Єдиний унікальний № 946/7871/20
Провадження № 1-кп/946/141/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

17 червня 2021 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у місті Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000615, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працюючого інспектором служби безпеки ТОВ «Ньюенерджи», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпілий ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_7 , представниця персоналу органу пробації ОСОБА_8 .

Представниця персоналу органу пробації ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання повідомлення, заявою просила провести судовий розгляд без її участі. Відповідно ж до ч. 3 ст. 327 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
1.27 квітня 2020 року приблизно о 22:30 годині, точного часу не встановлено, у с.Комишівка Ізмаїльського району Одеської області водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2104» номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по асфальтованому сухому дорожньому покриттю вул. Миру з боку вул. Дружби Народів у напрямок вул. Бессарабської у темний час доби на частково освітленій вуличним ліхтарним освітленням ділянці, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі для руху у протилежних напрямках, в порушення вимог п.п. 1.5., 1.7., підп. «б» п. 2.3., п. п. 12.3., 12.4., підп. «б» п. 12.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР), не був вкрай уважним та, наближаючись до нерегульованогоперехрестя з вул. Суворова, яке він мав намір перетнути у прямому напрямку, рухався з перевищенням допустимої в населеному пункті швидкості руху (72 75 км/год.), чим своїми діями свідомо створював небезпеку для інших учасників дорожнього руху і допускав можливість виникнення і розвитку аварійної ситуації, чим виявив кримінально протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення. Далі, отримуючи об`єктивні ознаки зміни дорожньої обстановки, що виразились у появі попереду на проїзній частині вулиці Миру небезпеки у русі у вигляді велосипедистки ОСОБА_9 , яка, керуючи велосипедом «Аист», рухалась назустріч з боку вул. Бессарабській у бік вул. Дружби Народів у смузі свого напрямку руху, та на перехресті з вул. Суворова почала небезпечно маневрувати ліворуч, зміщуючись до середини проїзної частини і виїжджаючи на смугу руху водія ОСОБА_3 , останній через перевищення допустимої в населеному пункті швидкості руху позбавив себе можливості уникнути аварійної ситуації, хоча завчасно виявив велосипедиста на освітленій ділянці та при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру своєчасно не зменшив швидкість руху керованого транспортного засобу для безпечного проїзду перехрестя. Внаслідок перевищення швидкості водій ОСОБА_3 з моменту фактичного реагування на небезпеку не зміг своєчасно зупинити свій транспортний засіб і, рухаючись у загальмованому стані, допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля «ВАЗ-2104» номерний знак НОМЕР_1 на велосипедистку ОСОБА_9 , яка перетинала його смугу руху, під час якого відбулось закидання її тіла на капот, переднє вітрове скло, дах автомобіля, з наступним відкиданням та падінням потерпілої на дорожнє покриття.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 у КНП IMP «ІМЦЛ», а саме:

відкрита черепно-мозкова травма у формі травматичного набряку головного мозку, субарахноїдальні крововиливи в м`яких мозкових оболонках великих півкуль, субдуральний крововилив, лінійний перелом кісток лобно-тім`яної області лівої гемісфери, крововиливи у м`яких тканинах лобно-тім`яної області;
синці на голові, в проекції правої заушної області, на верхній та нижній повіці правого ока, на верхній та нижній повіці лівого ока, рани в лобній області зліва в проекції зовнішнього кінці лівої брові з переходом на зовнішній край лівого ока, на верхній губі зліва. Рана на передній поверхні правої гомілки у середній третині; синці на тильній поверхні правій кисті, в проекції лівої п`ятки; садно на передній поверхні лівої гомілки в нижній третині.
2.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.

Стаття (частина статті) КК, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
3.Кримінальний кодекс України
«Стаття 286. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
1. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження,
…
2. Ті самі діяння, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження,
караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів
4.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

5.При цьому, суд, згідно ст. 337 КПК, діяв виключно в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, згідно якому ОСОБА_3 було висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, без обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання.

