Справа № 202/4620/21
Провадження № 1-кс/202/4119/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання дізнавача СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000320 від 27.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло клопотання дізнавача СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000320 від 27.07.2021 року.
З клопотання убачається, що в провадженні СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000320 від 27.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.07.2021 року до ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт заступника начальна СД ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 про те, що в ході виконання функціональних обов`язків було встановлено факт шахрайських дій невідомою особою стосовно ОСОБА_6 . Так, невідомі особи надали приватному нотаріусу підроблені правовстановлюючі документи, а саме, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , серія та номер: 2699 від 07.10.2013 року, на підставі якого в подальшому зареєстровано право власності за ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , про що 29.01.2021 року було складено відповідний актовий запис № 4 та видано Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 .

В ході досудового розслідування, 27.07.2021 року було сформовано витяг з «Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна» на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно вказаного витягу, станом на 27.07.2021 року право власності на нерухоме майно належить ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 . Право власності було набуто, начебто, 18.05.2021 року та зареєстровано приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріальний округ ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2699, виданий 07.10.2013 року, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 .

28.07.2021 року дізнавачем СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області було надано запит в порядку ст. 93 КПК України приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровській області ОСОБА_9 , на який 28.07.2021 року було отримано відповідь, що приватним нотаріусом ОСОБА_9 не посвідчувався договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , 07.10.2013 року за реєстром № 2699. Зазначено, щзо приватним нотаріусом ОСОБА_9 не надавалась відповідь приватному нотаріусу ОСОБА_8 18.05.2021 року (без номеру) щодо посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , 07.10.2013 року за реєстром № 2699. Бланк ВТК 357697 використаний приватним нотаріусом ОСОБА_9 07.10.2013 року для вчинення іншої нотаріальної дії. 07.10.2013 року ОСОБА_6 , начебто, продала належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2 ). Договір купівлі-продажу квартири від 07.10.2013 року було посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_9 та зареєстровано в реєстрі за № 2699, бланк ВТК № 357697.

Вищевказане свідчить, що первісний Договір купівлі-продажу квартири від 07.10.2013 року є підробленим, оскільки ОСОБА_6 такого договору ніколи не укладала.

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено достатні підстави вважати, що невстановлені особи надали приватному нотаріусу підроблені документи, а саме, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , серія та номер 2699 від 07.10.2013 року, та в подальшому заволоділи правом на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_7 .

Нерухоме майно, а саме, квартира за адресою: АДРЕСА_2 є об`єктом злочинного посягання. На підставі ч. 1 ст. 98 КПК України 28.07.2021 року постановою дізнавача СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області об`єкт нерухомого майна, а саме, квартиру за адресою: АДРЕСА_2 було визнано речовим доказом.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 набуте кримінально протиправним шляхом, у зв`язку з чим, з метою запобігання можливості її пошкодження, псування, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження, дізнавач просив накласти арешт на вказане нерухоме майно та заборонити будь-яким особам відчужувати зазначене майно, розпоряджатися ним та використовувати його.
Дізнавач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в котрій клопотання підтримав та просив розглянути його без його участі.
Власник майна з метою забезпечення арешту майна не повідомлявся про розгляд справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що в провадженні СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000320 від 27.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Постановою дізнавача СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 28.07.2021 об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000320 від 27.07.2021 року.
Матеріали клопотання про накладення арешту і матеріали кримінального провадження свідчать за те, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 набута кримінально протиправним шляхом.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що постановою дізнавача СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 28.07.2021 об`єкт нерухомого майна, а саме, квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000320 від 27.07.2021 року, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки надані докази дають підстави зробити висновок, що вищезазначене нерухоме майно є предметом кримінально-протиправних дій та таким, що набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення. Крім того, визнання вказаного нерухомого майна речовим доказом відповідає вимогам ст. 98 КПК України, тому відповідно до п. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підстави для накладення арешту з метою забезпечення речового доказу та запобігання можливості його відчуження.
Слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує: достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб.
Також слідчий суддя вважає, що в даному випадку таке обмеження права власності на даному етапі досудового розслідування є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.
При цьому необхідно відмітити, що відсутність повідомлення про підозру в кримінальному провадженні не позбавляє слідчого права звернутись з клопотанням про арешт майна для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, про що йдеться в статті 170 КПК України.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання дізнавача СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000320 від 27.07.2021 року задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, а саме, на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , заборонивши будь-яким особам відчуження, користування та розпорядження вказаним нерухомим майном.
Виконання ухвали про арешт майна доручити дізнавачу СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1