Дата документу 12.04.2021 Справа № 937/4429/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 937/4429/20 Доповідач в 2 інстанції
Провадж. № 21-з/807/14/21 ОСОБА_1

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Запоріжжі

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні клопотанням засудженої ОСОБА_7 про роз`яснення ухвали Запорізького апеляційного суду від 3 березня 2021 року, якою апеляційні скарги засудженої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_6 залишено без задоволення, а ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 9 грудня 2020 року про відмову у заміні невідбутої частини покарання, призначеного ОСОБА_7 вироком Заводського районного суду міста Запоріжжя від 4 вересня 2014 року більш м`яким, - без змін,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 3 березня 2021 року залишено без задоволення, а ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 9 грудня 2020 року про відмову у заміні невідбутої частини покарання, призначеного ОСОБА_7 вироком Заводського районного суду міста Запоріжжя від 4 вересня 2014 року більш м`яким, залишено без змін.

10 березня 2021 року засуджена ОСОБА_7 звернулась до суду апеляційної інстанції з клопотанням про роз`яснення ухвали Запорізького апеляційного суду від 3 березня 2021 року, постановленої за результатом розгляду її апеляційної скарги на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 9 грудня 2020 року, обґрунтувавши його тим, що їй не зрозуміло рішення суду апеляційної інстанції.

Участь засудженої ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційної інстанції була забезпечена в режимі відеоконференції, оскільки згідно листа в.о. начальника ДУ «Мелітопольска УВП (№144)» етапувати засуджену не виявилось можливим.

Згідно повідомлення представника ДУ «Мелітопольска УВП (№144)» ОСОБА_7 відмовилась від проведення судового засідання в режимі відеоконференції, про що на адресу апеляційного суду скеровано відповідне підтвердження, яке наявне в матеріалах провадження.

Отже, за відсутності можливості етапувати засуджену у судове засідання 12 квітня 2021 року, про що є відповідне повідомлення ДУ «Мелітопольска УВП (№144)», суд запропонував ОСОБА_7 приймати участь у розгляді її клопотанні в режимі відео конференції. Натомість від участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції остання відмовилась, посилаючись на положеннях ч.2 ст. 336 КПК України.

ОСОБА_7 відбуває покарання і перебуває в установі виконання покарань. Апеляційним судом розглядається клопотання засудженої в порядку ст. 380 КПК України, що походить від перегляду апеляційною інстанцією рішення місцевого суду про відмову у застосуванні до ОСОБА_7 положень ст. 82 КК України.

Тобто питання, яке розглядається апеляційною інстанцією вочевидь не пов`язано із застосуванням запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наведене є вирішальним для з`ясування питання обов`язкової участі ініціатора клопотання в контексті положень абзацу 7 статті 20-5 Перехідних положень КПК України.

Так, положеннями абзацу 7 статті 20-5 Перехідних положень КПК України передбачено проведення судового засідання в режимі відеоконференції на період дії карантину з дотриманням правил, передбачених ч.ч. 3-9 ст. 336 КПК України, а отже обмеження, передбаченні ч.2 ст. 336 КПК України для здійснення дистанційного судового провадження, в даному випадку, відсутні.

Між тим, з власної волі ОСОБА_7 не забажала приймати участь у судовому розгляді заявленого нею клопотання, що поряд із наведеними положеннями закону, предметом даного судового розгляду та присутністю адвоката, який представляє інтереси та права ОСОБА_7 , передбачає розгляд відповідного клопотання за відсутності останньої.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав клопотання засудженої про роз`яснення рішення, прокурора, який вважав клопотання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню; перевіривши матеріали справи, дослідивши матеріали провадження, вивчивши та проаналізувавши доводи клопотання, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Відповідно до вимог вищевказаної норми КПК України, роз`яснення судового рішення можливе у випадку, якщо воно є нечітким за змістом, містить положення, які викликають суперечки щодо його неоднакового тлумачення і розуміння під час виконання. При цьому суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення, так само, як і вирішувати питання, що не були предметом судового розгляду.

Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

У ході роз`яснення рішення суд повинен тлумачити юридичні терміни, а не загальновживані слова.

Так, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 3 березня 20210 року залишено без задоволення апеляційні скарги засудженої та її захисника та залишено без змін ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 9 грудня 2020 року про відмову у заміні невідбутої частини покарання, призначеного ОСОБА_7 вироком Заводського районного суду міста Запоріжжя від 4 вересня 2014 року більш м`яким.

Зміст заявленого клопотання та позиція захисника засвідчує фактично незгоду сторони захисту із прийнятим рішенням і відсутністю у клопотанні жодного конкретного обґрунтування незрозумілості висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, постановлена ухвала апеляційного суду - як її мотивувальна, так і резолютивна частина, викладені загальновживаними словами, містять чіткий і зрозумілий характер, в них зазначенні мотиви та правові підстави прийнятого рішення, що відповідає вимогам ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, оскільки в мотивувальній частині ухвали зазначені мотиви прийнятого рішення, у висновках містяться посилання на відповідні норми кримінального процесуального закону, а резолютивна частина цього судового рішення містить чіткий висновок, є зрозумілою і не містить будь-яких положень, які можуть викликати суперечності стосовно її розуміння.

Обставини наявності декількох характеристик знайшли відображення в ухвалі апеляційного суду, що спростовує доводи адвоката. Крім того, довід захисника про незрозумілість не взяття судом до уваги певної характеристики не перебуває у площині положень ст. 380 КПК України і лише підкреслює незгоду із самим рішенням.

Звертаючись до змісту відповідного клопотання, ОСОБА_7 вказує на незрозумілість підстав ухваленого рішення від 3 березня 2021 року.

Однак, ухвала суду апеляційної інстанції викладена у ясній і зрозумілій формі, будь-яких положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності у її розумінні, не містить. Підстави відмови у задоволенні апеляційних скарг ОСОБА_7 та адвоката викладені у мотивувальній частині судового рішення та вочевидь є зрозумілими.

Фактично ініціатор клопотання та адвокат незгодні із ухвалою апеляційної інстанції.

Натомість, незгода з залишенням без задоволення поданої апеляційної скарги з питання застосування до ОСОБА_7 ст. 82 КК України виходить за межі питань, які підлягають вирішенню в порядку ст. 380 КПК України.

Таким чином, наведені обставини засвідчують необґрунтованість вимог ОСОБА_7 про роз`яснення судового рішення апеляційного суду, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 380, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про роз`яснення ухвали Запорізького апеляційного суду від 3 березня 2021 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3