Справа № 643/6611/21
Провадження № 1-кс/643/1806/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000413 від 11.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого у великих розмірах,-

встановив :

Салтівською окружною прокуратурою м. Харкова здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженню, відомості по якому внесено до ЄРДР за №0000413 від 11.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого у великих розмірах.

Досудовим розслідуванням було встановлено, що 10.02.2021 до Харківського РУП №2 ГУ НП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа неприватизованою квартирою АДРЕСА_1 , наймачем якої є ОСОБА_5 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 повідомила, що вказану квартиру отримував від Харківського тракторного заводу батько її колишнього чоловіка ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ордеру №80219. По теперішній час квартиру приватизовано не було.

У вказаній квартирі були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . З серпня 2019 року в зазначеній квартирі ніхто не мешкав.

На початку лютого 2021 року заявниці зателефонувала сусідка з квартири АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_9 , яка повідомила, що наразі у квартирі АДРЕСА_3 проводяться ремонтні роботи начебто новим власником квартири, після чого надала заявниці номер телефону начебто нового власника квартири. ОСОБА_4 зателефонувала останньому та запитала на яких підставах він проводить ремонті роботи у квартирі, на що він повідомив, що наразі квартира належить йому.

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 29.12.2020 приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_10 посвідчено договір купівлі продажу квартири від 29.12.2020 (реєстровий №635), на підставі якого право власності на зазначену квартиру зареєстровано за покупцем - ОСОБА_11 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), на підставі яких було зареєстровано право власності на зазначену квартиру за останньою.

В ході досудового розслідування слідчим було отримано дозвіл на тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні КП ХМБТІ ХМР, а саме до матеріалів приватизаційної справи стосовно квартири АДРЕСА_1 . Однак, відповідно до листа №2170/07-05/21 від КП ХМБТІ ХМР, встановлено що інвентаризаційна справа на квартиру АДРЕСА_1 не складалась, не обліковується та до відділу збереження технічної документації КП ХМБТІ ХМР не надходила.

Зазначене свідчить про надання невстановленою особою підроблених документів для заволодіння квартирою АДРЕСА_1 .

На даний час існують підстави для накладення арешту на квартиру шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження, оскільки здійснюється відчуження такого майна третім особам.

Наведене вказує на те, що, за відсутності арешту існує висока ймовірність подальшого відчуження квартири третім особам (в т.ч. добросовісним набувачам), чим буде суттєво ускладнено можливість захисту порушених інтересів потерпілого.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які набуті кримінально-правовим шляхом.

Відповідна квартира є речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме, предметом скоєного злочину, що набутий внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України та на неї може бути накладений арешт згідно ч.3 ст.170, ч.10 ст.170 КПК України.

У зв`язку з цим, необхідно виключити можливість протиправного розпорядження вказаним об`єктом нерухомості.

З метою забезпечення арешту майна просить розглянути вказане клопотання без повідомлення особи, за якою на даний час зареєстровано право власності на відповідну квартиру, оскільки наявна обґрунтована підозра вважати, що в разі повідомлення про наміри накласти арешт на майно, вказана особа може перешкодити таким діям, у тому числі шляхом подальшого відчуження нерухомого майна.

Прокурор в судове засідання не з`явився, разом із клопотанням надав заяву, в якій просив проводити судове засідання без його участі, клопотання підтримав.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, суд вважає за можливе розглянути клопотання про арешт майна без повідомлення власника.

В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що в провадженні СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000413 від 11.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого у великих розмірах.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,

постановив:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку на час звернення з клопотанням до суду зареєстроване за ОСОБА_11 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2020 (реєстровий №635), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_10 , шляхом заборони будь-яким особам здійснювати відчуження вказаної квартири та розпоряджатися нею.

Заборонити органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, як виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, але не обмежуючись Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, державним виконавцем, приватним виконавцям та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії (реєстрації прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо вищевказаного арештованого майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1