6.На початку судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вину у висунутому обвинуваченні не визнав. Але в кінці судового розгляду змінив свою позицію, повністю визнавши вину у висунутому обвинуваченні. У ході судового розгляду він детально розповів про обставини кримінального правопорушення та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, спосіб, яким він здійснив дорожньо-транспортну пригоду. Так, обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що 27 квітня 2020 року близько 22:30 години він повертався з дружиною додому, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2104» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Миру в напрямку вул. Степової у с. Комишівка по сухому дорожньому покриттю, рухався він зі швидкістю більше ніж 60 км/год, але точна швидкість йому невідома, оскільки він не дивився на спідометр. Перед перехрестям з вул. Суворова та після перехрестя з вул. Дружби Народів його обігнав автомобіль марки «Fiat», який належить ОСОБА_10 . Після цього, на відстані приблизно за 30 метрів він побачив силует людини, яка рухалась йому назустріч на велосипеді по центру проїзної частини дороги, особа дивилася вниз на педалі, він розгледів її через вуличне освітлення ліхтаря. Він різко загальмував, однак уникнути зіткнення не вдалося, людина вдарилася спочатку у лобове скло автомобіля, потім впала на бампер, а далі на асфальт перед транспортним засобом. Він зупинився майже на узбіччі, уникнути зіткнення не міг, тому що з правої сторони був стовп та дерево, натомість велосипедист міг з`їхати і вправо і в ліво від автомобіля. Одразу після зіткнення, він вийшов, впізнав велосипедиста, як ОСОБА_9 , яка була його мачухою п`ять років проживала з його батьком. Він заспокоїв дружину, пішов до охоронця магазину та зателефонував сільському голові ОСОБА_11 , бо в нього дружина працювала медичною сестрою, щоб надати першу медичну допомогу. Швидка допомога приїхала через 30 хвилин, ОСОБА_9 ще дихала, її забрали до лікарні.

Також до місця події одразу підійшли свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були очевидцями події, тому що в цей час стояли біля магазину поряд з перехрестям. Обвинувачений пояснив, що вказані свідки надали проти нього неправдиві покази, а саме зазначили, що він знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Однак, він взагалі не вживає алкогольні напої, тому що постійно знаходиться за кермом, їздить кожного дня у м. Ізмаїл Одеської області на роботу. Крім того, на місці ДТП співробітниками поліції був проведений його огляд на стан алкогольного сп`яніння, та було встановлено, що він був тверезим. Він пов`язує неправдиві покази свідків з тим, що у 2000-х роках він працював дільничним поліцейським та штрафував цих жінок за незаконний продаж алкогольних та тютюнових виробів.

Він був присутнім під час огляду місця події, усі заміри, викладені в протоколі огляду, співпадають. Його автомобіль отримав такі пошкодження: розбите лобове скло, трошки пошкоджені передній капот та номерний знак, у велосипеда злетіла рама та переднє колесо, пошкодився руль.

Йому відомо, що ОСОБА_9 померла в лікарні від набряку мозку. Він щиро розкаюється у вчиненому, пов`язує свою вину з тим, що перевищив дозволену в населених пунктах швидкість руху (50 км/год.), тому що він рухався більше за 60 км/год. Якщо б він рухався з меншою швидкістю, то зіткнення з велосипедистом можливо було б уникнути. Він в межах своїх можливостей вживав заходів щодо відшкодування завданих збитків, і у подальшому вживатиме заходи щодо відшкодування завданої шкоди.

7.Потерпілий ОСОБА_6 під час судового розгляду пояснив, що загибла ОСОБА_9 була його матір`ю. Він сам не був очевидцем події він знаходився вдома. Йому відомо, що у день події кримінального правопорушення його матір поверталася з гостей додому, і трапилась дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль, за кермом якого був обвинувачений ОСОБА_3 , зіткнувся з велосипедом, на якому рухалась його матір, внаслідок чого ІНФОРМАЦІЯ_4 вона померла в лікарні. З фотознімків дорожньо-транспортної пригоди він зрозумів, що обвинувачений не зробив нічого, щоб уникнути зіткнення, через те, що, на його думку, він знаходився у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, рухався з підвищеною швидкістю руху, тому вчасно не відреагував. Однак, огляд на стан сп`яніння одразу не проводили.

Всі рахунки, пов`язані з лікуванням та похованням матері, сплачував він, ОСОБА_3 один раз через когось передав йому 100 доларів США.

8.Але показання потерпілого ОСОБА_6 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди суд не приймає до уваги, оскільки потерпілий ОСОБА_6 не сприймав ці обставини особисто, про що він сам зазначив під час судового розгляду, його думка з цього приводу та з приводу перебування обвинуваченого ОСОБА_3 під час події у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не ґрунтується на спеціальних знаннях в розумінні ст. 101 КПК.

