ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/824/21 Справа № 197/38/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2021 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Солдатське Апостолівського району Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
- 17.03.2020 року вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 71 КК України до 1 року 20 днів обмеження волі,

за участю:
прокурора ОСОБА_8
засудженого
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.
Оскарженою ухвалою звільнено засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання на строк 4 місяці 15 днів обмеження волі.
Судом встановлено, що засуджений, характеризується за місцем відбування покарання (де відбуває покарання з 22.05.2020 року) позитивно, за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку має 2 заохочення, стягнення, як і порушення ПВР, відсутні протягом всього часу відбування покарання, виконавчі листи не надходили, дані щодо виконавчих проваджень в реєстрі виконавчих проваджень відсутні.
Раніше засуджений вироком, за невідбуття покарання за яким і був вдруге засуджений (тобто повторно при розгляді даного клопотання судом не враховується, як обставина, яка негативно характеризує засудженого, попередня судимість, ця обставина вже врахована судом при ухваленні останнього вироку і за вчинення діянь було призначене покарання, яке засуджений сумлінно відбуває тривалий час (зважаючи на загальний строк покарання за вироком)).
Отже, з початку строку відбування покарання засуджений режим утримання не порушує, має зразкову поведінку, сумлінно ставиться до праці, за що має заохочення у вигляді подяк, заходи виховного впливу відвідує регулярно, в скоєнні злочину щиро розкаявся, про що зазначено у вироку, стягнення відсутні,
Оцінивши поведінку засудженого за весь час відбування покарання, суд приходить до висновку щодо готовності засудженого до самокерованої правослухняної поведінки та обгрунтованості подання установи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор, посилається на необґрунтованість та незаконність ухвали суду, просить скасувати її та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання установи про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.
Зазначає, що в наданому до суду висновку про можливість застосування умовно-дострокового звільнення вказано, що засуджений не був працевлаштований, що свідчить про те, що останній не мав належним чином довести своє виправлення відношенням до праці. Суд не врахував, що засуджений відбуває покарання за ст. 389 КК України, тобто за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, що також характеризує неналежне ставлення засудженого до праці і не дозволяє стверджувати про доведеність факту виправлення.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу прокурора та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання установи про умовно-дострокове звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.
Засуджений в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважав рішення суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок.
Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання та стан здоров`я засудженого, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд вважає їх достатньо обґрунтованими, а зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції не були виконані належним чином.
Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення та задовольняючи його, суд послався на те, що засуджений відбув більшу половину строку покарання, характеризується позитивно, має 2 заохочення, стягнень не має, режиму утримання не порушує, має зразкову поведінку та сумлінно ставиться до праці, заходи виховного впливу відвідує регулярно, у скоєнному щиро розкаявся, тому суд дійшов висновку щодо готовності засудного до самокерованої правослухняної поведінку.
Проте, судом першої інстанції не надано належної оцінки даним, що характеризують особу засудженого, а саме, наявність у ОСОБА_7 лише двох заохочень (26.08.2020, 30.09.2020) за весь період відбування покарання з 22.05.2020 року, враховуючи також те, що засуджений за цей час не працював, що не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Суд першої інстанції залишив поза увагою, що засуджений на теперішній час відбуває покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, тобто за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, що також не може характеризувати його належне ставлення до праці.
Таким чином, в матеріалах справи відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора є належними та обгрунтованими, тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволенні подання установи.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. 7, 9, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2021 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання начальника державної установи Широківський виправний центр (№75) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4