Провадження №1-кп/761/3/2021
В И Р О К
Іменем України
24 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 420 130 000 000 000 68 від 13.02.2013, у якому
гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гурівці Козятинського району Вінницької області, громадянин України, українець, який має вищу освіту, не працює, має військове звання полковник, зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , не судимий,
обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 368 (у ред. від 05.04.2001), ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 408 КК України,
у с т а н о в и в :
ОСОБА_10 вчинив умисний злочин проти чужої власності за нижченаведених обставин.
ОСОБА_10 у 2006 році обраний депутатом Шевченківської районної у м. Києві ради V скликання і до 09.10.2010 здійснював повноваження депутата місцевої ради.
Крім того, 25.05.2006 рішенням № 17 II сесії V скликання Шевченківської районної у м. Києві ради обвинувачений обраний головою постійної комісії з питань розвитку території, землекористування, будівництва та інвестицій, повноваження голови цієї комісії виконував до 25.02.2010.
Прийом громадян та інші депутатські повноваження обвинувачений здійснював у своєму службовому кабінеті військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з функціональними обов`язками, передбаченими Положенням про постійні комісії Шевченківської районної у м. Києві ради, введеного в дію рішенням від 25.05.2006 №17 II сесії V скликання Шевченківської районної у м. Києві ради, ОСОБА_10 як голова вищезазначеної постійної комісії мав повноваження крім іншого керувати підготовкою засідань комісії, організовувати розгляд та приймання на засіданні комісії висновків щодо погодження розташування малих архітектурних форм у Шевченківському районі м. Києва для здійснення торговельної діяльності, підписувати рекомендації та висновки комісії, організовувати підготовку необхідних матеріалів з питань, які розглядатимуться на сесії районної ради, проектів рішень ради, виступати від імені комісії з доповідями і співдоповідями на сесіях ради тощо.
Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 ОСОБА_10 ,. як представнику інтересів територіальної громади - депутату Шевченківської районної у м. Києві ради та члену ради під час здійснення депутатських повноважень заборонено використовувати депутатський мандат в особистих інтересах чи в корисливих цілях, приймати будь-які гонорари, подарунки, отримувати винагороди безпосередньо чи опосередковано за дії, пов`язані зі здійсненням депутатських повноважень.
Рішенням Шевченківської районної у м. Києві ради № 524 від 23.10.2008 «Про заходи щодо впорядкування розміщення об`єктів торгівлі та сфери послуг (малих архітектурних форм) на території Шевченківської районної у м. Києві ради» затверджено тимчасову схему розміщення вже існуючих на той час об`єктів торгівлі та сфери послуг (МАФ) на території Шевченківського району м. Києва та погоджено суб`єктам господарювання місця їх розміщення згідно з додатками № 1 та № 2.
Пунктом 3 вказаного рішення встановлено, що як виняток, у разі потреби забезпечення населення району товарами повсякденного вжитку та розширення сфери послуг, до додатків № 1 та № 2 можуть бути внесені зміни за погодженням із постійною комісією з питань розвитку території, землекористування, будівництва та інвестицій, та постійною комісією з питань промислової політики, підприємництва та сфери послуг.
Отже, повноваженнями щодо прийняття рішення про внесення змін до додатків № 1 та № 2 у частині доповнення схеми розташування існуючих об`єктів торгівлі була наділена Шевченківська районна у м. Києві рада, тобто колегіальний орган і лиша за умови отримання відповідних висновків двох постійних комісій .
Крім того, позитивний висновок очолюваної обвинуваченим постійною комісією з питань розвитку території, землекористування, будівництва та інвестицій мав виключно рекомендаційний характер, через що не міг вважатися остаточним рішенням, яке б надавало суб`єкту господарювання право на розміщення МАФу на території району.
Попри вказане, ОСОБА_10 , розуміючи обмежене значення висновку очолюваної ним комісії, діючи умисно, з корисливих спонукань, вирішив шляхом обману заволодіти коштами потерпілого ОСОБА_9 .
Так, у другій половині листопада 2009 року до ОСОБА_10 як до голови відповідної постійної комісії звернувся представник суб`єкта підприємницької діяльності (далі СПД) ОСОБА_11 громадянин ОСОБА_9 з усним проханням організувати розгляд очолюваною ОСОБА_10 комісією питання встановлення МАФів у Шевченківському районі м. Києва за адресами - АДРЕСА_3 , та АДРЕСА_4 , а також просив надати позитивний висновок комісії на сесію ради та сприяти його вирішенню на користь СПД ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння коштами потерпілого у значному розмірі, ОСОБА_10 , знаючи процедуру проходження документів у Шевченківській районній у м. Києві раді, порекомендував ОСОБА_9 подати до районної ради відповідну заяву, знаючи, що її розгляд і вирішення буде доручено очолюваній ним постійній комісії.
ОСОБА_11 , виконуючи рекомендації ОСОБА_10 , 23.11.2009 подала до Шевченківської районної у м. Києві ради відповідну заяву, розгляд якої, дійсно, був доручений постійній комісії з питань розвитку території, землекористування, будівництва та інвестицій, а також постійній комісії з питань промислової політики, підприємництва та сфери послуг.
Продовжуючи виконання свого злочинного наміру, ОСОБА_10 організував розгляд ініційованого ОСОБА_11 питання очолюваною ним постійною комісією, призначивши її засідання на 27.11.2009, цього ж дня виступив доповідачем на її засіданні, запропонувавши внести зміни до додатків 1 і 2 до рішення Шевченківської районної у м. Києві ради № 524 від 23.10.2008 щодо їх доповнення адресами розміщення двох МАФів для здійснення торговельної діяльності СПД ОСОБА_11 : АДРЕСА_3 , та АДРЕСА_4 , а також особисто проголосував за прийняття такого рішення.
Того ж дня постійною комісією з питань розвитку території, землекористування, будівництва та інвестицій ухвалено висновок про необхідність внесення змін до додатків № 1 і № 2 до відповідного рішення Шевченківської районної у м. Києві ради.
У подальшому - 02.12.2009 обвинувачений як голова комісії підписав складений працівником апарату ради висновок цієї комісії від 27.11.2009 про необхідність внесення змін до додатків 1 і 2 до рішення Шевченківської районної у м. Києві ради № 524 від 23.10.2008 «Про заходи щодо впорядкування розміщення об`єктів торгівлі та сфери послуг (малих архітектурних форм) та території Шевченківського району м. Києва» щодо їх доповнення відповідними адресами розміщення двох малих архітектурних форм для здійснення торговельної діяльності СПД ОСОБА_11 .
При цьому ОСОБА_10 достовірно знав, що підписаний ним висновок не є остаточним вирішенням питання за заявою ОСОБА_11 , оскільки кінцеве рішення на її користь може бути ухвале виключно сесією Шевченківської районної у м. Києві ради, проведення якої планувалося на 04.12.2009, за умови, що позитивний висновок надасть також постійна комісія з питань промислової політики, підприємництва та сфери послуг.
