Справа № 761/6628/21
Провадження № 1-кс/761/4688/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представників власника майна адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Офісу генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001146 від 21.11.2016 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.240, ч.2 ст.364-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Офісу Генерального ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0001146 від 21.11.2016 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.240, ч.2 ст.364-1 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено про те, що Головним слідчим управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001146 від 21.11.2016 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.240, ч.2 ст.364-1 КК України.

З клопотання та долучених матеріалів кримінального провадження вбачається, що акціонерне товариство «Гідромеханізація» засновано відповідно до рішення Міністерства енергетики та електрифікації України від 30.09.1993 № 151 шляхом перетворення державного підприємства «Київське спеціалізоване підприємство «Енергогідромеханізація» у АТ «Гідромеханізація» відповідно до указу Президента України від 26.11.1994 № 699/94 «Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів» та Державної програми приватизації підприємств, що перебувають у загальнодержавній власності. Відповідно до статуту АТ «Гідромеханізація» метою діяльності Товариства є: забезпечення потреб народного господарства та електроенергетичного комплексу України у промисловій продукції, роботах та послугах, виконуваних Товариством, отримання прибутку та забезпечення його зростання, задоволення соціальних і економічних інтересів його акціонерів та трудового колективу, здійснення додаткових робіт та послуг на договірних умовах. 29.10.2003 на посаду голови правління обрано ОСОБА_6 . Рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Гідромеханізація».

Таким чином, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді голови правління АТ «Гідромеханізація», постійно виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно- господарські функції, тобто відповідно до ч. 3 та примітки 1 до ст. 364 КК України був службовою особою.

ОСОБА_6 вирішив здійснювати видобуток піску на території с. Бортничі Київської області. З цією метою ним було організовано подання відповідних документів до Київської міської ради для отримання в оренду земельної ділянки, на якій планувався видобуток піску.

Держгеонадра надало АТ «Гідромеханізація» спеціальний дозвіл на користування надрами № 5738 від 11.03.2013 для видобування піску Бортницького родовища (ділянки № 1, АДРЕСА_1 на південній околиці мікрорайону Бортничі, на лівому березі за 7 км на схід від річки Дніпро. Особливими умовами спеціального дозволу від 11.03.2013 № 5738 було виконання визначених умов.

Таким чином, ОСОБА_6 , розуміючи, що виконання вказаних вище умов спеціального дозволу № 5738 є обов`язковим для початку видобутку піску із зазначеного родовища, особисто підписав Програму робіт з видобування пісків Бортницького родовища, однак вимог чинного законодавства та умов Програми не виконав, і за відсутності акта про надання гірничого відводу та технічного проекту, затвердженого і погодженого у встановленому порядку приблизно з 2014 року з використанням сил та засобів підпорядкованого підприємства здійснював видобуток зазначених корисних копалин.
Таким чином, ОСОБА_6 , являючись керівником гірничого підприємства, діючи умисно, протиправно - за відсутності дозвільної документації на користування надрами, передбаченої законом, а саме акта про надання гірничого відводу та технічного проекту, затвердженого і погодженого у встановленому порядку, з метою отримання неправомірної вигоди: для Товариства - у вигляді майна (незаконно видобутого піску) і грошових коштів (доходу від його реалізації), та для себе - у вигляді грошових коштів як частини прибутку підприємства, утвореного в результаті такої діяльності, приблизно із січня 2014 року, використовуючи свої службові повноваження усупереч законним інтересам очолюваного Товариства, які полягають в отриманні прибутку на підставі чинного законодавства України, шляхом здійснення керівництва підпорядкованими йому особами та надання вказівок, організував силами AT «Гідромеханізація» самовільний видобуток корисних копалин - пісків Бортницького родовища (обводнених алювіальних кварцових пісків дуже тонких, тонких, дуже дрібних і дрібних верхноплестоценового віку) у спосіб їх намиву з використанням належного Товариству майнового комплексу, до складу якого входили, зокрема, земснаряд « Гідромеханізатор-1» типу НОМЕР_1 та та земснаряд «Гідромеханізатор-2» типу НОМЕР_2 , складування незаконно видобутих корисних копалин у картах намиву та вивезення вантажними автомобілями для подальшої реалізації іншим суб`єктам господарювання.

10 грудня 2019 року першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_7 повідомлено про підозру ОСОБА_6 у заволодінні шляхом зловживання своїм службовим становищем чужим майном в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

23.11.2020 року першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_8 здійснено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6

05.10.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.09.2020 проведено огляд кар`єру піску № 7, який знаходиться у мікрорайоні Бортничі Дарницького району м. Києва.

Як встановлено під час огляду незаконне видобування піску з Бортницького родовища кар`єру №7 у Дарницькому районі міста Києва здійснювалося з використанням спеціалізованої техніки та устаткування, а саме: трактор ЧТЗ № ТІ456 з краном; трактор ЧТЗ інв № 12; кран МТТ 16А№16697 (вантажністю 10т) інв. №15, №двигуна №113387. 1991 р.в; малий буксирний катер БМК-130; земснаряд « Гідромеханізатор-1» типу 350-50JI 1987 р.в., автомобіль УA3 д.н.з № НОМЕР_3 ; трактор ЧТЗ б/н на кузові позначено № НОМЕР_4 ; трактор ЧТЗ інв. №10; кран №1742 реєстр. №17863.

16.10.2020 року слідчим винесено постанову про визнання зазначених об`єктів речовими доказами.

19.11.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва накладено арешт на земснаряд 350-50 та насипи піску видобутого шляхом намиву, що знаходяться на земельних ділянках з кадастровими номерами: 800000000:90:283:0031 та 800000000:90:283:0033, орендованих АТ «Гідромеханізація», в об`ємі 261 978 м.куб., що на праві власності належать АТ «Гідромеханізація» у вигляді заборони відчужувати та розпоряджатися вказаним майном із забороною уповноваженим органам державної влади, нотаріусам, акредитованим суб`єктам здійснення будь-яких дій щодо реєстрації відчуження та/або розпорядження зазначеним рухомим майном. Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2021 року скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 19.11.2020 р.

Враховуючи те, що трактор ЧТЗ № ТІ456 з краном; трактор ЧТЗ інв № 12; кран МТТ 16А№16697 (вантажністю 10т) інв. №15, №двигуна №113387. 1991 р.в; малий буксирний катер БМК-130; земснаряд « Гідромеханізатор-1» типу 350-50JI 1987 р.в., автомобіль УA3 д.н.з № НОМЕР_3 ; трактор ЧТЗ б/н на кузові позначено № НОМЕР_4 ; трактор ЧТЗ інв. №10; кран №1742 реєстр. №17863; земснаряд 350-50, насипи піску видобутого шляхом намиву, що знаходяться на земельних ділянках з кадастровими номерами: 800000000:90:283:0031 та 800000000:90:283:0033, орендованих АТ «Гідромеханізація», в об`ємі 261 978 м.куб., має значення речового доказу у кримінальному провадженні, та з метою забезпечення збереження речових доказів, прокурор повторно звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним клопотанням про накладення арешту на майно.

Прокурор ОСОБА_6 в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Однак його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

В судовому засіданні представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 надала суду свої письмові заперечення з додатками, та зауважила, що вказані у клопотанні прокурора підстави для накладення арешту вже були предметом судового розгляду, за наслідками якого прийнято рішення про скасування арешту. При цьому, нових обставин, які не враховувались слідчим суддею при скасуванні арешту, прокурором у клопотанні не наведено.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 надав суду свої письмові заперечення з додатками, заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.

Вислухавши позицію представників власника майна, вивчивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, долучені в судовому засіданні письмові документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, що Головним слідчим управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001146 від 21.11.2016 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.240, ч.2 ст.364-1 КК України.

Згідно зі ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Ч.2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно з вимогами ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В клопотанні прокурор пов`язує необхідність накладення арешту з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні №0001146, а також відшкодування збитків завданих державі.

Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою старшого слідчого з ОВС-криміналіст 2 відділення 5 відділу 1 УДР ГСУ СБ України ОСОБА_9 від 16.10.2020 р. майно, зазначене у клопотанні, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001146, оскільки є засобом та знаряддям кримінального правопорушення та здобуто у результаті його вчинення.
При цьому, слідчий суддя вважає необґрунтованими доводи клопотання про накладення арешту з метою збереження речових доказів, так як прокурором ані у клопотанні про накладення арешту, ані у постанові слідчого про визнання речовими доказами не доведено, за якими саме ознаками вказане майно АТ «Гідромеханізація» віднесено до речових доказів у кримінальному провадженні №0001146, яке розслідується відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.240, ч.2 ст.364-1 КК України, в рамках якого подане клопотання.

Постанова про визнання вказаного майна речовими доказами від 16.10.20 р. не мотивована, є формальною, слідчий не вказав в своєму рішенні, за якими ознаками вказане майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

Отже, відсутні достатні підстави вважати, що вказане у клопотанні майно є процесуальним джерелом фактичних даних /доказів/, на підставі яких можуть бути встановлені факти та обставини, що мають значення для цього кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Також, як вбачається з наданих матеріалів, ухвалою слідчого судді від 20.11.2020 року було відмовлено в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на трактор ЧТЗ № ТІ456 з краном; трактор ЧТЗ інв № 12; кран МТТ 16А№16697 (вантажністю 10т) інв. №15, №двигуна №113387. 1991 р.в; малий буксирний катер БМК-130; земснаряд « Гідромеханізатор-1» типу 350-50JI 1987 р.в., автомобіль УA3 д.н.з № НОМЕР_3 ; трактор ЧТЗ б/н на кузові позначено № НОМЕР_4 ; трактор ЧТЗ інв. №10; кран №1742 реєстр. №17863.

Крім того, слідчим суддею враховується, що питання про наявність підстав для арешту майна АТ «Гідромеханізація» вже було предметом розгляду слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва, за наслідками якого постановлено ухвалу 02.02.21р. про скасування арешту майна.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги, що прокурором не доведено, що зазначене майно, відповідає критеріям ст. 98 КПК України у кримінальному провадженні №0001146, та, як наслідок, може бути використано як доказ у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, в зв`язку з чим клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.131,132, 167, 169, 170173, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Офісу генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001146 від 21.11.2016 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.240, ч.2 ст.364-1 КК України.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя