УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 320 201 001 100 000 61 від 10.11.2020 за ч. 3 ст. 212 КК України про накладення арешту на майно,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 320 201 001 100 000 61 від 10.11.2020 за ч. 3 ст. 212 КК України на грошові кошти ПП «Укрпалетсистем», що знаходяться на банківських рахунках.

На обґрунтування клопотання зазначено, що ОВПП ДФС України здійснюється досудове розслідування у вказаному вище кримінальному провадження, яким встановлено, що посадові особи ПП «Укрпалетсистем» під час реалізації пального у період з 01.01.2015 по 31.12.2015 ухилились від сплати акцизного податку на загальну суму 49 058 725 грн.

Крім того згідно з інтегрованою карткою платника податків ПП «Укрпалетсистем» станом на 25.11.2020 обліковується заборгованість за основним місцем обліку з акцизного податку з реалізації суб`єктів господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів по місту Києву у загальній сумі 5 008 634,058 грн., яка виникла через несплату самостійно визначених контролюючим органом грошових зобов`язань відповідно до податкових повідомлень-рішень від 07.10.2016 № , , .

У зв`язку з викладеним прокурор просив накласти арешт на належні ПП «Укрпалетсистем» грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках останнього, з метою збереження речових доказів, оскільки ці кошти, на думку прокурора, набуті підприємством внаслідок умисного ухилення від сплати податків.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.
У силу ч. 2 ст. 172 КПК України якщо майно, щодо якого ініційоване питання про арешт, не є тимчасово вилученим, з метою забезпечення його арешту, розгляд клопотання здійснений без повідомлення власника майна.
Слідчий суддя, заслухавши прокурора, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про таке.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.
Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими стороною обвинувачення матеріалами, зокрема, актом документальної позапланової виїзної перевірки від 15.09.2016 № 1391/28-10-14-05/32285225, низкою податкових повідомлень-рішень, постановою про визнання грошових коштів ПП «Укрпалетсистем», що знаходяться на банківських рахунках, речовим доказом, певною мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 212 КК України.

Вирішуючи питання доведеності стороною обвинувачення обґрунтованості наявності підстав, що виправдовують саме такий ступінь втручання у права юридичної особи, слідчий суддя бере до уваги, що відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також застосовувати у своїй діяльності практику Європейського суду з прав людини.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на мирне володіння майном має бути законним.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що законним є втручання, якщо існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.
Таким чином, вказаний принцип пропорційності вимагає доведення стороною обвинувачення обґрунтованості застосування такого достатньо суворого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України метою застосування ініційованого прокурором заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Статтею 98 КПК визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, ще встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи з вищенаведеного, речовими доказами є саме матеріальні об`єкти.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські рахунки рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.
Згідно з п.1.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, безготівкові розрахунки - це перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.
Таким чином, безготівкові кошти не є матеріальними об`єктами, що зберігають на собі індивідуальні ознаки відповідно режим поводження з ними не може бути аналогічний тому, який запроваджений до речових доказів. Тому накладення арешту на грошові кошти, що обліковуються на рахунках, враховуючи їх нематеріальний характер, не узгоджується з заявленою метою - збереження речових доказів, адже їх неможливо використати як доказ у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведено відповідність грошових коштів, що знаходяться на банківському рахунку та визнані речовим доказом, відповідність такого майна критеріям, зазначеним у ст.98 КПК.
Крім того, розглядаючи питання застосування зазначеного прокурором заходу забезпечення кримінального провадження з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), слідчий суддя бере до уваги, що для досягнення зазначених цілей, арешт накладається на майно підозрюваного, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного.
Таким чином, застосування арешту майна на стадії досудового розслідування з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, допускається за обов`язкової наявності зв`язку між майном, на яке планується накладення арешту, та його приналежністю відповідному учаснику кримінального провадження.

У той же час, у кримінальному провадженні № 420 200 000 000 010 95відсутні особи, яким би оголошувалась підозра.

З наведеного витікає, що стороною обвинувачення не наведені правові підстави застосування ініційованого нею заходу забезпечення кримінального провадження, що у силу ч. 2 ст. 173 КПК є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення у кримінальному провадженні № 320 201 001 100 000 61 від 10.11.2020 за ч. 3 ст. 212 КК України арешту на грошові кошти у сумі 54 067 359,08 грн., які належать ПП «Укрпалетсистем», та знаходяться на банківських рахунках, відмовити.
На ухвалу упродовж п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1