Справа № 738/104/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/298/21
Категорія - ст.81 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2021 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, до засудження зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого по даній справі 16.05.2018 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі; Постановою Верховного Суду від 17.12.2019 року вирок змінено, перекваліфіковано дії з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення полі на строк 8 років,

за участю прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2021 року його клопотання про умовно - дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України було задоволено, звільнено умовно-достроково на 2 роки 2 місяці 8 днів.

В основу свого рішення суд поклав те, що засуджений фактично відбув встановлену ч. 3 ст. 81 КК України частину покарання, врахував, що засуджений перебуває в місцях позбавлення волі з 03.04.2017 року. За час перебування в Київському СІЗО з 03.04.2017 року по 03.10.19 та з 15.11.2019 по 12.06.2020 рік допустив порушення встановленого порядку, за що отримав дисциплінарне стягнення у вигляді догани, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку, розпорядку дня дотримувався, до суспільно-корисної праці не залучався, заохочень не мав. З 14.10.2019 по 12.06.2020 та з 12.06.2020 року по даний час відбуває покарання в Менській ВК(91), дотримується вимог, що визначають порядок та умови виконання покарання, розпорядок дня, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, на профілактичних обліках не перебуває. Виявив бажання залучатись до суспільно корисної праці, з 26.06.2020 року виконує обов`язки робітника їдальні установи, до роботи ставиться добросовісно, був заохочений начальником установи, залучається до робіт із благоустрою установи та робіт із поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку, до вказаних робіт ставиться посередньо, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, вимоги виконує, відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, бере участь у реалізації програм диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт» та «Духовне відродження».

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду є незаконною, ухвалена з порушенням норм ст. 81 КК України, висновок суду про можливість застосування до ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення є передчасним, оскільки судом не враховано дані, які характеризують особу засудженого протягом усього періоду відбування покарання, вказує, що останній перебуває у місцях позбавлення волі з 03.04.2017 року і за час перебування у Київському СІЗО, а також у ДУ «Менська ВК-91» до 15.11.2019 року характеризувався посередньо. В СІЗО зарекомендував себе з негативної сторони, порушував вимоги встановленого порядку, притягувався до дисциплінарної відповідальності за вчинення злісного порушення установленого порядку і лише з 12.06.2020 по теперішній час характеризується добре та 13.01.2021 року заохочений, що є незначним періодом часу по відношенню до фактично відбутого строку покарання. Крім того, зазначає, що комісією установи 31.07.2020 було відмовлено у двох пільгах (зміна умов тримання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким), оскільки на момент вирішення засуджений вважався таким, що не стає на шлях виправлення. Тому вважає, що короткострокова позитивна динаміка у поведінці засудженого за період, який безпосередньо передував розгляду клопотання та одне заохочення, отримане у січні 2021 року може свідчити, що він стає на шлях виправлення, однак не може стверджувати що він за увесь період відбування покарання повністю довів своє виправлення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її вимоги, засудженого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 був засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі. Строк відбування покарання визначено рахувати з 03.04.2017 року та на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 03.04.2017 року по 20.06.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.с. 24-26).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року вирок суду першої інстанції залишено без змін та зараховано відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період з 21.06.2017 року по 06.03.2019 року із розрахунку день за два (а.с. 27-28).

Постановою Верховного Суду від 17 грудня 2019 року вирок Оболонського районного суду м. Києва від 16.05.2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 06.03.2019 року змінено, дії ОСОБА_6 перекваліфіковано з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 8 років. В решті судові рішення залишено без змін (а.с. 30, 31).

Таким чином, на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_6 відбув встановлену законом частину покарання, яка надає право на застосування умовно-дострокового звільнення і станом на 22.02.2021 року невiдбутий строк покарання становив 2 роки 2 місяці 8 днів позбавлення волі

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього беруться дані в їх сукупності.

За змістом цього закону умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Суд першої інстанції, дослідивши дані, що характеризують особу засудженого прийшов до висновку, що останній довів своє виправлення.

Однак з таким рішенням суду колегія суддів погодитись не може.

Згідно ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Як вбачається з матеріалів особової справи та з характеристики засуджений ОСОБА_6 фактично відбув встановлену частину строку покарання, однак перебуваючи тривалий час в умовах Київського СІЗО, а також певний час (з 04.10.2019 по 15.11.2019) у Менській колонії, характеризувався посередньо, порушував вимоги встановленого порядку тримання, мав одне стягнення, яке на даний час погашене у встановленому порядку. До суспільно корисної правці у ці періоди не залучався, заохочень не мав. За період з 12.06.2020 року по теперішній час характеризується добре, дотримується встановлених вимог, до відповідальності не притягувався, виявив бажання залучатись до суспільно корисної праці та з 26.06.2020 року виконує обов`язки робітника їдальні установи, отримав заохочення.

Також з матеріалів справи вбачається, що стосовно засудженого ОСОБА_6 на засіданнях комісій 31.07.2020 року розглядались питання щодо зміни умов тримання згідно ст. 100, 101 КВК України та питання щодо застосування заміни невідбутої частини строку покарання згідно ст. 82 КК України, а 16.09.2020 року розглядалося питання можливості застосування ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення, яка дійшла висновку про відмову у застосуванні такої пільги. В усіх випадках комісії прийшли висновку, що засуджений не став на шлях виправлення.

Таким чином, колегія суддів вважає передчасним рішення місцевого суду про можливість звільнення засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково і погоджується з позицією апеляційної скарги прокурора, що короткострокова позитивна динаміка у поведінці засудженого за період, який безпосередньо передував розгляду клопотання та одне заохочення, отримане у січні 2021 року може свідчити, що він стає на шлях виправлення, однак не може стверджувати що він за увесь період відбування покарання повністю довів своє виправлення.

Виходячи із викладеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала Менського районного суду від 22.02.2021 скасуванню із постановленням нової про відмову у задоволенні клопотання засудженого.

На підставі викладеного, керуючись 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2021 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 скасувати.

В задоволенні клопотання ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення, у відповідності до ст.81 КК України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4