КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4380/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
28 липня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
власника майна ОСОБА_7 ,
представника власника майна ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що вказана ухвала є незаконною та не обґрунтованою, та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.
Апелянт вважає, що слідчим суддею не враховано всі обставини, що даний автомобіль підлягає спеціальній конфіскації та є доказом злочину.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, думку власника майна та її представника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Досудовим слідством встановлено, що група осіб на території Київської області, діючи за попередньою змовою, здійснюють виготовлення та подальший збут підроблених марок акцизного податку. Крім того, невстановленими особами на території Київської області здійснюється виготовлення та збут фальсифікованих підакцизних товарів.
У даному кримінальному провадженні 12.03.2021 проведено оперативну закупку алкогольних напоїв 4 пластикові пляшки коньяку ємкість по 5 літрів кожна, у особи яка здійснює їх збут.
За результатами виконання оперативними працівниками Управління стратегічних розслідувань в Київської області Департаменту стратегічних розслідувань НП України доручення слідчого у кримінальному провадженні, наданого у порядку статті 40 КПК України, отримано інформацію, щодо безпосереднього вчинення зазначених кримінальних правопорушень причетні ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які в складських та гаражних приміщень, будівлях і спорудах, розташованих у місті Біла Церква, населених пунктах Білоцерківського району та Київської області, можуть здійснювати виготовлення підроблених марок акцизного податку, а також здійснюють виробництво фальсифікованих спиртовмісних напоїв, що підтверджується /рапортом УСР в Київській області ДСР НП України.
Під час виконання вказаного доручення та проведення заходів негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що на території Київської області діє організована злочинна група, яка займається виготовленням, зберіганням та збутом фальсифікованих спиртоміських напоїв та сигарет з підробленими марками акцизного податку.
Встановлено, що організував та очолив незаконну діяльність ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який до даної діяльності залучив ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в свою чергу підібрав та залучив до розповсюдження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які займаються замовленням поліграфічної продукції, виготовленням підроблених марок акцизного збору, замовленням спирту, організацією виробництва спиртоміських напоїв та їх збутом на території Київської області.
Під час обшуку автомобіля «RENAULT KANGOO», номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , проведеного згідно ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 03.06.2021 №1-кс/759/4313/21, було вилучено даний автомобіль, який знаходиться у власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключі від нього, який фактично, використовувався ОСОБА_12 як засіб вчинення кримінальних правопорушень, у незаконній діяльності, пов`язаної з транспортуванням з метою збуту незаконно-виготовлених підакцизних товарів, оскільки під час обшуку не було надано жодних підтверджуючих та дозвільних документів на зайняття діяльністю пов`язаною зі збутом та виготовленням, зберігання, транспортування з метою збуту підакцизних товарів, зокрема в ньому знаходились вище вказані ємкості з вмістом фальсифікованої алкогольної рідини та сировини для їх виготовлення, чорнові записи та мобільні телефони, які містять відомості щодо вказаної діяльності, крім того дане підтверджується проведеними негласними слідчими діями.
29.06.2021 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні вказаного клопотання прокурора.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя встановив, що кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 204 КК України настає за незаконне виготовлення спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива, тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, пального або інших підакцизних товарів або вчинене особою, яка раніше була засуджена за цією статтею.
Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 КК України є 1) алкогольні напої; 2) тютюнові вироби; 3) інші підакцизні товари.
Однак прокурором у клопотанні зазначається, що тимчасово вилучений автомобіль «RENAULT KANGOO», номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , використовувався ОСОБА_12 , як засіб вчинення кримінальних правопорушень, у незаконній діяльності, пов`язаної з транспортуванням з метою збуту незаконно-виготовлених підакцизних товарів. При цьому, стає не зрозумілим, яке відношення до даного злочину має автомобіль, який був вилучений під час обшуку цього ж автомобіля та яким чином він став засобом вчинення кримінального правопорушення, якщо ч. 2 ст. 204 КК України не передбачає кримінальної відповідальності за транспортування незаконно виготовлених підакцизних товарів.
Кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 199 КК України настає за виготовлення, зберігання, придбання, перевезення, пересилання, ввезення в Україну з метою використання при продажу товарів, збуту або збут підроблених грошей, державних цінних паперів, білетів державної лотереї, марок акцизного податку чи голографічних захисних елементів, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи у великому розмірі.
Проте у клопотанні прокурор зазначає, що під час обшуку були вилучені пластикові та скляні ємності з рідиною, картонні упаковки з написаним маркуванням «Finlandia» ,«Jack Daniels», «Vodka Jelzin», «Пшенична», цигарки та мобільні телефони, отже прокурором не долучено доказів, що під час обшуку, який був проведений у автомобілі «RENAULT KANGOO», номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , виявлено предмет злочину, передбачений ст. 199 КК України, а тому прокурором не доведено його твердження про те, що вищевказаний автомобіль використовувався, як засіб вчинення кримінальних правопорушень.
Також, у клопотанні не зазначено та до клопотання не долучено підстави вилучення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключі від автомобіля та яким чином вищевказане вилучене майно має відношення до вказаного кримінального провадження.
Також у постанові про визнання речовими доказами від 24.06.2021 року старший слідчий ОСОБА_16 зазначає, що «визнати речовими доказами серед іншого автомобіль «RENAULT KANGOO», номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключі від нього» та вказує, що «речей та предметів, які вилучено з метою проведення експертного дослідження».
При цьому, у клопотанні про арешт майна не зазначено, яке саме експертне дослідження необхідно провести по автомобілю «RENAULT KANGOO», номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 та до клопотання не долучено відповідних доказів.
Враховуючи вищевикладене, з метою здійснення судового контролю за досудовим розслідуванням, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором не доведено підстави арешту тимчасово вилученого майна та взагалі законність вилучення автомобіля «RENAULT KANGOO», номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключів від нього.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як передбачено ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання прокурора про накладення арешту повинно відповідати вимогам статті 171 КПК України, то прокурор повинен неухильно їх дотримуватися. Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні прокурора повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Вказана норма також узгоджується з статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Разом з цим, прокурором не доведено та слідчим суддею не встановлено жодної з підстав, визначених ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно.
Крім того, жодних об`єктивних підстав вважати, що автомобіль «RENAULT KANGOO», номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключі від нього, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому є речовими доказами в даному кримінальному провадженні немає.
Посилання прокурора на те, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України є помилковим, з огляду на те, що постанова слідчого від 24.06.2021 року про визнання вище вказаного майна речовими доказами не містить за своїм змістом жодних доказів того, що майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Вказане свідчить про формальність винесеної постанови.
Іншої мети накладення арешту на майно органом досудового розслідування не доведено та слідчим суддею не встановлено.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.
Отже, клопотання прокурора не містить за своїм змістом правових підстав, за якими арешт майна в даному випадку є необхідним з метою виконання завдань в даному кримінальному провадженні.
З огляду на зазначене, вказані в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються викладеним.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, з викладеними у ній доводами без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309,376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 червня 2021 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4