рік (більш точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), яка здійснювала свою діяльність на території значної частини Луганської області. Крім того, хоча в обвинувальному акті вказується місце дислокації незаконного збройного формування, до якого було зараховано ОСОБА_4 , однак пред`явлене йому обвинувачення охоплює дії, які вчинялися поза межами дислокації цього незаконного збройного формування. Відтак у цьому кримінальному провадженні неможливо визначити конкретне місце вчинення кримінального правопорушення в розумінні ст. 32 КПК України та як наслідок суд, юрисдикція якого поширилась на цю територію.

Відповідно до позиції Верховного Суду місце вчинення кримінального правопорушення, в контексті ч. 1 ст. 32 КПК України, може вважатися таким, що визначає територіальну юрисдикцію лише у випадку, якщо воно встановлено з деталізацією, достатньою для визначення меж юрисдикції суду першої інстанції. Якщо встановлене органом досудового розслідування місце вчинення злочину охоплює територію, яка підпадає під юрисдикцію кількох судів, що вправі здійснювати провадження в першій інстанції, така вказівка не дозволяє визначити територіальну підсудність за загальним правилом, зазначеним у першому реченні ч. 1 ст. 32 КПК України.
Виходячи з приписів ст. 32 КПК України, якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Досудове розслідування цього кримінального провадження здійснювалось і закінчено слідчим відділом Управління служби безпеки України у Львівській області, що знаходиться у межах територіальної юрисдикції Галицького районного суду м. Львова, а тому підстав, передбачених статтями 32, 34 КПК України, для його передачі із Галицького районного суду м. Львова до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, Верховний Суд не вбачає.
Таким чином, подання голови Львівського апеляційного суду слід залишити без задоволення.
Керуючись статями 32, 34 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Подання голови Львівського апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження № 0000020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3