Крім того, обвинуваченому було достовірно відомо, що рішенням Київської міської ради від 21.05.2009 № 462/1518 «Про запровадження принципу організаційної єдності з видачі дозволів на розміщення тимчасових споруд» затверджене Положення про порядок розміщення тимчасових споруд у м. Києві, згідно з п. 3.1 якого єдиною підставою для розміщення тимчасової споруди став дозвіл на її розміщення, виданий Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Таким чином, з дня набраня чинності вказаним рішенням органом, до виключних повноважень якого відносилося надання дозволу на розміщення МАФ, стало Головне управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища КМДА. Таким чином, районні у місті Києві ради позбавлялися права самостійно вирішувати зазначені питання.

На переконання суду, саме цим зумовлено запровадження Шевченківською районною у м. Києві радою механізму, згідно з яким приймалися не нові рішення щодо надання дозволів на розміщення тимчасових споруд, а застосовувалася процедура з внесення змін до рішення від 23.10.2008 № 524 «Про заходи щодо впорядкування розміщення об`єктів торгівлі та сфери послуг (малих архітектурних форм) та території Шевченківського району м. Києва», тобто до рішення, яке передувало затвердженню 21.05.2009 Київською міською радою положення, що наділяло виключними повноваженнями у цій сфері Головне управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища КМДА.

Враховуючи усталену практику Шевченківської районної у м. Києві ради з вказаного питання, активну участь в такій її діяльності ОСОБА_10 , показання допитаних судом свідків, показання самого обвинуваченого,останній, безумовно, був обізнаний про існування заборони районним у м. Києві радам надавати відповідні дозволи.

У той же час, прагнучи отримати від потерпілого грошові кошти у значному розмірі, обвинувачений свідомо проігнорував вищенаведені обставини та продовжив цілеспрямовано вводити ОСОБА_9 в оману щодо наявності у нього можливості забезпечити законне надання ОСОБА_11 дозволу на розміщення МАФів за відповідними адресами.

Виконавши вищевказані підготовчі дії, ОСОБА_10 30.11.2009 зустрівся з ОСОБА_9 у своєму службовому кабінеті за адресою: АДРЕСА_5 , де запропонував останньому передати йому особисто кошти у розмірі 3000 дол. США за сприяння у вирішенні питання щодо винесення на найближчий сесії Шевченківської районної у м. Києві ради рішення про внесення змін до додатків 1 і 2 до рішення Шевченківської районної у м. Києві ради від 23.10.2008 № 524 щодо їх доповнення вищевказаними адресами, на що ОСОБА_9 погодився.
У подальшому, 01.12.2009 обвинувачений знову зустрівся із ОСОБА_9 у своєму службовому кабінеті, діючи з тим же злочинним умислом, збільшив суму з 3000 до 6000 дол. США за прийняття Шевченківською районною у м. Києві радою рішення на користь ОСОБА_11 , на що ОСОБА_9 також погодився.
Обвинувачений 02.12.2009, близько 18 години, у своєму службовому кабінеті у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 одержав від громадянина ОСОБА_9 кошти у розмірі 6000 доларів США за винесення Шевченківською районною у м. Києві радою рішення про внесення змін до додатків 1 і 2 до рішення Шевченківської районної у м. Києві ради від 23.10.2008 № 524 «Про заходи щодо впорядкування розміщення об`єктів торгівлі та сфери послуг (малих архітектурних форм) та території Шевченківського району м. Києва» щодо їх доповнення адресами розміщення двох малих архітектурних форм для здійснення торговельної діяльності СПД ОСОБА_11 по АДРЕСА_3 , та АДРЕСА_4 .
ОСОБА_10 , будучи допитаним у судовому засіданні, своєї вини за висунутим проти нього обвинуваченням за ч. 2 ст. 368 та ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 408 КК України не визнав та пояснив, що він познайомився з ОСОБА_9 наприкінці вересня 2009 року на прохання колеги з райради про можливе сприяння у вирішенні питання потерпілого. ОСОБА_9 зателефонував йому 24.09.2009 та вони домовились про зустріч, на якій ОСОБА_9 просив допомогти йому отримати дозволи на встановлення кіосків для роздрібної торгівлі на території Шевченківського району м.Києва. Однак обвинувачений роз`яснив, що вирішення зазначеного питання не перебуває у межах компетенції Шевченківської районної в м. Києві ради, оскільки рішенням Київської міської ради від 17.07.2008 № 58/58 «Про заходи щодо впорядкування об`єктів торгівлі (малих архітектурних форм)» скасовано рішення Київради від 8.06.2000 № 164/885 «Про передачу окремих повноважень районним в м. Києві радам з питань регулювання земельних відносин», яким районні в м. Києві ради позбавлені повноважень надавати в оренду земельні ділянки та дозволи для розміщення МАФів. Крім того, він пояснив, що рішенням Київради від 21.05.2009 № 462/1518 «Про запровадження принципу організації єдності видачі дозволів на розміщення тимчасових споруд» затверджене Положення про порядок розміщення тимчасових споруд у м. Києві, згідно з яким підставою для розміщення кіосків є дозвіл, виданий Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу Київської міської ради. Цим положенням визначено Комунальне підприємство «Київське інвестиційне агенство», як єдиний орган упорядкування розміщення тимчасових споруд, до якого і мають звертатись підприємці. Через це ОСОБА_9 потрібно звертатись до міських органів для отримання дозволів на встановлення кіосків, офіційні витрати на отримання одного такого дозволу становлять від 20 до 30 тис.грн. ОСОБА_9 погодився нести такі витрати та просив йому допомогти у цьому питанні. Обвинувачений дав ОСОБА_9 номер телефону свого помічника ОСОБА_12 , яка мала усе з`ясувати.
На початку жовтня 2009 року ОСОБА_13 доповіла, що на отримання дозволів на встановлення МАФів введено мораторій і до його закінчення дозволи оформити практично неможливо. Аналогічну інформацію обвинувачений отримав і від свого знайомого - заступника директора КП «Київське інвестиційне агентство» ОСОБА_14 . Про що ОСОБА_10 повідомив потерпілого, додатково проінформувавши останнього, що офіційні витрати на один кіоск будуть становити приблизно 3000 дол. США.
У подальшому - 19.11.2009 ОСОБА_9 запропонував обвинуваченому вирішити питання щодо внесення запропонованих ним адрес кіосків до додатків до відповідного рішення Шевченківської районної у м. Києві ради, що звільнить ОСОБА_9 від необхідності отримувати дозволи від КП «Київське інвестиційне агентство». Однак ОСОБА_10 роз`яснив, що це не надає права встановлювати кіоски, все одно потрібно отримувати дозвіл міського органу і укладати з ним договори оренди землі.
На думку обвинуваченого, ОСОБА_9 шукав обхідні шляхи для досягнення своєї мети, а він на той час вже потурбував з цього питання людей, які пообіцяли допомогти, тому обвинувачений, щоб упередити ризик, що ОСОБА_9 в останній момент відмовиться від офіційного оформлення документів, сказав, щоб той заздалегідь, тобто до того, як він буде безпосередньо домовлятися про підготовку документів, передав йому по 3000 доларів США за кожний кіоск. Зазначені кошти він планував використати для розрахунків з КП «Київське інвестиційне агентство».
ОСОБА_10 не заперечував, що він 02.12.2009 отримав від ОСОБА_9 6 тисяч дол. США. Проте ці гроші призначалися не за його дії щодо забезпечення позитивного вирішення питання внесення запропонованих ОСОБА_9 адрес МАФів до додатків до рішення райради, а як офіційні платежі для КП «Київське інвестиційне агентство» під час оформлення ОСОБА_9 дозвільних документів.
Отже, гроші він отримав як гарантію, що ОСОБА_9 не відмовиться від домовленостей і не поставить його у незручне становище. Ці гроші йому або будь-якій іншій особі не призначались, і мали бути використані, коли б підійшов час здійснити офіційні платежі. Рішення очолюваної ним комісії з питання ОСОБА_9 не мало і не могло мати наслідком отримання останнім права на встановлення МАФів, а тому фактично не мало ніякого значення для потерпілого.
Судом враховані показання обвинуваченого, як доказ його фактичних дій щодо отримання 6 тис. дол. США від потерпілого, однак суд, вважає пояснення ОСОБА_10 у частині його намірів використати передані йому ОСОБА_9 грошові засоби для внесення їх до КП «Київське інвестиційне агентство», обраним способом захисту, надає цим показанням критичної оцінки, оскільки вони не узгоджуються з іншими діями обвинуваченого.
Крім показань обвинуваченого, його вина у вчиненні злочинних дій підтверджується сукупністю інших, належних та допустимих доказів, які безпосередньо досліджені у судовому засіданні.
Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив суду, що приблизно у листопаді 2009 року він, як представник СПД ОСОБА_11 , звернувся до ОСОБА_10 як до голови однієї з постійних комісій Шевченківської районної у м. Києві ради за сприянням щодо отриманння дозволу Шевченківської районної у м. Києві ради для на розміщення двох МАФів, на що той погодився.
У подальшому 30.11.2009 він зустрівся з обвинуваченим у службовому кабінеті останнього в Шевченківському РВК м. Києва. Під час цієї зустрічі ОСОБА_10 повідомив, що вирішить питання щодо встановлення МАФів лише за умови передачі йому особисто винагороди в розмірі 3000 доларів США. Він був вимушений погодитися, оскільки зазначене питання можна було вирішити лише за допомогою ОСОБА_10 .
У той же час, розуміючи, що ОСОБА_10 прагне одержати від нього харабар, він вирішив зафіксувати ці протиправні дії ОСОБА_10 на власний цифровий диктофон «Тошиба», щоб потім звернутися до правоохоронних органів з відповідною заявою.
Він 30.11.2009 зустрівся з ОСОБА_10 у приміщенні Шевченківської районної ради. Під час розмови ОСОБА_10 повторно повідомив, що він забезпечить винесення сесією ради рішення на користь СПД ОСОБА_11 лише у разі передачі йому грошових коштів у розмірі 3000 дол. США. Цю розмову він записав на диктофон та 01.12.2009 надав її разом із своєю заявою до СБ України.
Наступного дня, на пропозицію ОСОБА_10 вони зустрілися у службовому кабінеті останнього в приміщенні Шевченківського РВК в м. Києві. При цьому потерпілий також фіксував їхню розмову на свій диктофон. Під час спілкування ОСОБА_10 заявив, що вартість його послуги за вирішення питання буде становити 6 тис.дол.США. Він зрозумів, що у разі його відмови, ОСОБА_10 питання не вирішить, тому погодився передати останньому грошові кошти.
Вранці 02.12.2009 він звернувся з відповідною заявою до ГУ СБ України в м. Києві та Київській області та долучив до заяви свій диктофон «Тошиба» із записами розмов з ОСОБА_10 та з того часу почав діяв під контролем працівників СБ України.
Після отримання від нього заяви працівником СБ України ОСОБА_15 було повідомлено, що вони можуть провести операцію з викриття хабарника, а потерпілий погодився надати необхідну допомогу.
Того ж дня він телефоном повідомив ОСОБА_10 про свою готовність передати останньому гроші, той призначив зустріч на 18-ту годину того ж дня у його службовому кабінеті в приміщенні Шевченківського РВК м. Києва.
Погодившись взяти участь в операції з викриття ОСОБА_10 , він у приміщенні ЦУ СБ України в м. Києві та Київській області за адресою: м. Київ, пров. Бехтеревський, 10, надав працівникам СБ України свої власні кошти в сумі 6 тис. дол. США банкнотами по 100 доларів США, які у його присутності та у присутності двох понятих були оглянуті та помічені спеціальною люмінесцентною речовиною, а на двох банкнотах спеціальним фломастером виконано напис «хабар СБУ». Також працівниками СБ України зроблені ксерокопії банкнот, які підписали поняті.
Після цього працівником СБ України йому вручені зазначені грошові кошти, крім того на ньому встановлені спеціальні засоби прихованого відео- та аудіозапису з метою фіксації злочинних дій ОСОБА_10 .
Близько 18-ї години 02.12.2009 він прибув до Шевченківського РВК м. Києва, у службовому кабінеті ОСОБА_10 повідомив того, що приніс гроші. При цьому він дістав із кишені 60 банкнот по 100 доларів США, ОСОБА_10 взяв зі столу шкіряну папку, розстібнув на ній замок-блискавку, розкрив і простягнув йому, тим самим пропонуючи покласти туди принесені гроші. Виконуючи вищевказану пропозицію, він поклав у надану ОСОБА_10 папку 6000 доларів США,
Після цього ОСОБА_10 закрив папку і вони ще декілька секунд поспілкувались. На запитання потерпілого обвинувачений запевнив, що 04.12.2009 відбудеться засідання сесії районної ради, де його питання буде вирішено позитивно.
Після того ОСОБА_10 , утримуючи папку з отриманими від нього 6000 дол. США направився до кімнати відпочинку, а він вийшов із кабінету. Після цього до службового кабінету ОСОБА_10 зайшли працівники СБ України.
Потерпілий не уповноважував та не просив ОСОБА_10 звертатися до КП «Київське інвестиційне агентство» для вирішення ініційованого потерпілим питання.
Оскільки передачею ОСОБА_10 його заощаджень в сумі 6000 доларів США потерпілому спричинена майнова та моральна шкода, просив задовольнити його цивільний позов.
Показання потерпілого ОСОБА_9 повністю узгоджуються з даними, що містяться у його заяві від 02.12.2009.
Вина ОСОБА_10 підтверджується показаннями свідка ОСОБА_16 , який повідомив суду, що 02.12.2009 він як понятий брав участь у проведенні працівниками СБУ оперативних заходів.