Відповідно ж до ч.ч. 5, 6 ст. 95 КПК, особа дає показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Висновок або думка особи, яка дає показання, можуть визнаватися судом доказом, лише якщо такий висновок або думка корисні для ясного розуміння показань (їх частини) і ґрунтуються на спеціальних знаннях в розумінні статті 101 цього Кодексу.

Тому, з урахуванням зазначеного, суд вважає показання потерпілого ОСОБА_6 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди недостовірними, а тому не враховує їх в цій частині при ухваленні вироку.

9.Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, його вина повністю підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказами, оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку.

10.Так, свідок ОСОБА_12 під час судового розгляду пояснила, що 27 квітня 2020 року близько 22:30 години вони разом з ОСОБА_13 їхали на велосипедах по вул. Миру в бік вул. Ізмаїльської у с. Комишівка, дорога була суха, добре освітлена. Перед ними, приблизно в 10 метрах, рухалась жінка. Вони доїхали до магазину «Людмила», після чого, на великій швидкості в їх бік проїхав білий автомобіль марки «Fiat», який належить ОСОБА_10 (проживаючого по АДРЕСА_2 ), з увімкненим дальнім світлом фар, який засліпив їх та жінку, яка рухалась перед ними на велосипеді, після чого остання розгубилась та повільно почала повертати вліво. За білою машиною їхав червоний автомобіль, також на великій швидкості (приблизно 90 100 км/год.) та увімкненим дальнім світлом фар, і одразу відбулося зіткнення вказаного автомобіля з велосипедом, на якому рухалась жінка. Жінка спочатку вдарилась у лобове скло автомобіля, потім впала на асфальт перед ним, велосипед розлетівся на різні частини, на асфальті була пляма крові.

Коли вони підійшли до місця дорожньо-транспортної пригоди, вона впізнала жінку, яка рухалась на велосипеді, це була її сусідка ОСОБА_9 , вона була без свідомості. З червоного автомобіля вийшов ОСОБА_3 , він був розгублений, почав кричати, виражатись нецензурною лайкою, на їх запитання, чи вживав він алкогольні напої, він відповів, що так. Він не намагався надати допомогу потерпілій, навіть не підійшов до неї. У машині з ним була його дружина ОСОБА_14 . Більше нікого на місці ДТП не було, через 10 15 хвилин почали підходити люди, хтось викликав співробітників поліції та швидку допомогу, яка приїхала через 30 40 хвилин. Вже після ДТП приблизно через годину підійшов ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

11.Свідок ОСОБА_13 під час судового розгляду пояснила, що вони з обвинуваченим ОСОБА_3 є односельчанами, а з потерпілим ОСОБА_6 вони сусіди. 27 квітня 2020 року близько 22:30 години вони з ОСОБА_12 їхали на велосипедах по вул. Миру в с. Комишівка, асфальт був сухий, освітлення добре. Назустріч їм їхала біла машина марки «Fiat» на дуже великій швидкості, вона належить ОСОБА_10 (проживаючого по АДРЕСА_2 ). Коли проїхала машина, вона побачила, що перед ними їде людина на велосипеді. Вони продовжили рухатись далі, а жінка перед ними повільно повертала на проїзну частину дороги, в цей момент в їх сторону на також великій швидкості (приблизно 90 100 км/год.) рухався інший автомобіль, якій посередині проїзної частини зіткнувся з велосипедисткою. Автомобіль зупинився після удару, тіло жінки відкинуло на 3 5 метрів, велосипед розлетівся на дві частини по різні боки від автомобіля. Вони одразу підійшли до місця ДТП, впізнали потерпілу ОСОБА_9 , вона лежала на спині, з рота та носа йшла кров, вони трошки повернули її на бік.

