Справа № 214/2106/18
1-кп/214/129/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження, внесене 05 січня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000026, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, непрацюючого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких є дитиною-інвалідом, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 у денний час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлений) 11 липня 2016 року у відповідності до попередньої домовленості про зустріч з ОСОБА_5 , знаходячись на узбіччі проїзної частини дороги біля будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, керуючись прямим умислом і корисливим мотивом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), зловживаючи довірою ОСОБА_5 , ввів останнього в оману щодо свого наміру отримати від нього грошові кошти в борг та не маючи наміру їх повертати, а ОСОБА_5 , будучи введеним ОСОБА_6 в оману щодо його дійсних намірів, у відповідності до узгоджених в ході зустрічі умов, будучи впевненим у добросовісності наміру останнього та довіряючи йому, добровільно передав ОСОБА_6 у борг належні йому грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України дорівнювало 124 184,11 грн., при цьому ОСОБА_6 , не маючи в дійсності наміру повертати борг, власноручно склав розписку відповідного змісту та надав її ОСОБА_5 разом з оригіналом договору купівлі-продажу належного йому на праві приватної власності нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке виступило в якості застави, заволодівши та розпорядившись грошовими коштами ОСОБА_5 на власний розсуд, після чого ОСОБА_6 у денний час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлений) 17 серпня 2016 року у відповідності до попередньої домовленості про зустріч з ОСОБА_5 , знаходячись на узбіччі проїзної частини дороги біля будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, керуючись прямим умислом і єдиним корисливим мотивом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), зловживаючи довірою ОСОБА_5 , ввів останнього в оману щодо свого наміру отримати від нього грошові кошти в борг та не маючи наміру їх повертати, а ОСОБА_5 , будучи введеним ОСОБА_6 в оману щодо його дійсних намірів, у відповідності до узгоджених в ході зустрічі умов, будучи впевненим у добросовісності наміру останнього та довіряючи йому, добровільно передав ОСОБА_6 у борг належні йому грошові кошти в сумі 1 800 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України дорівнювало 45 106,71 грн., при цьому ОСОБА_6 власноручно склав розписку відповідного змісту та надав її ОСОБА_5 , в дійсності не маючи наміру повертати борг, заволодівши та розпорядившись грошовими коштами ОСОБА_5 на власний розсуд, після чого ОСОБА_6 у денний час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлений) 17 грудня 2016 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , де знаходилось робоче місце приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_7 , звернувся з письмовою заявою до неї про видачу йому дублікату договору купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , замість втраченого, достовірно знаючи, що дана обставина не відповідає об`єктивній дійсності, оскільки оригінали вказаних документів були ним особисто передані ОСОБА_5 та того ж дня, а саме 17 грудня 2016 року, ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні вищевказаної нотаріальної контори, будучи на той час власником вищевказаного нерухомого майна, уклав угоду купівлі-продажу з третьою особою ОСОБА_8 , у право власності якого перейшло це нерухоме майно, а саме квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яка того ж дня була посвідчена приватним нотаріусом та зареєстрована у реєстрі за №2940.

Таким чином, ОСОБА_6 у період з 11 липня 2016 року по 17 серпня 2016 року шляхом обману заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 на загальну суму 169 290,82 грн., завдавши йому значної матеріальної шкоди, маючи при цьому реальну можливість виконати взяті на себе зобов`язання перед потерпілим ОСОБА_5 , однак таких дій не вчинив.

Умисні дії ОСОБА_6 за цим епізодом правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому.

Також ОСОБА_6 повторно, у денний час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлений) 20 грудня 2017 року у відповідності до попередньої домовленості про зустріч з ОСОБА_4 та її чоловіком ОСОБА_9 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_5 , діючи умисно та керуючись прямим умислом і корисливим мотивом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), зловживаючи довірою ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , ввів останніх в оману щодо свого наміру подальшого укладання з ними угоди купівлі-продажу вищевказаної квартири, не маючи в дійсності таких намірів, переслідуючи за мету заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4 , отриманими ним в якості завдатку, після чого ОСОБА_9 того ж дня, тобто 20 грудня 2017 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлений), у відповідності до попередньої домовленості, знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_6 , діючи від імені подружжя, будучи введеними ОСОБА_6 в оману щодо його дійсних намірів, у відповідності до узгоджених в ході попередньої зустрічі між ним, його дружиною ОСОБА_4 та ОСОБА_6 умов, будучи впевненими у добросовісності наміру останнього, довіряючи йому, добровільно передав ОСОБА_6 в якості завдатку під власноручно складену останнім розписку відповідного змісту належні ОСОБА_4 грошові кошти, надані йому для подальшої передачі в якості завдатку, в сумі 200 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України дорівнювали 5 576,86 грн., якими ОСОБА_6 заволодів та розпорядився на власний розсуд.

При цьому, в денний час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлений) 26 грудня 2017 року, знаходячись у приміщенні третьої Криворізької державної нотаріальної контори Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Постишева, 1, де знаходилось робоче місце держаного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , будучи співвласником нерухомого майна квартири АДРЕСА_5 , уклав угоду купівлі-продажу вказаного майна з третьою особою ОСОБА_11 , у право власності якого перейшло це майно, яка того ж дня була посвідчена нотаріусом та зареєстрована в реєстрі за №2-1384, після чого 30 грудня 2017 року, у денний час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлений), у відповідності до попередньої домовленості про зустріч, знаходячись в районі зупинки громадського транспорту «пл. Горького» в м. Кривому Розі, ОСОБА_9 , діючи від іменні подружжя, будучи введеним ОСОБА_6 в оману щодо його дійсних намірів, у відповідності до узгоджених в ході попередньої зустрічі між ним, його дружиною ОСОБА_4 та ОСОБА_6 умов, будучи впевненим у добросовісності наміру останнього, довіряючи йому, добровільно передав ОСОБА_6 в якості завдатку під власноручно складену останнім розписку відповідного змісту належні ОСОБА_4 грошові кошти, надані йому для подальшої передачі в якості завдатку, у сумі 500 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України дорівнювали 14 033,61 грн., якими ОСОБА_6 заволодів та розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 у період з 20 грудня 2017 року по 30 грудня 2017 року шляхом обману заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_4 на загальну суму 19 610,47 грн., завдавши їй матеріальної шкоди на вказану суму, маючи при цьому реальну можливість виконати взяті на себе зобов`язання перед потерпілою ОСОБА_4 , однак таких дій не вчинив.

Умисні дії ОСОБА_6 за цим епізодом правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

У судовому засіданні обвинувачений спочатку заперечував свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, потім повністю визнав свою вину та підтвердив усі обставини його вчинення, що викладені в обвинувальному акті, при цьомуу вчиненому щиро розкаявся та у повному обсязі визнав пред`явлений до нього з боку потерпілого ОСОБА_5 цивільний позов, пояснивши при цьому, що він дійсно брав гроші в борг у потерпілих, що потерпілій ОСОБА_4 він повністю виплатив борг, і вона не має до нього жодних претензій, що у потерпілого ОСОБА_5 він під розписки брав у борг один раз 1 000 доларів США та двічі по 6 500 доларів США, що він хотів повернути ОСОБА_5 борг, але у нього не було такої можливості у зв`язку з важкими життєвими обставинами, що він віддав ОСОБА_5 документи на квартиру АДРЕСА_7 , в якості гарантії повернення боргу, однак потім звернувся до нотаріуса, повідомивши йому про, начебто, втрату зазначених документів, що, отримавши після цього від нотаріуса їх дублікати, продав квартиру іншій особі, а грошима від продажу квартири розпорядився на власний розсуд, при цьому він розумів, що вводить в оману як нотаріуса, так і ОСОБА_5 , він дуже жалкує з приводу вчиненого та просить суд не карати його суворо, так як зробив для себе належні висновки та не вчинить такого в подальшому.

Окрім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується також показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілих та свідків.

Так, потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що 19 грудня 2017 року вона зустрічалась з обвинуваченим з приводу купівлі його квартири АДРЕСА_5 , вона оглянула квартиру, яка влаштувала її своїми параметрами та ціною 10 000 доларів США, потім її чоловік ОСОБА_9 передавав обвинуваченому завдаток у сумах 200 та 500 доларів США, вони домовились з обвинуваченим, що угода купівлі-продажу квартири відбудеться 04 січня 2018 року, потім обвинувачений «пропав», вона та її чоловік занепокоїлись і шляхом перевірки долі вказаної квартири у відповідному Реєстрі встановили, що квартиру давно було продано ще 27 грудня 2017 року, вони зрозуміли, що стали жертвами шахрая та звернулись в поліцію. Наразі вона не має до обвинуваченого жодних претензій та просить призначити йому покарання на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що його познайомили з обвинуваченим ОСОБА_6 у 2015 році, що обвинувачений у травні 2016 року попросив у нього в борг 5 000 доларів США та пообіцяв залишити в якості застави квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , і 11 липня 2016 року ОСОБА_6 передав йому весь пакет документів на цю квартиру договір купівлі-продажу, свідоцтво про право власності та технічний паспорт, потім власноруч написав йому розписку, в якій зобов`язався повернути гроші 11 жовтня 2016 року, після чого він передав ОСОБА_6 5 000 доларів США, потім через місяць обвинувачений попросив у нього в борг ще 1 800 доларів США, які він йому також передав, а той власноруч написав йому про це розписку, в якій зобов`язався повернути гроші 17 вересня 2016 року, потім він зустрівся з обвинуваченим 17 вересня 2016 року, однак той йому грошей не повернув та пообіцяв повернути всю суму боргу 5 000 доларів США та 1 800 доларів США 17 жовтня 2016 року, потім він зустрівся з обвинуваченим 17 жовтня 2016 року, однак грошей від нього знову не отримав, оскільки обвинувачений повідомив йому, що так у нього склались обставини і попросив надати йому ще місяць для остаточного повернення всієї суми боргу, однак через місяць обвинувачений перестав виходити з ним на зв`язок, а потім він дізнався, що вищевказану квартиру було продано 17 грудня 2016 року, хоча всі правовстановлюючі документи на квартиру були в нього на руках, а через деякий час він дізнався, що обвинувачений отримав дублікати цих документів у нотаріуса, і тоді він зрозумів, що обвинувачений шахрай, після чого він звернувся до органів поліції. Наразі обвинувачений відшкодував йому борг лише в сумі 500 доларів США, тому він підтримує свій позов у повному обсязі та просить суд призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що в грудні 2017 року він з дружиною ОСОБА_4 побачив об`яву про продаж квартири АДРЕСА_5 , вони вирішили її купити та зустрілись з обвинуваченим, який був власником цієї квартири, оглянули її, квартира влаштувала їх своїми параметрами та ціною 10 000 доларів США, потім він двічі передавав обвинуваченому завдаток у сумах 200 та 500 доларів США, потім вони домовились з обвинуваченим про зустріч у нотаріуса з приводу оформлення угоди купівлі-продажу квартири, однак зустріч не відбулась, вони знову домовились з обвинуваченим про зустріч у нотаріуса 04 січня 2018 року, однак обвинувачений знову на зустріч не з`явився, повідомивши, що перебуває в лікарні, він та його дружина занепокоїлись і шляхом перевірки долі вказаної квартири у відповідному Реєстрі встановили, що квартиру було продано 27 грудня 2017 року, тому вони запідозрили обвинуваченого у шахрайстві та звернулись до органів поліції.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що працює приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, що вона зустрічалась з обвинуваченим як з клієнтом, який звертався до неї 20 лютого 2016 року за посвідченням договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 , яку він оформив на себе, потім у грудні 2016 року він звертався до неї за отриманням дублікату договору купівлі-продажу цієї ж квартири, так як, за його словами, він втратив оригінал цього договору, тому вона видала обвинуваченому такий дублікат.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що обвинувачений звертався до нього коли точно, він не пам`ятає з приводу отримання допомоги у продажі належної йому квартири, яка знаходилась на м-р Ювілейному, а саме з приводу отримання дублікатів документів на цю квартиру, він зробив такі дублікати свідоцтво про право власності та технічну документацію на квартиру, зробив її оцінку та допоміг з продажем цієї квартири десь за 10 000 доларів США, що обвинувачений повідомляв йому про те, що оригінали документів на квартиру втрачені, однак він є власником цієї квартири, і він перевіряв ці обставини у відповідному Реєстрі, а потім разом з обвинуваченим звертався до приватного нотаріуса ОСОБА_12 , що йому було невідомо, що документи на квартиру знаходяться у закладі в іншої людини, і про таке він дізнався тільки під час досудового розслідування коли його допитували в якості свідка.

Також вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні, а саме:
- витягами із кримінального провадження №0000026 від 05.01.2017 року із правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 190 КК України, згідно яких обвинувачений ОСОБА_6 шляхом обману заволодів грошовими коштами потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (т.2 а.с.1, т.3 а.с.1,2);

- заявами потерпілих ОСОБА_5 від 04.01.2017 року та ОСОБА_4 від 05.01.2018 року про вчинення відносно них шахрайських дій з боку ОСОБА_6 (т.2 а.с.2, 172);

- договором купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , укладеним 20 лютого 2016 року між ОСОБА_14 та ОСОБА_6 та його оригіналом, наданим потерпілим ОСОБА_5 (т.2 а.с.6,7, т.3 а.с.6,7);

- розписками ОСОБА_6 від 11.07.2016 року та від 17.08.2016 року про отримання від ОСОБА_5 у борг грошових коштів в сумі 5 000 доларів США та 1 800 доларів США, а також розписками ОСОБА_6 від 30.12.2017 року та від 20.12.2017 року про отримання від ОСОБА_4 у якості задатку грошових коштів в сумі 500 доларів США та 200 доларів США (т.2 а.с.8, 9, 219, 220, т.3 а.с.27-30, 40, 41);

- інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.01.2017 року, згідно якої ОСОБА_6 17 грудня 2016 року продав ОСОБА_8 належну йому квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (т.2 а.с.49);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 06.02.2017 року та актом про вилучення документів у приватного нотаріуса, згідно якого було оглянуто та знято копії з документів зі справи №02-21 по заяві ОСОБА_6 про видачу дублікатів правовстановлюючих документів на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , які зберігались у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_7 (т.2 а.с.68-112);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 07.03.2017 року, згідно якого було вилучено інформацію про рух грошових коштів за двома банківськими рахунками ОСОБА_6 у ПАТ «ПРИВАТБАНК» (т.2 а.с.127-130);

- інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.11.2017 року, згідно якої ОСОБА_6 належала 1/2 частка квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_8 (т.2 а.с.207, 208);

- інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.11.2017 року, згідно якої ОСОБА_6 належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_9 (т.2 а.с.205, 206);

- договором купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_8 , укладеним 26 грудня 2017 року між ОСОБА_15 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 (т.3 а.с.19, 20);

- постановами від 06.03.2018 року про визнання речовими доказами оригіналів розписок ОСОБА_6 від 11.07.2016 року та від 17.08.2016 року про отримання від ОСОБА_5 у борг грошових коштів в сумі 5 000 доларів США та 1 800 доларів США, оригіналу договору купівлі-продажу від 20.02.2016 року квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , оригіналів розписок ОСОБА_6 від 30.12.2017 року та від 20.12.2017 року про отримання від ОСОБА_4 у якості задатку грошових в сумі 500 доларів США та 200 доларів США, оригіналу паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_6 (т.3 а.с.36, 37, 47, 48);

Суд, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази, надані стороною обвинувачення, а також показання потерпілих та свідків, приходить до висновку, що такі докази є належними, допустимими, кожний з них отриманий у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним кодексом, а сукупність цих доказів є достатньою підставою для висновку щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення,оскільки ці докази узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Підстав ставити під сумнів обсяг досліджених доказів та їх достовірність судом не вбачається.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом визнається щире каяття останнього, повне відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_4 та часткове потерпілому ОСОБА_5 .

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд ураховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, обставини його вчинення, його суспільну небезпеку, особисте ставлення обвинуваченого до вчиненого, який щиро розкаявся та жалкував з приводу вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який ранішене судимий, під наркологічним або психіатричним наглядом не перебуває, має на утриманні одну неповнолітню дитину ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та одну дитину-інваліда ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.2 а.с.23, 25-27, 185-187, т.3 а.с.73), відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого та наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття обвинуваченого, повне відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_4 та часткове потерпілому ОСОБА_5 , а також особисте ставлення до обвинуваченого кожного з потерпілих, одна з яких жодних претензій до нього не мала, а другий просив призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, тому суд уважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у виді обмеження волі в межах санкції статті Особливої частини КК України, але із застосуванням положень ст. 75 КК України, позаяк приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Пред`явлений до обвинуваченого з боку потерпілого ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь 156 029 грн. 12 коп. у відшкодування завданої матеріальної шкоди, визнаний обвинуваченим у повному обсязі, підлягає задоволенню на підставі ст. 206 ЦПК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до п. 9 ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого у кримінальному провадженні не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 (один) рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 156 029 (сто п`ятдесят шість тисяч двадцять дев`ять) грн. 12 коп. у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Речові докази оригінали розписок ОСОБА_6 від 11.07.2016 року та від 17.08.2016 року про отримання від ОСОБА_5 у борг грошових коштів в сумі 5000 доларів США та 1800 доларів США, оригінал договору купівлі-продажу від 20.02.2016 року квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , оригінали розписок ОСОБА_6 від 30.12.2017 року та від 20.12.2017 року про отримання від ОСОБА_4 у якості задатку грошових в сумі 500 доларів США та 200 доларів США та оригінал паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_6 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .