Провадження № 1-кп/638/972/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000071 від 25.11.2020, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Шишківка Шевченківського району Харківської області, з середньою освітою, громадянки України, незаміжньої, яка має на утриманні троє дітей, не працює, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:

24.11.2020 близько 15:45 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у підземному переході до станції «Університет» Комунального підприємства «Харківській метрополітен», за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 39-М, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, прослідувавши за раніше невідомою їй дівчиною, яка заходила до підземного переходу вказаної станції крізь скляні двері, де, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону, що знаходився у правій кишені одягненій на потерпілій ОСОБА_5 куртки, та будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає, дістала із правої кишені куртки мобільний телефон марки «iPhone 8 plus», в корпусі рожево-золотого кольору, вартість якого, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи становить 11489 гривень 00 копійок, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, та в подальшому розпорядилася викраденим майном на власний розсуд. Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинила ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1 1489 гривень 00 копійок.
Крім того, 24.11.2020 близько 16:45 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у підземному переході до станції «Університет» Комунального підприємства «Харківській метрополітен», за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 39-М, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, повторно, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, прослідувавши за раніше невідомою їй дівчиною, яка заходила до підземного переходу вказаної станції крізь скляні двері, де, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону, що знаходився у правій кишені одягненій на потерпілій ОСОБА_7 куртки, та будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає, дістала із правої кишені куртки мобільний телефон марки «Meizu М8 lite», в корпусі чорного кольору, вартість якого, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи становить 1866 гривень 00 копійок, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, та в подальшому розпорядилася викраденим майном на власний розсуд. Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинила ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1866 грн.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 свою провину у фактично скоєному визнала повністю, в скоєному щиро розкаялася. Фактичні обставини справи не оспорювала, пояснила, що дійсно вона 24.11.2020 близько 15:45 год., знаходячись у підземному переході до станції метро «Університет», вирішила скоїти крадіжку чужого майна, так як їй потрібні були гроші, мала при цьому корисливий мотив. Вона прослідувала за раніше невідомою їй дівчиною, яка заходила до підземного переходу вказаної станції крізь скляні двері, та дістала з правої кишені одягнутої на ОСОБА_5 куртки, мобільний телефон марки «iPhone 8 plus» в корпусі рожево-золотого кольору.
Також, 24.11.2020, близько 16:45 год., вона знаходилася у підземному переході до станції «Університет», мала умисел на заволодіння чужим майном із корисливих мотивів. При цьому, прослідувала за раніше невідомою їй дівчиною, яка заходила до підземного переходу вказаної станції крізь скляні двері, та дістала із правої кишені куртки, що була одягнута на ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Meizu М8 lite», в корпусі чорного кольору.
Вартість викраденого майна обвинувачена не оспорювала, зазначила, що отримані кошти вона витратила на продукти харчування для своїх дітей.
Пояснення ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, беручи до уваги, що обвинувачена та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, а потерпілі надали суду відповідні заяви, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що були вчинені кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , кримінальні правопорушення були вчинені обвинуваченою, в діяннях обвинуваченої є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 185 КК України, а тому вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження - тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Вивченням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше не судима, тимчасово не працює, незаміжня, має на утриманні трьох дітей: ОСОБА_8 , 2006 р.н., ОСОБА_9 , 2008 р.н., ОСОБА_10 , 2010 р.н., на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає її щире каяття та наявність на утриманні трьох дітей.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, які відносяться до кримінального проступку та нетяжкого злочину, наявність пом`якшуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченої, позицію сторони обвинувачення та потерпілих, суд вважає необхідним призначити обвинуваченій покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.
Остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити за сукупністю злочинів відповідно до вимог ст. 70 КК України.
Відповідно до п. 22 ППВС «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 N 7, при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом повного або часткового їх складання заміна покарань провадиться за правилами, передбаченими ст. 72 КК (2341-14). Коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання.
Враховуючи дані про особу обвинуваченої, позицію учасників провадження, суд вважає необхідним при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Крім того, з урахуванням вищевказаних даних про особу обвинуваченої, наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченої положення ст. 75 КК України та звільнити її від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Таке покарання буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.
Цивільні позови не заявлені.
Процесуальні витрати за проведення судових експертиз покладаються на обвинувачену.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять) тисяч гривень, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Згідно зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.
Відповідно до п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на проведення судових товарознавчих експертиз в розмірі 1307,6 грн.
Речовий доказ мобільний телефон «Meizu М8 lite» повернути власнику.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий -