Провадження № 1-кс/344/4083/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_4 в порядку ст. 206 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2021 року через Івано-Франківську установу виконання покарань (№12) ОСОБА_4 до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області подано скаргу в порядку ст.206 КПК України. В скарзі ОСОБА_4 просить зобовязати Івано-Франківський місцевий центр БВПД забезпечити безоплатну вторинну правову допомогу для представництва по ст.56 КПК України у кримінальному провадженні № 0000020 від 30.03.2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_4 скаргу підтримав, суду пояснив, що скарга подана ним в порядку ст. 206 КПК України, з підстав недодержання його прав на правову допомогу Івано-Франківським місцевим центром БВПД за зверненням від 09.11.2020 року. Для захисту його інтересів він неодноразово просив забезпечити йому адвоката для надання безоплатної правової допомоги.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, з підстав, що аналогічну скаргу ОСОБА_4 розглянуто 25.06.2021 у справі №344/9854/21 слідчим суддею Івано-Франківського міського суду ОСОБА_5 .

Дослідивши подану скаргу, вислухавши пояснення скаржника та прокурора, вважаю наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" право на безоплатну правову допомогу - гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ч.2 ст.13 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг, зокрема як: захист; здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складення документів процесуального характеру.

Відповідно до п.7 ст.14 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають особи, у кримінальних провадженнях стосовно яких відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії, а також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або обмеження волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" передбачено, що звернення про надання одного з видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону, подаються особами, які досягли повноліття, до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги або до територіального органу юстиції за місцем фактичного проживання таких осіб незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.17 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги або про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги.

ОСОБА_4 є засудженим Луцьким міськрайонним судом за ст. 115 ч. 2 п.п. 4, 9, 13 КК України до довічного позбавлення волі.

Підставою звернення із скаргою ОСОБА_4 зазначає недодержання його прав на правову допомогу Івано-Франківським місцевим центром БВПД за зверненням від 09.11.2020 року.

Однак, заявник не надав доказів звернення з такою заявою, на спростування чого матеріали скарги інших доказів не містять.

Тому, зважаючи на те, що предметом розгляду скарги є не розгляд або відмова в задоволенні заяви про надання безоплатної правової допомоги, факт якої ОСОБА_4 не підтверджено, слідчий суддя вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Крім того, під час судового засідання ОСОБА_4 просив забезпечити додержання його прав на правову допомогу захисника БВПД за зверненням від 03.07.2019 року та на усі види правових послуг БВПД; неправомірність застосування спецзасобів.

Однак, відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 25.06.2021 у справі №344/9854/21 у задоволенні скарги ОСОБА_4 в порядку ст. 206 КПК України відмовлено.

Згідно з практикою Європейського Суду одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах:Sovtransavto Holding v. Ukraine,№48553/99, п. 77, від 25 липня 2002 року;Ukraine-Tyumen v. Ukraine, №22603/02, п. 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Зважаючи на те, що за ухвалою слідчого судді від 25.06.2021 року розглянуто скаргу ОСОБА_4 з такими ж самими вимогами, у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 206 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_4 в порядку ст. 206 КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1