Справа № 464/6826/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/792/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0001516 від 30.11.2020 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 ,
на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 09 липня 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
оскаржуваною ухвалою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 06 вересня 2021 року включно.

Ухвала мотивована тим, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення питання про продовження строку тримання під вартою не зменшилися ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу. Застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, за даних обставин, є недоцільним, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам, а відтак обвинуваченому продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу.

Не погоджуючись з ухвалою, обвинувачений оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною, оскільки в судовому засіданні було допитано ряд свідків, які заявили про його невинуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, а прокурор викликав у судове засідання понятих, які, на його думку, давали неправдиві свідчення під присягою. Звертає увагу, що особа обвинуваченого не може бути єдиною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та виступ адвоката на підтримку апеляційної скарги, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

До Сихівського районного суду м. Львова Львівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001516 від 30 листопада 2020 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 29 січня 2021 року до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 березня 2021 року, без визначення розміру застави, який 23 березня 2021 року було продовжено до 21 травня 2021 року, ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 12 травня 2021 року, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 15 червня 2021 року, запобіжний захід було продовжено до 10 липня 2021 року. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 09 липня 2021 року ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до 06 вересня 2021 року включно.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до частини першої статті 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з частиною п`ятою статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною третьою цієї статті Кодексу передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як зазначено в частині третій статті 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому, найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду даного клопотання суд вірно встановив, що надані прокурором докази доводять обставини, які свідчать що ризики, котрі стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились, а застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти цим ризикам. Медичних застережень стосовно неможливості тримання обвинуваченого під вартою немає.

Також в ході апеляційного розгляду встановлено, що по справі не допитано ряд свідків, тому і надалі існує ризик впливу обвинуваченого на свідків. Щодо тривалого розгляду справи, як пояснив прокурор, такий обумовлений неявкою свідків, а останнє судове засідання було зірвано самим обвинуваченим, який, побачивши свідків, заявив, що погано себе почуває.

Враховуючи особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, перебував у розшуку у кримінальному провадженні про обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України, що розглядалось Хортицьким районним судом Запорізької області, неодружений, не працює, неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність його стійких соціальних зв`язків, за зареєстрованим місцем проживання не проживає, а фактичним місцем проживання до затримання є місце проживання свідків у даному кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, суд першої інстанції вірно зазначив, що наведені обставини у своїй сукупності підтверджують такий ризик, як переховування від суду та ухилення від виконання процесуальних обов`язків. Доводи обвинуваченого та захисника про особу обвинуваченого наявність вказаних ризиків не зменшують.

З огляду на те, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, спричинило загибель людини, судом, враховуючи положення пункту 2 частини четвертої статті 183 КПК України, обґрунтовано не визначено розмір застави у кримінальному провадженні, а доводи апеляційної скарги не містять жодних мотивів із цього питання.

Щодо доводів апеляційної скарги про невинуватість обвинуваченого, про що повідомили деякі свідки у судовому засіданні місцевого суду, та неправдиві показання понятих, то такі, на думку колегії суддів, під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою не з`ясовуються, а підлягають перевірці в ході розгляду кримінального провадження по суті.

Тому, на думку колегії суддів, суд, приймаючи оскаржуване рішення, вірно врахував наявність обставин, визначених положеннями КПК України, що дало йому підстави для висновку про виправданість подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала є обґрунтована та законна. Підстави для її скасування відсутні, як і відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, яку слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 09 липня 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4