У його присутності оглянуті надані ОСОБА_9 шістдесят стодоларових купюр, з яких зняті копії. Далі співробітники СБ України обробили валютні кошти порошком, а на двох банкнотах спеціальним фломастером виконали напис «ХАБАР СБУ». Також було відібрано зразки речовини, що використовувалась при обробці банкнот, та якою було виконано напис «ХАБАР СБУ». Після цього вказані кошти вручені ОСОБА_9 .
Свідок того ж дня брав участь в огляді слідчим службового кабінету ОСОБА_10 після одержання коштів. На початку огляду спеціалістом оглянуті руки ОСОБА_10 в ультрафіолетових променях та одна його рука світилась таким же світлом як і грошові купюри. Спеціалістом зроблені змиви на ватні тампони з рук ОСОБА_10 . Під час цього огляду у кімнаті відпочинку, у чорній шкіряній папці, виявлено 60 банкнот номіналом по 100 доларів США кожна. Під час огляду в ультрафіолетових променях вилучених банкнот виявлено світіння люмінесцентної речовини, а на двох банкнотах виявлено напис «ХАБАР СБУ». Таке ж світіння виявлено в ультрафіолетових променях на внутрішній поверхні чорної шкіряної папки, а також на зовнішній поверхні футляра для манікюрного набору, що знаходився всередині вказаної папки. Після проведення огляду місця події ним підписаний відповідний протокол.
Допитаний судом свідок ОСОБА_17 дав аналогічні показання.
Показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 повністю відповідають даним протоколу огляду та вручення грошових коштів від 02.12.2009, згідно з яким у присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . ОСОБА_9 для передачі ОСОБА_10 вручені грошові кошти в сумі 6000 доларів США, у кількості 60 банкнот номіналом по 100 доларів США кожна. Вказані кошти оброблені спеціальним невидимим люмінесцентним барвником, а банкноти з номерами НЕ 45429017 В, НА 14475909 А на їх лицевій стороні за допомогою спеціального люмінесцентного фломастера помічені написом «ХАБАР СБУ». Усі банкноти помічені за допомогою спеціального невидимого люмінесцентного барвника (порошку) Люмінор 496Т з обох сторін. Грошові кошти після виготовлення з них контрольних зразків вручено громадянину ОСОБА_9 .
Вина ОСОБА_10 , також підтверджується протоколом огляду місця події від 02.12.2009 та відповідним відеозаписом, з цих документів беззаперечно слідує, що у службовому кабінеті військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 у кімнаті відпочинку, у чорній шкіряній папці, що закривається на замок-змійку, виявлено та вилучено 6000 дол. США, які цього ж дня, до початку огляду місця події одержані ОСОБА_10 від ОСОБА_9 . Під час огляду зазначених банкнот в ультрафіолетових променях, встановлено, що вони покриті спеціальною люмінесцентною речовиною і мають свічення зеленого кольору, на двох банкнотах з їх числа люмінесцентним фломастером виконано напис «ХАБАР СБУ». Оглядом рук ОСОБА_10 встановлено, що вони також покриті спеціальною люмінесцентною речовиною і в ультрафіолетових променях мають свічення зеленого кольору.
Показання потерпілого ОСОБА_9 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_11 , яка суду пояснила, що для здійснення підприємницької діяльності вона планувала встановити МАФи у Шевченківському районі м. Києва. У зв`язку з цим вона звернулася по допомогу до ОСОБА_9 , з яким вона підтримує товариські стосунки, той погодився допомогти. Від ОСОБА_9 їй відомо, що вирішення її питання можливо лише через ОСОБА_10 , який вимагає за це гроші у сумі шість тисяч доларів США. У зв`язку з цим ОСОБА_9 мав намір звернутися до правоохоронних органів, він збирався використати власні 6 тисяч доларів США для викриття ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_18 показала, що з червня 2009 року вона виконувала обов`язки нештатного помічника депутата Шевченківської районної в м. Києві ради ОСОБА_10 . Приблизно в середині осені 2009 року ОСОБА_10 її познайомив з ОСОБА_9 , останній звертався до ОСОБА_10 з проханням допомогти встановити МАФи на території Шевченківського району у м. Києві. ОСОБА_10 направив ОСОБА_9 до неї, так як вона мала певний досвід з цього питання.
Наступна її зустріч з ОСОБА_9 відбулася у другій декаді листопада 2009 року, під час якої останній поцікавився, чи можна внести зміни до рішення сесії Шевченківської районної у м. Києві ради від 23.10.2008 року № 524, а саме доповнити його іншими адресами для встановлення його МАФів. Вона порадила ОСОБА_9 звернутися з цього питання до ОСОБА_10 , так як він може вирішити це питання.
Про подальші стосунки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 свідку не відомо. У її присутності ОСОБА_19 не обговорював з ОСОБА_9 будь-яких питань, пов`язаних із грошовими коштами, необхідними для встановлення кіосків.
Допитаний судом свідок ОСОБА_20 показав, що на час інкримінованих ОСОБА_10 дій був членом постійної комісії з питань розвитку території, землекористування, будівництва та інвестицій Шевченківської районної в м. Києві ради. Однак участі у засіданні цієї комісії, на якій примався висновок від 27.11.2009 № 48, не брав. На його думку, внести зміни до рішення Шевченківської районної в м. Києві ради від 23.10.2008 № 524 «Про заходи щодо впорядкування розміщення об`єктів торгівлі та сфери послуг (малих архітектурних форм) на території Шевченківського району м. Києва» без позитивного висновку комісії не можливо. Тому роль ОСОБА_10 як голови комісії у прийнятті рішення щодо погодження розміщення МАФів за заявою ОСОБА_11 була визначальною. Обвинувачений міг вплинути на членів комісії під час розгляду питань щодо погодження розміщення МАФів, більшість членів якої підтримували позицію ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_21 , будучи допитаним у судовому засіданні показав, що він був секретарем постійної комісії Шевченківської районної у м. Києві ради з питань розвитку території, землекористування, будівництва та інвестиції. Головою вказаної комісії був обвинувачений ОСОБА_10 . Заяву ОСОБА_11 від 23.11.2009 він особисто не бачив, однак під час засідання комісії 27.11.2009 від ОСОБА_10 йому стало відомо, що ОСОБА_11 звернулася з заявою щодо погодження питання розташування МАФів у АДРЕСА_4 та по АДРЕСА_3 . Заява ОСОБА_11 передана на розгляд двох постійних комісії, а саме на комісію, очолюваною ОСОБА_10 (з питань розвитку території, землекористування, будівництва та інвестиції), та на комісію, очолюваною ОСОБА_22 (з питань промислової політики, підприємництва та сфери послуг). При цьому комісія ОСОБА_10 відповідала за питання передачі в оренду землі, а комісія ОСОБА_22 - за питання торгівлі. Обидві комісії розглядали заяву ОСОБА_11 щодо внесення змін до рішення сесії Шевченківської районної ради № 524 від 23.10.2008 в частині доповнення списку адрес, за якими можливо розташувати МАФ. Висновок комісії мав рекомендаційний характер, остаточне рішення приймалося сесією районної ради.
Вина ОСОБА_10 підтверджується також показаннями свідка ОСОБА_23 , який будучи допитаний в судовому засіданні, показав, що у 2009 році він був членом очолюваної ОСОБА_10 постійної комісії. До складу комісії також входили заступник голови комісії ОСОБА_24 , секретар комісії ОСОБА_21 та члени комісії ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_20 . Одним із завдань комісії була підготовка і винесення на розгляд сесії ради питань про передачу земельних ділянок в оренду для розміщення малих архітектурних форм. Засідання цієї комісії відбуваються по мірі необхідності. Їх вів голова комісії ОСОБА_10 . Він же особисто виносив на розгляд комісії питання, які обговорювалися членами комісії і по кожному з них приймалося відповідне рішення. Кожне засідання комісії оформлювалося протоколом, який підписував голова та секретар комісії. Усі рішення, прийняті під час засідання комісії, оформлювалися письмовим висновком за підписом голови комісії ОСОБА_10 . У подальшому висновок у вигляді проекту рішення районної ради виносився на розгляд сесії Шевченківської районної в м. Києві ради, де депутати могли його прийняти або відхилити. Свідок брав участь у засіданні зазначеної комісії 27.11.2009, яке проводив ОСОБА_10 . За наслідками цього засідання складено протокол № 48. З боку ОСОБА_10 будь-якого тиску на свідка як члена комісії не здійснювалося. Якщо комісія за заявою громадянина приймала негативне рішення, то особа не могла оформлювати документи. Після комісії відповідне питання підлягає розгляду на сесії ради. Доповідачем був ОСОБА_10 , за результатами обговорення було прийняте позитивне рішення. Після засідання комісії був підготовлений висновок постійної комісій., який підписав ОСОБА_10 як голова комісії. Без наявності підписаного ОСОБА_10 висновку комісії не можна підготувати проект рішення, яке виноситься на розгляд сесії. Сесія районної ради відбулася 04.12.2009, однак через затриманням ОСОБА_10 питання щодо внесення змін до рішення № 524 було знято з розгляду.
Аналогічні показання щодо обставин розгляду 27.11.2009 на засіданні постійної комісії Шевченківської районної в м. Києві ради з питань розвитку території, землекористування, будівництва та інвестиції питання про внесення змін до вищевказаного рішення сесії №524 від 23.10.2008 та доповнення списку новими адресами для розміщення МАФів в інтересах СПД ОСОБА_11 , у судовому засіданні дали свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_25 .
Показання інших, допитаних судом свідків, не спростовують висновку суду про доведеність вини ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_27 повідомив, що у 2009 році був депутатом Шевченківської районної у м. Київі ради, у зв`язу з цим знайомий з обвинуваченим. У листопаді 2009 року за його присутності до службовго кабінету ОСОБА_10 у Шевченківському РВК приходив ОСОБА_9 , який наполегливо просив допомогти у питанні встановлення МАФів. ОСОБА_10 пояснив існуючий на той час порядок. Коли відвідувач залишив кабінет, ОСОБА_10 повідомив, що районна рада позбавлена повноважень щодо надання дозволів на встановлення малих архітектурних форм.
Свідок ОСОБА_28 пояснив суду, що у його пристуності ОСОБА_10 мав зустріч з ОСОБА_9 , який просив обвинуваченого допомогти у встановленні МАФів на території району. ОСОБА_10 роз`яснював, що це питання перебуває в межах компетенції органів місцевої влади на рівні міста Києва, тому обвинувачений позбавлений можливості здійснити якесь сприяння з цього питання.
ОСОБА_29 суду повідомив, що у 2009 році обіймав посаду начальника відділу цінової політики Київської міської державної адміністрації, був знайомий з ОСОБА_10 , свідку відомо, що на той період діяв Порядок розміщення тимчасових споруд,підготовчу роботу виконував відділ інноваційної агенції, а остаточне рішення приймалося Головним управлінням архітектури КМДА. Свідку відомо, що вартість цієї послуги становила від 20 тис. грн. до 30 тис. грн. Розмову про вартість свідок чув під час розмови обвинуваченого з ОСОБА_14 який на той час був заступником керівника Інвестиційного агентства.
ОСОБА_30 , будучи допитана як свідок, пояснила, що до 2012 року працювала у Шевченківському РВК. Її робоче місце було у приймальні обвинуваченого, тому їй відомо, хто відвідував ОСОБА_10 протягом робочого дня. ОСОБА_9 почав телефонувати та приходити до обвинуваченого приблизно з жовтня 2009 року. Ввечорі 02.12.2009 ОСОБА_10 дав їй вказівку пропустити ОСОБА_9 до кабінету, останній пробув там близько двох хвилин, після чого впустив до службового кабінету ОСОБА_10 іншого чоловіка, з яким разом прийшов. Потім до кабінету забігли багато інших чоловіків. Згодом свідку стало відомо, що ці події начебто пов`язані з отриманням ОСОБА_10 хабара. Свідок, не чекаючи подальшого розвитку подій, пішла додому. ОСОБА_9 був дуже наполегливим, інколи обвинувачений намагався уникати спілкування з ним. Зі слів ОСОБА_10 свідку відомо, що питання ОСОБА_9 не відносилося до компетенції місцевої влади на районному рівні.
Свідок ОСОБА_31 підтвердила суду, що за станом на грудень 2009 року Шевченківська районна у м. Києві рада не мала повноважень щодо надання дозволів на розміщення на території району МАФів, оскільки за рішенням Київської міської ради ці питання перебрала на себе міська влада.
Такі ж показання дав суду свідок ОСОБА_24 , який був на той час депутатом районної ради, входив до складу очолюваної обвинуваченим комісії.
Аналогічні показання надали суду свідки ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , які протягом 2009 року через КП «Київське інвестиційне агентство» отримували дозволи на встановлення МАФів або на продовження строку їх перебування на певному місці розташування.
Крім показань обвинуваченого, потерпілого та свідків вина ОСОБА_10 підтверджується іншими дослідженими у судовому засіданні доказами:
- даними, що містяться у повідомленні військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_35 від 17.12.2009, взгідно з яким ОСОБА_10 у повсякденній та службовій діяльності користувався номерами наступних мобільних телефонів НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .
- роздруківками телефонних з`єднань, з яких вбачається, що у ЗАТ «Київстар» вилучено список викликів клієнта ОСОБА_10 , який користувався телефоном з номером SIM-карти НОМЕР_2 , за період з 01.09.2009 до 04.09.2009.
- даними протоколу огляду від 12.01.2010 вилученого 22.12.2009 під час виїмки у ЗАТ «Київстар GSM» списку викликів клієнта ОСОБА_10 за номером НОМЕР_2 за період з 01.09.2009 до 04.12.2009. Із вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_10 у період з 24.09.2009 до 02.12.2009 періодично спілкувався з громадянином ОСОБА_9 , який користувався телефоном НОМЕР_4 .
- даними, що містяться у протоколі огляду від 16.12.2009, відповідно до якого у папці обвинуваченого виявлені кошти у сумі 6000 доларів США номіналом по 100 доларів США кожна, серії та номери яких збігаються з серіями та номерами банкнот, які було вручено працівниками СБ України ОСОБА_9 ;
- даними протоколу обшуку від 03.12.2009 та протоколу огляду від 21.12.2009, з яких вбачається, що у службовому кабінеті ОСОБА_10 вилучено сервер зовнішнього спостереження (цифровий відеореєстратор) «Hyundaitelecom», модель HDS-4404 ВК, на технічному носії якого зафіксоване прибуття до Шевченківського РВК в м. Києві ОСОБА_9 та перебування його там 30.11.2009.
Крім того, винуватість ОСОБА_10 доведена:
- вилученими 04.12.2009 в Шевченківській районній в м. Києві раді документами, яким підтверджується факт звернення ОСОБА_11 23.11.2009 з заявою про надання дозволу на встановлення МАФів на території Шевченківського району в м. Києві за адресами: вул. Щербакова, 54 та вул. О. Теліги, 17, розгляд якої доручений постійній комісії з питань розвитку території, землекористування, будівництва та інвестицій, а також постійній комісії з питань промислової політики, підприємництва та сфери послуг;
- проектом рішення VIII сесії V скликання Шевченківської районної у м. Києві ради «Про внесення змін до рішення Шевченківської районної у м. Києві ради від 23.10.2008 №524 «Про заходи щодо впорядкування розміщення об`єктів торгівлі та сфери послуг (малих архітектурних форм) на території Шевченківського району м. Києва» підтверджено, що рішенням ради планувалося доповнити додатки 1 та 2 до рішення Шевченківської районної у м. Києві ради від 23.10.2008 №524 «Про заходи щодо впорядкування розміщення об`єктів торгівлі та сфери послуг (малих архітектурних форм) на території Шевченківського району м. Києва», включивши до них пункти згідно додатків 1 та 2.
Додаток 1. Тимчасова схема розміщення об`єктів торгівлі та сфери послуг (малих архітектурних форм) на території Шевченківського району м. Києва» доповнена пунктами наступного змісту: АДРЕСА_6 , площею 20 м. кв., АДРЕСА_7 , площею 20 м. кв., АДРЕСА_8 , площею 15 м. кв., АДРЕСА_9 , площею 20 м. кв.
Додаток 2. Перелік місць розміщення об`єктів торгівлі та сфери послуг (малих архітектурних форм), які погоджені суб`єктам господарювання, доповнений пунктами наступного змісту: АДРЕСА_4 , СПД ОСОБА_11 , до 20 м. кв., АДРЕСА_3 , СПД ОСОБА_11 , до 20 м. кв., АДРЕСА_10 , TOB «Мікросіті Успіх ЛТД», 15 м. кв., пров. Політехнічний, 1/33, ТОВ «Крокус», до 20 м. кв.
Суд також бере до уваги, що згідно з повідомленням голови Шевченківської районної в м. Києві ради ОСОБА_36 до рішення Шевченківської районної у м. Києві ради від 23.10.2008 № 524 неодноразово вносилися зміни та доповнення, зокрема, рішеннями від 31.12.2008 №578, від 16.04.2009 № 662, № 698 та від 29.09.2009 №748.
Зазначене свідчить, що Шевченківською районною у м. Києві радою фактично запроваджений механізм, завдяки якому зазначений орган всупереч рішенню Київської міської ради від 21.05.2009 № 462/1518 залишав за собою можливість надавати дозволи на розміщення на території району тимчасових споруд. Тобто, за необхідності, на підставі позитивного висновку у тому числі очолюваної ОСОБА_10 постійної комісії доповнювались місця розташування МАФ на території Шевченківського району м. Києва.
Відповідно до листа Київголовархітектури ГУ містобудування та архітектури пунктом 3.7. Положення про порядок розміщення тимчасових споруд у м.Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.05.2009 року №462/1518 «Про запровадження принципу організаційної єдності з видачі дозволів на розміщення тимчасових споруд у м.Києві» (чинного на грудень 2009 року) передбачено, що Дозвіл на розміщення тимчасової споруди видається Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища безкоштовно та дає право на розміщення тимчасової споруди терміном до десяти років.
Відповідно до п. 8 Перехідних положень КПК України 2012 року допустимість доказів, отриманих до набрання чинності вказаним законом, визначається у порядку, що діяв до набрання чинності КПК 2012 року.
Отже, суд вважає, що допустими є докази, зібрані у результаті оперативно-розшукових заходів, які проводились з дотриманням вимог Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність».
Так, оперативно-розшукові заходи стосовно ОСОБА_10 проводились в рамках оперативно-розшукової справи від 01.09.2009 № 1931 та згідно з довідкою № 01-1/99н/т від 07.05.2012 року постановою № 01-4882цт від 08.09.2009 Апеляційного суду м.Києва у відповідності до вимог статей 8, 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» надавався дозвіл ДОТЗ та ДОД СБ України на проведення для Головного управління СБ України у м.Києві оперативно-розшукових заходів із застосуванням технічних засобів, які тимчасово обмежують права фізичної особи, відносно ОСОБА_10 , а саме зняття інформації з каналів зв`язку - мобільного телефону, проведення фото-, кіно- і відеозйомки, слухового контролю із застосуванням оптичних та радіоприладів, інших технічних засобів отримання інформації, терміном до 08.12.2009.
Вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину доводиться також висновками судових експертиз.
Так, згідно з висновком технічної експертизи від 15.12.2009 № 99 вилучені 02.12.2009 під час огляду службового кабінету ОСОБА_10 60 банкнот Федерального резерву США номіналом по 100 доларів кожна є справжніми і виготовлені на банкнотних фабриках, що здійснюють виробництво грошових знаків США.
Згідно з висновком комплексної судово-криміналістичної та судово-хімічної експертизи від 16.12.2009 № 27 на поверхні наданих шістдесяти банкнот номіналом по 100 доларів США, на внутрішній поверхні папки та на зовнішній поверхні футляру з манікюрним набором, а також на ватних тампонах, якими зроблено змиви з лівої та правої рук ОСОБА_10 , виявлено нашарування речовини, що володіє люмінесцентними властивостями. Вказана речовина має спільну родову приналежність з контрольним люмінесцентним порошком, зразок якого було надано на дослідження.
На поверхні наданих двох банкнот номіналом по 100 доларів США з серійними номерами НЕ 45429017 В, НА 14475909 А виявлено сліди речовини, що володіє люмінесцентними властивостями, у вигляді напису «ХАБАР СБУ». Зазначена речовина має спільну родову приналежність з люмінесцентною речовиною спеціального люмінесцентного фломастера, зразок якого надано на дослідження.
Вчинення ОСОБА_10 злочину підтверджується дослідженими судом речовими доказами - грошовими коштами в розмірі 6 000 доларів США.
Надаючи оцінку правильності кваліфікації органом досудового розслідування дій ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 368 КК України щодо отримання ним від ОСОБА_9 коштів у розмірі 6 тис.дол.США, суд зазначає, що на час вчинення обвинуваченим відповідних дій ст. 368 КК передбачала відповідальність за одержання службовою особою в будь-якому вигляді хабара за виконання або невиконання в інтересах того, хто дає хабара, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.
Таким чином, склад зазначеного злочину утворювали дії, які входили до кола службових повноважень відповідної особи.
Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що на всіх етапах проходження заяви ОСОБА_11 та прийняття за нею рішення розгляд заяви відбувалися колегіально очолюваною ОСОБА_10 постійною комісією з питань розвитку території, землекористування, будівництва та інвестицій; постійною комісією з питань промислової політики, підприємництва та сфери послуг.
Таким чином, лише позивний висновок цих комісій надавав можливість винесення цього питання на розгляд сесії Шевченківської районної у м. Києви ради, рішення якої приймається також колегіально.
Отже, обвинувачений, маючи під час прийняття зазначеними колегіальними органами рішення лише один свій голос, не міг, використовуючи свою владу та/або службове становище депутата та голови постійної комісії одноособово забезпечити прийняття районною радою позитивного рішення за заявою ОСОБА_11 .
Таким чином, ОСОБА_10 , гарантуючи за умови отримання ним від ОСОБА_9 певних коштів, вирішення питання надання дозволу на розміщення СПД ОСОБА_11 , фактично вводив потерпілого в оману та шляхом обману заволодів його коштами.
Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.
У той же час, згідно з ч. 3 ст.337 КПК з метою ухвалення справедливого судового рішення суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Суд, діючи в межах наданих йому ч. 3 ст. 337 КПК повноважень, вважає, що протиправні дії ОСОБА_10 не містять складу інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 368 КК, його дії необхідно кваліфікувати як злочин проти власності.
Оскільки за курсом НБУ за станом на 02.12.2009 6 тис. дол. США дорівнювали 47 935, 20 грн., завдана потерпілому шкода є значною.
Зазначене приводить суд до висновку, що дії ОСОБА_10 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, що спричинило потерпілому шкоду у значному розмірі.
Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_10 інкриміноване вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 408 КК України.
Зокрема, ОСОБА_10 , будучи призначеним наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 07.12.2001 № 149 на посаду військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , із вказаного часу проходив військову службу в цій посаді у військовому званні «полковник» та являвся військовослужбовцем.
Під час проходження служби полковник ОСОБА_10 повинен керуватися вимогами ст. 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, та ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватись Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, виконувати свої обов`язки, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів, без дозволу командира військової частини не виїжджати за межі гарнізону.
Щодо ОСОБА_10 02.12.2009 заступником Генерального прокурора України порушено кримінальну справу № 49-2872 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України.
ОСОБА_10 10.12.2009 пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 368 КК України, 11.12.2009 військовим місцевим судом Київського гарнізону стосовно нього обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.
Військовим прокурором Київського гарнізону 11.12.2009 винесено постанову про заборону ОСОБА_10 виїжджати за межі України відповідно до ст. 981 КПК України 1960 року, яку направлено для виконання до Адміністрації Державної прикордонної служби України.
Слідчим військової прокуратури Київського гарнізону 15.12.2009 винесено постанову про відсторонення ОСОБА_10 від посади військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку санкціоновано військовим прокурором Київського гарнізону.
На підставі вказаної постанови військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_4 видано наказ від 15.12.2009 № 244, відповідно до якого полковник ОСОБА_10 відсторонений від зазначеної посади і з цього часу перебував у розпорядженні військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 до 13.02.2012, коли був зарахований у розпорядження начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України.
На період відсторонення від посади та перебування в розпорядженні військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 останній визначив полковнику ОСОБА_10 місце проходження військової служби - ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_11 ).
Кримінальну справу № 49-2872 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, 08.10.2010 прийнято до розгляду Шевченківським районним судом м. Києва.
У липні 2011 року полковник ОСОБА_10 , будучи військовослужбовцем,бажаючи уникнути покарання за вчинений злочин, вирішив самовільно залишити місце служби з метою ухилитися від військової служби, а заодно і від суду, шляхом виїзду за межі України до Королівства Іспанії.
З цією метою в липні 2011 року ОСОБА_10 придбав на своє ім`я квиток на рейс № 991 від 30.07.2011сполученням «Київ - Барселона», за яким мав намір залишити територію України через пункт пропуску для повітряного сполучення « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (м. Бориспіль Київської області).
Полковник ОСОБА_10 30.07.2011, будучи військовослужбовцем, проходячи військову службу у розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_7 , з метою ухилитися від військової служби, самовільно залишив місце служби - ІНФОРМАЦІЯ_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_11 , та прибув до міжнародного аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_6 » у м. Борисполі Київської області.
Там близько 8 години того ж дня ОСОБА_10 пред`явив квиток на рейс № НОМЕР_5 сполученням «Київ - Барселона» авіакомпанії «Міжнародні авіалінії України» та паспорт на своє ім`я для виїзду за кордон серії НОМЕР_6 , пройшов митний контроль, контроль на авіаційну безпеку та розпочав проходження прикордонного контролю для виїзду за межі України з метою ухилитися від військової служби.
Вказані дії ОСОБА_10 вчинив із прямим умислом і вони безпосередньо спрямовані на самовільне залишення ним місця служби з метою ухилитися від військової служби, а заодно і від суду.
Проте під час проходження прикордонного контролю о 8.15 год. 30.07.2011 працівники Державної прикордонної служби України виявили, що ОСОБА_10 заборонено виїзд за межі України, а тому відмовили йому у виїзді, чим перешкодили доведенню ОСОБА_10 до кінця злочину з причин, що не залежали від його волі.
Зазначені умисні дії ОСОБА_10 кваліфікуються як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 408 КК України.
Допитаний за цим обвинуваченням ОСОБА_10 своєї вини не визнав та зазначив, що наміру ухилитися від військової служби у нього не було. Він разом з дочкою та дружиною прибули до аеропорту Бориспіль, оскільки члени його родини мали відлетіти до Барселони. Однак дочка категорично відмовлялася летіти без нього, тому з метою створити у неї враження, що вони летять усі разом, обвинувачений хотів супроводити їх до літака, а в останню чергу відмовитися від польоту. За припущенням ОСОБА_10 , такі його дії дозволили б відправити сім`ю, а він планував залишитися в Україні.
Допитаний свідок ОСОБА_37 суду повідомив, що саме він на автомобілі дружини ОСОБА_10 відвозив його сім`ю до аеропорту Бориспіль. Обвинувачений не планував виїжджати за кордон, підтвердженням такого висновку свідка є те, що на свідка не оформлювалася довіреність на право керування вказаним транспортним засобом, отже, присутність ОСОБА_10 була обов`язкова. Крім того, з аеропорту вони поїхали до СТО, де планувалося провести технічне обслуговування вказаного автомобіля.
Зазначені показання підтвердив інший свідок - директор ТОВ «Орей» ОСОБА_38 , який суду пояснив, що 30.07.2011 автомобіль ОСОБА_39 «Лексус» обслуговувався на СТО вказаного товариства. Попередній запис на ТО здійснювався 28.07.2011, тобто ці дії були плановими. Автомобіль був повернутий 03.08.2011, забрав його не ОСОБА_10 , а інший чоловік.
Допитаний судом свідок ОСОБА_40 пояснив суду, що він з квітня 2010 року обіймав посаду війського комісара Київського міського війського комісаріату.
Обвинувачений ОСОБА_10 на той час перебував у розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_4 . Свідок пам`ятає, що 26.07.2011 ОСОБА_10 відбув для проходження військової лікарської комісії, яка мала тривати близько 10 днів. Відпустка військовослужбовцю надається за наказом його керівника, виїзд за кордон дозволяється також з дозволу керівника.
Свідок ОСОБА_41 , яка на час перебування ОСОБА_10 у розпорядженні працювала у Київському міському війському комісаріаті та за своїми обов`язками вела книги наказів по оперативному складу, повідомила, що накази про відпустку або відрядження ОСОБА_10 у той період не видавалися, дозвіл на виїзд обвинуваченого за кордон також не надавався.
Відповідно до витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 26.07.2011 № 144 станом на кінець липня 2011 року обвинувачений направлений до Головного військово-медичного клінічного центру МО України для проходження військово-лікарської комісії у зв`язку із звільненням з військової служби через закінчення 27.07.2011 укладеного ОСОБА_10 контракту.
Як витікає з телеграми від 25.07.2011 начальника штабу першого заступника начальника територіального управління « ІНФОРМАЦІЯ_8 » ОСОБА_42 на війського комісара Київського міського війського комісаріату поклаений обов`язок підготувати та подати до кадрового центру Збройних сил України документи про звільнення ОСОБА_10 з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту та неможливістю повторного укладення такого контракту.
З огляду на зазначене, у обвинуваченого не було підстав для вчинення дій щодо умисного ухилення від військової служби.
Враховуючи, що суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК, полягає у вчиненні саме умисних дій, їх вістуність виключає наявність складу вказаного кримінального правопорушення.
Показання свідків ОСОБА_43 , ОСОБА_44 не спростовують зазначеного висновку суду, оскільки вказаним особам не було відомо про дійсні наміри обвинуваченого щодо ухилення від військової служби.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_10 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання, місцем служби характеризується позитивно, не судимий.
Обставини, які відповідно до ст. 66, 67 КК України пом`якшуют або обтяжують покарання, судом не встановлені.
При призначенні покарання суд у відповідності з ст. 65 КК України враховує обставини скоєння злочину, дані про особу обвинуваченого а саме те, що шахрайство вчинене особою, що мала представницький мандат, очолювала постійну комісію ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Зазначений статус обвинуваченого сприяв досягненню ним злочинного наміру, викликаючи у потерпілого додатковий ступінь довіри, як до представника депутатського корпусу, що значно полегшувало введення потерпілого в оману.
Суд також бере до уваги, що фактом вчиненням злочину представником влади значно збільшений ступінь суспільної небезпеки зазначеного протиправного діяння.
За сукупністю обставин вчинення злочину, його ступеню тяжкості, даних про особу обвинуваченого, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_10 та запобігання вчиненню ним нових злочинів застосування до нього покарання виключно у виді позбавлення волі у максимальних межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.
У той же час, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК, віднесене до нетяжкого злочину, інкриміновані ОСОБА_10 дії мали місце у грудні 2009 року, тобто на день ухвалення цього вироку минуло понад 11 років.
Відповідно до ст. 49, 74 КК особа може бути звільнена від покарання у разі вчинення нею нетяжкого злочину, коли з дня його вчинення і до набрання вироком законної сили минуло понад 5 років.
Отже, обвинувачений підлягає звільненню від відбування призначеного цим вироком покарання.
Потерпілим ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_10 заявлений цивільний позов, відповідно до якого потерпілий просив стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду у розмірі 47 935, 20 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 536 грн., а всього 98 471, 20 грн.
На обгрунтування позовних вимог потерілий зазначив, що сума матеріальної шкоди визначена ним, виходячи того, що за курсом НБУ на 02.12.2009 6 тис. дол. США еквівалентні 47 935, 20 грн., передача їх обвинуваченому потягла завдання потерпілому шкоди на вказану суму. Через позбавлення потерпілого можливості користуватися належними йому коштами, придбавати ліки та продукти харчування, ОСОБА_9 спричинена моральна шкода у визначеному вище розмірі.
Вирішуючи позов, суд вважає, що він не підлягає задоволенню, оскільки грошові кошти у сумі 6 000 дол. США безпосередньо у день їх отримання ОСОБА_10 вилучені у обвинуваченого, визнані речовими доказами та долучені до кримінального провадженя.
Таким чином, після набрання вироком законної сили мають бути повернуті потерпілому.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода з поміж іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнача у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
У той же час потерпілим не доведене спричинення йому обвинуваченим моральної шкоди, добровільне використання ОСОБА_9 власних коштів для викриття злочинних дій обвинуваченого свідчить про свідоме прийняття ним відповідного рішення. Таким чином, вилучення на тривалий час з володіння та розпорядження потерпілого зазначених коштів не має безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку з діями обвинуваченого.
Витрати на залучення судових експертів підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 408, ст. 63, 65, 74 КК України, ст. 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного цим вироком покарання.
ОСОБА_10 визнати невинуватим та виправдати за пред`явленим обвинуваченням за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 408 КК України у зв`язку з відсутністю у його діях сладу цього злочину .
Запобіжний захід ОСОБА_10 у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Речові докази:
- грошові кошти у сумі 6 000 (шість тисяч) доларів США, які зберігаються у 19-му фінансовому відділі Міністерства оборони України, повернути ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ;
- шкіряну папку чорного кольору, манікюрний набір знищити;
- решту речових доказів зберігати при матеріалах судового провадження.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати на залучення судових експертів у загальній сумі 5 640 (п`ять тисяч шістсот сорок) грн.00 коп.
Скасувати арешт, накладений постановою слідчого ОСОБА_45 від 10.12.2009 на майно обвинуваченого квартиру за адресою АДРЕСА_12 ; на автомобіль марки «Lexus GX 470», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 , який зареєстрований за ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .
Скасувати арешт, накладений постановою слідчого ОСОБА_45 від 16.12.2009 на майно обвинуваченого грошові кошти у сумі 19 350 грн., 660 дол.США.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1