Водій вийшов з автомобіля, кричав, сварився, коли вона його запитала, чи вживав він алкогольні напої, він відповів, що вживав. Далі швидку допомогу викликав сусід, першими на місце ДТП підійшли ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , ОСОБА_14 і ОСОБА_20 , потім підійшли ще люди, згодом ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

12.Показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в частині того, що на їх запитання обвинувачений ОСОБА_3 відповів їм, що вживав алкогольні напої, суд не приймає до уваги, оскільки згідно обвинувальному акту ОСОБА_3 не обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, а відповідно до ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Враховуючи, що вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, відповідно до п.13 ч. 1 ст. 67 КК відноситься до обставин, що обтяжують покарання, а також те, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 така обставина не зазначена як така, що обтяжує його покарання, та, відповідно, прокурором під час судового розгляду згідно п. 4 ч. 1 ст.91, ч. 1 ст. 92 КПК вона не доказувалася, то суд позбавлений можливості відповідно до ст. 337 КПК вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, та встановлювати стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки це погіршить його становище. У зв`язку з викладеним, показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в цій частині суд визнає неналежними доказами.

13.Подія кримінального правопорушення підтверджується даними рапортів інспектора-чергового Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області від 27 та від 28.04.2020 р., згідно яким з органу охорони здоров`я 27.04.2020 р. о 22:27 годині надійшло повідомлення про те, що на трасі в центрі с. Комишівка відбулася ДТП, збили жінку, а 28.04.2020 р. о 00:18 годині надійшло повідомлення про те, що 27 квітня 2020 року о 23:30 годині по вул. Миру на перехресті з вул. Суворова у с. Комишівка ОСОБА_9 збив водій ВАЗ-2104 д/н НОМЕР_1 ОСОБА_21 , коли вона їхала на велосипеді у зустрічному йому напрямку, жінка с чисельними забоями голови та обличчя доставлена в Ізмаїльську лікарню (а.п. 74, 75). Зазначені повідомлення стали підставою для внесення 28 квітня 2020 року відповідних відомостей до ЄРДР за №0000615 та початку досудового розслідування (а.п. 73).

14.09.05.2020 р. до Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що 09.05.2020 р. о 21:22 год. в Ізмаїльській центральній міській лікарні померла ОСОБА_9 , 1950 р.н., через травми, які були їй завдані внаслідок ДТП, яка трапилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Комишівка, що підтверджується відповідним рапортом інспектора-чергового Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області (а.п. 76).

15.Після вказаного повідомлення був проведений огляд трупу ОСОБА_9 , що підтверджується даними відповідного протоколу від 09.05.2020 р., під час якого зафіксовані наявні тілесні ушкодження (а.п. 125 131).

16.Причина смерті ОСОБА_9 , а також характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень описаних у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, у п. 1 вироку були встановлені шляхом проведення судово-медичної експертизи відповідно до даних висновку № 38/198-2020 від 12.06.2020 р. Зокрема, дані висновку експертизи вказують на те, що тілесні ушкодження розглядаються як єдиний комплекс тавиникли у результаті дорожньо-транспортної пригоди при ударі рухомого транспортного засобу (легкового автомобіля) пішохода (велосипедиста) з подальшим ударом об дорогу, який супроводжується струсом тіла. Смерть ОСОБА_9 знаходиться в прямому причинному зв`язку з відкритою черепно-мозковою травмою, що супроводжувалося набряком головного мозку деструктивного типу. На тілі загиблої ОСОБА_9 слідів та пошкоджень характерних для наїзду, переїзду, волочіння не знайдено (а.п. 132 135).
17.Дані вказаного висновку судово-медичної експертизи повністю підтверджують показання як обвинуваченого ОСОБА_3 , так і свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо механізму зіткнення автомобіля «ВАЗ-2104» під керуванням обвинуваченого ОСОБА_3 з велосипедом «Аист» під керуванням потерпілої ОСОБА_9 .
18.Під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, який здійснювався під час ясної погоди, без опадів, на нерегулюваному перехресті вул. Суворова кут вулиці Миру в с. Комишівка, згідно відповідного протоколу від 27.04.2020 р. та додатків до нього у виді фототаблиці та схеми, зафіксовані обстановка та сліди після того, як ОСОБА_3 на своєму автомобілі марки «ВАЗ-2104» номерний знак НОМЕР_1 здійснив наїзд на велосипедиста, який керував велосипедом марки «Аист» червоного кольору. Так, оглядом встановлено, що дорожнє покриття загальною шириною 6,3 м призначене для руху в двох напрямках по одній смузі для руху в кожному напрямку, покриття було сухим чистим. Ділянка вулиці освітлена міським електроосвітленням, відстань загальної видимості з робочого місця водія становить 76,2 м із увімкненим ближнім світлом фар та 110,3 м із увімкненим дальнім світлом фар. Автомобіль марки «ВАЗ-2104» д/н НОМЕР_1 відносно меж проїжджої частини був розташований на 1,7 м від задньої осі та 1,3 м від передньої осі до правого боку проїжджої частини по ходу руху автомобіля. Велосипед «АИСТ» відносно меж проїжджої частини був розташований на 5,1 м від заднього колеса, 2,2 м від переднього колеса до лівого краю проїзної частини по ходу огляду.На автомобілі виявлені пошкодження у виді розбиття лобового скла, погнутості криші в центральній частині над лобовим склом, деформації та подряпини у вигляді вм`ятин в центральній передній частині кришки капоту та на номерному знаку. Також на автомобілі виявлені сліди потертості на кришці капоту, направлені з переду назад в центральній частині. Рульове керування, гальмівна система, освітлювальні прилади автомобіля у справному стані. На велосипеді марки «Аист» виявлені пошкодження у вигляді від`єднання переднього колеса та руля, погнутості рами у верхній частині та деформації переднього колеса. Також зафіксовані сліди гальмування на проїжджій частині автомобіля, які були спареними, прямолінійними, суцільними, зі змазаними відбитками. При цьому довжина лівого сліду становила 28,5 м, правого 26 м, лівий розташований на відставні 3 м, а правий на відставні 1,5 м від правого краю проїзної частини по ходу руху автомобіля.На проїзній частині на відстані 2,9 м від правого краю та на 3,5 м від дальнього краю перехрестя виявлений слід речовини темно-бурого кольору (а.п. 77 85).

19.Дані вказаного протоколу огляду місця події дозволяють дійти висновку, що зіткнення автомобіля «ВАЗ-2104» та велосипеда «Аист» відбулося на смузі руху саме автомобіля «ВАЗ-2104», на що вказує місце розташування транспортного засобу відразу після зіткнення, сліди його гальмування, а також сліди пошкоджень на ньому.

20.Згідно даним висновку експерта № 402-А від 15.06.2020 р., рульове керування, гальмова система та ходова частина автомобіля «ВАЗ-2104» номерний знак НОМЕР_1 на момент події дорожньо-транспортної пригоди знаходились в працездатному стані, дозволяли водію керувати, змінювати напрямок та характер руху керованого ним автомобіля. Система зовнішнього освітлення автомобіля знаходиться у працездатному стані та може виконувати функції за своїм призначенням при перемиканні відповідних перемикачів (а.п. 101 108).

21.Також рульове керування, ходова частина та гальмова система велосипеда «АЇСТ» на момент події дорожньо-транспортної пригоди знаходились в працездатному стані, дозволяли водію керувати, змінювати напрямок та характер руху керованого ним велосипеда, що випливає з даних висновку експерта № 401-А від 15.06.2020 р. (а.п. 109 113).

22.За даними висновку експерта № 403-А від 17.06.02020 р., у момент первинного контакту автомобіль «ВАЗ-2104» номерний знак НОМЕР_1 контактував передньою середньою частиною з передньою частиною велосипеда «АЇСТ». Кут між повздовжніми осями транспортних засобів у момент первинного контакту орієнтовано був 155 165 градусів, при відліку кута від повздовжньої осі велосипеда проти ходу годинникової стрілки до повздовжньої осі автомобіля. Місце зіткнення автомобіля з велосипедом розташовується на ділянці слідів гальмування автомобіля на початку утворення осипу ґрунту, фрагментів скла та пластика (а.п. 115 124).

23.Отже, аналіз зазначених досліджених доказів, зокрема показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (п.п. 10, 11 вироку), свідчить, що як свідки, так і постраждала велосипедистка ОСОБА_9 , були засліплені світлом фар зустрічних транспортних засобів, внаслідок чого велосипедистка ОСОБА_9 в порушення вимог п. 19.3. у взаємозв`язку з п. 6.7. ПДР не зупинилася, не змінюючи смуги руху, а виїхала на зустрічну смугу руху, про що свідчать дані протоколу огляду місця події (п.п. 18, 19 вироку) та дані висновку експерта № 403-А від 17.06.02020 р. (п. 22 вироку).

24.Так, відповідно до п. 6.7. ПДР, велосипедисти повинні виконувати вимоги цих Правил, що стосуються водіїв або пішоходів і не суперечать вимогам цього розділу.

25.Згідно ж п. 19.3. ПДР, у разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення.

26.Але, разом з цим, обвинувачений ОСОБА_3 також допустив порушення вимог ПДР, зокрема п.п. 1.5., 1.7., підп. «б» п. 2.3., п. п. 12.3., 12.4., підп. «б» п. 12.9. ПДР.
27.Так, відповідно до п. 1.5. ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

28.Згідно з вимогами п. 1.7. ПДР, водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності.

29.Відповідно ж до підп. «б» п. 2.3. ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
30.Також, згідно з вимогами п. 12.3. ПДР, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

31.Відповідно до п. 12.4. ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год., а згідно підп. «б» п. 12.9. ПДР,водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену у тому числі в пункті 12.4. цих Правил.

32.Так, висновком експерта № 20-6666 від 20.11.2020 р. встановлено, що швидкість руху автомобіля «ВАЗ-2104» номерний знак НОМЕР_1 перед гальмуванням, виходячи із зафіксованої під час огляду місця події інформації, складала 72 75 км/год. Належні дії водія автомобіля «ВАЗ-2104» регламентувалися вимогами пунктів 12.4., 12.9., 12.3. ПДР, згідно до яких він повинен був рухатися зі швидкістю не більше 50 км/год., а з моменту виявлення небезпечного маневрування велосипедистки застосувати гальмування аж до зупинки. Водій автомобіля «ВАЗ-2104», за умови руху з допустимою в населеному пункті швидкістю, з моменту реагування на небезпеку мав технічну можливість уникнути пригоду. З технічної точки зору, факт перевищення водієм вказаного автомобіля у населеному пункті руху знаходиться в причинному зв`язку з фактом ДТП (а.п. 142 144).

33.Слід звернути увагу на те, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК, включає три обов`язкові ознаки: діяння порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту; наслідки у вигляді спричинення смерті потерпілого або заподіяння йому тяжкого тілесного ушкодження; причинний зв`язок між порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту і зазначеними у статті наслідками.

34.Аналіз же вищезазначених доказів дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є допустимим, достовірним та належним, за виключенням показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в частині вживання обвинувачем алкогольних напоїв. У сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом порушив п.п. 1.5., 1.7., підп. «б» п. 2.3., п. п. 12.3., 12.4., підп. «б» п. 12.9. ПДР, оскільки він перевищив допустиму в населеному пункті швидкість руху, рухаючись зі швидкістю 72 75 км/год. при максимально допустимій швидкості 50 км/год., чим свідомо створив небезпеку для інших учасників дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну у виді появи попереду на проїзній частині велосипедистки ОСОБА_9 , яка хоча в порушення п. 19.3. у взаємозв`язку з п. 6.7. ПДР і почала небезпечно маневрувати ліворуч, зміщуючись до середини проїзної частини і виїжджаючи на смугу руху обвинуваченого ОСОБА_3 , але останній через перевищення допустимої в населеному пункті швидкості руху позбавив себе можливості уникнути зіткнення з велосипедисткою, хоча завчасно виявив її на освітленій ділянці, і, за умови дотримання допустимої в населеному пункті швидкості, мав таку технічну можливість.

35.Той факт, що внаслідок порушення ПДР потерпіла створила небезпеку для дорожнього руху, не викликає сумніву. Однак, незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій зобов`язаний був виконати вимоги п.п. 12.4., 12.9. ПДР і не перевищувати максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті в 50 км/год., яка дозволяла і дозволила би йому внаслідок вжиття заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди уникнути зіткнення з потерпілою. Таким чином, той факт, що небезпеку для руху, а саме перебування велосипедистки на проїзній частині дороги, створено внаслідок власної протиправної поведінки велосипедистки, не звільняє водія від виконання вимог зазначених пунктів ПДР.

36.Зазначені порушення вимог ПДР ОСОБА_3 призвели до зіткнення автомобіля під його керуванням з велосипедом під керуванням ОСОБА_9 , від чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження, які стали причиною її подальшої смерті. На думку суду, ці суспільно небезпечні наслідки у виді смерті потерпілої перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку саме з порушеннями ПДР, які допустив обвинувачений ОСОБА_3 . Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
37.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.

38.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання
39.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

40.Як зазначено в ч. 2 ст. 50 КК, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

41.Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

42.Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

43.При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, відповідно до якої якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

44.Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, при цьому, з огляду на положення ст. 75 КК, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, але й інші обставини справи.

45.За формальною класифікацією, передбаченою ст. 12 КК, в залежності від санкції статі обвинувачений ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин.

46.Водночас, як обставина, що має враховуватися судом при призначенні покарання, ступінь тяжкості злочину є оціночною ознакою, яка визначає межі судової дискреції.

47.Суд враховує те, що склад вчиненого ОСОБА_3 злочину відносяться до кваліфікованого, тобто до складу злочину з обтяжуючими обставинами. І хоча обвинувачений ОСОБА_3 вчинив необережний тяжкий злочин, але внаслідок нього настала смерть людини.

48.Аналізуючи конкретні обставини справи, слід зважити на зміст і обсяг допущених обвинуваченим ОСОБА_3 порушень правил безпеки дорожнього руху та одночасно врахувати невідповідність цим правилам дій потерпілої, яка, будучи засліпленою світлом фар зустрічних транспортних засобів, не зупинилася, не змінюючи смуги руху, а виїхала на зустрічну смугу руху, чим створила небезпеку для руху.

49.Щодо особи винного, то ОСОБА_3 раніше не судимий (а.п. 147), має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, а також в його сім`ї виховується ще одна неповнолітня падчерка (а.п. 152 156), за місцем роботи та проживання характеризується позитивно (а.п. 150, 151, 192). Заслуговує на увагу і те, що він в межах своєї матеріальної можливості вживав заходів щодо відшкодування завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення матеріальних збитків, сплативши потерпілому спочатку 100 доларів США, а згодом ще 300 доларів США (а.п. 193).

50.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд також приймає до відома і досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюються як низькі. Органом пробації зроблений висновок про те, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі можливе.

51.Зазначені обставини, які підлягають обов`язковому врахуванню, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що його обтяжують, та дані про особу ОСОБА_3 у своїй сукупності, на переконання суду, дають достатні підстави для висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе з призначенням йому остаточного покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК, та зі звільненням його на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням.

52.Але разом з цим, зазначені обставини, наслідки, що настали у виді смерті потерпілої, являються підставою для призначення ОСОБА_3 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

53.У зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням суд покладає на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК, як обов`язкові.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
54.Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався. Клопотань про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили від сторін кримінального провадження не надійшло.

55.У силу ч. 2 ст. 124 КПК з обвинуваченого ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових автотехнічних експертиз № 401-А та № 402-А від 15.06.2020 р. у сумі по 1 471,05 грн., кожна, судової транспортно-трасологічної експертизи № 403-А від 17.06.2020 р. у сумі 4 903,50 гривень, а також судової автотехнічної експертизи №20-6666 від 20.11.2020 р. у сумі 1 634,40 гривень, а всього у сумі 9 480 гривень.

56.Згідно ч. 4 ст. 174 КПК, з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.04.2020 р. арешт на вилучені 27.04.2020 р. в ході огляду місця ДТП на перехресті вул. Суворова кут вул. Миру в с. Комишівка Ізмаїльського району Одеської області автомобіль марки «ВАЗ-2104» номерний знак НОМЕР_1 та велосипед «Аїст» червоного кольору з поміщенням транспортних засобів на спецмайданчик № 11 ГУНП в Одеській області, та в силу п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК їх слід повернути законним володільцям відповідно обвинуваченому ОСОБА_3 та потерпілому ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:
1.ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
2.На підставі ст. 75 КК ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на два роки.

3.У силу ст. 76 КК покласти на ОСОБА_3 обов`язки, що передбачені ч. 1 ст. 76 КК, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

4.Згідно ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 17 червня 2021 року.

5.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у сумі 9 480 (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят) гривень.

6.З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.04.2020 р. арешт на вилучені 27.04.2020 р. в ході огляду місця ДТП на перехресті вул. Суворова кут вул. Миру в с. Комишівка Ізмаїльського району Одеської області транспортні засоби, та:

автомобіль марки «ВАЗ-2104» номерний знак НОМЕР_1 , поміщений на спецмайданчик № 11 ГУНП в Одеській області, повернути законному володільцю ОСОБА_3 ;

велосипед марки «Аїст» червоного кольору повернути законному володільцю потерпілому ОСОБА_6 .

7.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

8.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

9.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1