ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4742/21
провадження № 1-кс/753/906/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" березня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0005100, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 грудня 2020 року, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 146, частиною 2 статті 189 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
До Дарницького районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , подане в рамках кримінального провадження № 0005100 від 17 грудня 2020 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 146, частиною другою статті 189 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебуває вказане кримінальне провадження, під час досудового розслідування у якому встановлено, що ОСОБА_7 , заздалегідь, тобто до початку злочину, домовився з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 про спільне вчинення злочинів, а саме: викрадення та незаконне позбавлення волі ОСОБА_10 та подальше вимагання грошових коштів у останнього.

Так, реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 16 грудня 2020 року, приблизно о 22 год. 07 хв., прибули на автомобілі марки «Кіа Ріо», д.н.з. НОМЕР_1 , до кафе «Боботті» за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська,1-А в м. Києві, попередньо домовившись про продаж їм картриджу з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено (5-fluoro-MDMB-PICA), для паління за допомогою електронної сигарети «Juul», де стали очікувати на потерпілого ОСОБА_10 .

Близько 22 год. 28 хв. до вказаного будинку підійшов ОСОБА_10 . У цей же час до ОСОБА_10 підійшли ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , які, діючи групою осіб за попередньою змовою, користуючись перевагою у кількості та фізичній силі, прагнучи подолати волю потерпілого до опору з метою його викрадення та незаконного позбавлення волі, протиправно нанесли потерпілому численні удари в область голови і тулуба, завдавши таким чином фізичних страждань ОСОБА_10 та спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді синців у правій надбрівній ділянці, в правій вилицевій ділянці, садна на слизовій оболонці язика справа.

Після цього ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, направлені на викрадення та незаконне позбавлення волі ОСОБА_10 , натягнувши капюшон куртки йому на голову, обмеживши таким чином видимість останнього, потягли силоміць потерпілого ОСОБА_10 до автомобіля марки «Кіа Ріо», д.н.з. НОМЕР_1 , який в цей час був припаркований неподалік.

Подолавши волю ОСОБА_10 до опору, приблизно о 22 год. 30 хв. зазначені особи насильно посадили його на заднє сидіння в автомобілі «Кіа Ріо», д.н.з. НОМЕР_1 , розмістивши його посередині між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , позбавивши його таким чином змоги вільно залишити вказане місце, де стали незаконно утримувати проти його волі та з корисливих мотивів стали вимагати у потерпілого 3000 доларів США.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне позбавлення волі та викрадення людини, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , діючи групою осіб за попередньою змовою між собою, на зазначеному автомобілі, в якому незаконно утримували ОСОБА_10 , розпочали рух за маршрутом вул. Срібнокільська, вул. Княжий Затон, вул. Дніпровська набережна у м. Києві, після чого направилися до Голосіївського району м. Києва, де по проспекту Голосіївському, 124 у м. Києві близько 22 год. 55 хв. вказані особи на автомобілі були зупинені співробітниками УПП у м. Києві ДПП та в подальшому затримані.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні незаконного позбавлення волі та викрадення людини з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 146 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 16 грудня 2020 року близько 22 год. 30 хв., перебуваючи у салоні автомобіля марки «Кіа Ріо», д.н.з. НОМЕР_1 , розпочавши рух за маршрутом вул. Срібнокільська, вул. Княжий Затон, вул. Дніпровська набережна у Дарницькому районі м. Києва, реалізуючи раніше розроблений злочинний план, направлений на вимагання грошових коштів у ОСОБА_10 , з метою досягнення злочинного умислу, направленого на отримання грошових коштів, шляхом вимагання, стали залякувати потерпілого погрозами застосувати фізичне насильство та погрози вбивством, які були спрямовані на незаконну вимогу передачі їм грошових коштів в сумі 3000 доларів США.

У результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_10 , сприймаючи висловлені йому погрози як реальні, будучи наляканим за своє життя та здоров`я, попередньо знаючи, що у ОСОБА_8 при собі мається предмет, зовні схожий на пістолет, та припускаючи, що у ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .. ОСОБА_9 або ОСОБА_4 при собі можуть бути ножі, про які вони висловлювались, уникаючи можливих шкідливих наслідків для себе, вимушений був погодитись з їх вимогами та повідомив останнім, що у нього відсутня при собі вказана сума, але її можуть терміново зібрати та передати його близькі родичі та знайомі, на що вони погодилися та надали йому для збирання вказаної грошової суми одну годину

ОСОБА_10 , виконуючи протиправні вимоги ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , став телефонувати знайомим з метою отримання грошових коштів в еквіваленті 3000 доларів США для їх подальшої передачі останнім.

У подальшому, близько 22 год 55 хв, автомобіль марки «Кіа Ріо», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому перебував потерпілий ОСОБА_10 , а також ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , був зупинений співробітниками УПП у м. Києві ДПП, після чого останні були затримані.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вимаганні грошових коштів, поєднане з погрозою вбивства, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Слідчий зазначає, що наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення у ОСОБА_10 від 17 грудня 2020 року;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 17.12.2020 року;

висновком експерта № 042/1-1194-2020 від 17 грудня 2020 року;

протоколом огляду місця події за участю ОСОБА_10 від 17 грудня 2020;

протоколом огляду речей від 17 грудня 2020 року;

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 17 грудня 2020 року;

протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 17 грудня 2020 року;

протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 17 грудня 2020 року;

протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 17 грудня 2020 року;

протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 17 грудня 2020 року;

протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 17 грудня 2020 року;

протоколом огляду місця події від 17 грудня 2020 року;

протоколом обшуку від 17 грудня 2020 року;

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_7 від 17 грудня 2020 року;

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 від 17 грудня 2020 року;

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_9 від 17 грудня 2020 року;

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_17 від 17 грудня 2020 року;

іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Так, на думку слідчого, про наявність ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчить тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України та можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Існування ризику незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні з метою зміни ними свідчень підтверджується тим, що вказані кримінальні правопорушення вчинені із застосуванням фізичного насильства і підозрюваним можуть бути здійснені спроби тиску на останніх з метою полегшення свого становища і зміни показів на свою користь.

Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий мотивує тим, що злочинна діяльність ОСОБА_4 пов`язана із застосуванням фізичного насильства.

Як зазначає слідчий, у цьому кримінальному провадженні виконані слідчі дії, спрямовані на отримання, перевірку отриманих доказів, на цей час в порядку статті 290 КПК України стороні захисту надаються матеріали для ознайомлення з метою найшвидшого складання та направлення до суду обвинувального акту.

Разом з тим, направити обвинувальний акт у кримінальному провадженні у строк до 17 березня 2021 року, тобто до закінчення строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , не виявляється можливим, оскільки станом на 5 березня 2021 року підозрюваний ОСОБА_4 , ознайомився частково з матеріалами кримінального провадження, а саме з 59 аркушами із наявних 681 (тобто в день він ознайомлюється приблизно із 15-20 аркушами), не включаючи повного переліку речових доказів та матеріальних носіїв інформації.

Клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 184 КПК України, до клопотання долучено копії матеріалів, якими обґрунтовуються його доводи, витяг з ЄРДР, клопотання та додатки до нього вручені підозрюваному і його захиснику.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право на застосування найбільш суворого запобіжного заходу без права на внесення застави, посилаючись на ризики, визначені статтею 177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, продовження злочинної діяльності, вплив на свідків та потерпілого. Зазначив, що заявлені ризики не зменшилися, і не перестали існувати, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити їх уникнення та забезпечення покладених на підозрюваного обов`язків.

Крім того, прокурор вказав, що відповідно до частини п`ятої статті 219 КПК України ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 КПК України, не входить до строку досудового розслідування, зазначив, що ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року підозрюваному ОСОБА_4 встановлено строк на ознайомлення із матеріалами кримінального провадження до 19 березня 2021 року включно.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання з тих підстав, що строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні закінчується 17 березня 2021 року, а тому відсутні підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 після цієї дати; зазначив, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є необґрунтованою, оскільки органом досудового розслідування не доведено вчинення злочину за попередньою змовою, а докази зібрані стороною обвинувачення в ході досудового розслідування є неналежними; вказував, що вина підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень не доведена і описані слідчим події не відповідають показанням потерпілого; наголошував на допущених під час досудового розслідування порушеннях, зокрема, порушення права підозрюваного на захист під час його затримання. Захисник просив врахувати надані суду документи, які характеризують особу підозрюваного, а також врахувати долучену до справи копію нотаріально завіреної заяви, про те що ОСОБА_10 заявив про відсутність у нього претензій майнового та немайнового характеру, зокрема до ОСОБА_4 .

Захисник зазначив також про недоведеність органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та просив застосувати до підозрюваного інший, не пов`язаний із тримання під вартою, запобіжний захід.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, додані до клопотання, а також документи, надані захисником і долучені судом в засіданні, проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази підозри у їх сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання з таких мотивів.

Як встановлено судом, у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0005100 від 17 грудня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 146, частиною другою статті 189 КК України.

17 грудня 2020 року ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

17 грудня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 146, частиною другою статті 189 КК України.

18 грудня 2020 року слідчим суддею Дарницького районного суду м. Києва до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 лютого 2021 року.

Постановою керівника Київської місцевої прокуратури № 2 від 9 лютого 2021 року строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 17 березня 2021 року .

12 лютого 2021 року слідчим суддею Дарницького районного суду м. Києва строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 було продовжено до 17 березня 2021 року.

Судом встановлено, що 2 березня 2021 року в порядку ст. 290 КПК України повідомлено підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 та їх захисника ОСОБА_5 про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до положень частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Загальні підстави і порядок застосування та продовження запобіжного заходу визначені у ст.ст. 194, 199 КПК України, конструкції яких передбачають такі критерії дослідження слідчим суддею обставин (фактів):

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження дії запобіжного заходу;

3) обставини, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, а тому зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, враховуючи положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виходить з того, що згідно із практикою ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Тобто, не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак мають створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 146, частиною другою статті 189 КК України.

Дослідивши додані до клопотання матеріали досудового розслідування, суд дійшов висновку, що вони містять достатні для цього етапу розслідування докази, які доводять причетність ОСОБА_4 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 146, частиною другою статті 189 КК України, і містяться у: протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення у ОСОБА_10 від 17 грудня 2020 року; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_10 від 17 грудня 2020 року; висновку експерта № 042/1-1194-2020 від 17 грудня 2020 року; протоколі огляду місця події за участю ОСОБА_10 від 17 грудня 2020 року; протоколі огляду речей від 17 грудня 2020 року; протоколах допиту свідків, протоколі огляду місця події; протоколі обшуку; протоколах затримання осіб, підозрюваних у вчиненні злочину, інших матеріалах кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий суддя вважає, що за обставин, викладених у клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, та в ухвалах слідчих суддів Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2020 року та 12 лютого 2021 року, прокурор довів наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання.

Підозра ОСОБА_4 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із кримінальним правопорушенням, а під час розгляду клопотання не виникло будь-якого іншого розумного обґрунтування участі підозрюваного у подіях, про які йдеться, ніж та, щодо якої стверджує прокурор.

Доводи захисника, наведені на підтвердження його позиції щодо необґрунтованості пред`явленої підозри, суд відхиляє, оскільки на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо ризиків кримінального провадження, прокурор зазначає про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні з метою зміни ними свідчень, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину та у разі визнання його винним йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а тому очікування можливого суворого вироку може мати значення для вірогідного ризику переховування, який слідчий суддя вважає цілком вірогідними з огляду на співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування порівняно із засудженням до покарання у виді позбавлення волі. Крім цього, слідчий суддя враховує, що такий ризик є змінюваним в залежності від стадії досудового розслідування та зібраних у кримінальному провадженні доказів, що підтверджують причетність підозрюваного до інкримінованих йому злочинів, в той час як метою застосування запобіжних заходів є запобігання певним ризикам саме у майбутньому.

Оцінюючи наведений прокурором ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з того, що такий ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого і свідків та їх дослідження, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання; суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Існування цього ризику опосередковано підтверджується наданою захисником підозрюваного в судовому засідання копією нотаріально посвідченої заяви потерпілого ОСОБА_10 від 8 лютого 2021 року, в якій останній заявляє про відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , а також просить закрити кримінальне провадження як помилково порушене через помилкове сприйняття ним подій, які відбувалися 16 грудня 2020 року. Водночас, суд критично оцінює вказану заяву, як і мету її складання, оскільки її зміст протирічить показанням, які надав потерпілий ОСОБА_10 під час досудового розслідування, та іншим матеріалам кримінального провадження. Крім цього, протоколом огляду телефону потерпілого від 30 грудня 2020 року, зафіксовано листування потерпілого з особою під умовним позначенням ОСОБА_18 17 грудня 2020 року в період часу з 03.48 по 04.13, в яких потерпілий повідомляє, що один із підозрюваних пропонував йому гроші за відмову від повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, та 18 грудня 2020 року в період часу 00.33 по 01.10, в яких потерпілий повідомляє, що близькі особи підозрюваних дізналися про його місце проживання та пропонують гроші за зміну показань.

Беручи до уваги надані у судовому засіданні пояснення прокурора щодо наявності цього ризику у сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про достатню вірогідність ризику впливу на потерпілого і свідків, оскільки, не будучи обмеженим у вільному доступі до них, підозрюваний може здійснювати на них вплив з метою спонукання до ненадання показань, їх зміни, перекручування або спотворення раніше повідомлених ними обставин.

Зазначений у клопотанні ризик можливості вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження правопорушення, в якому він підозрюється, слідчий суддя вважає недоведеним стороною обвинувачення. Суд зазначає, що наявність ризиків не повинна оцінюватись абстрактно та має підтверджуватися фактичними даними. Клопотання слідчого в цій частині не містить жодних підтверджень чи припущень щодо можливого характеру такого кримінального правопорушення і зводиться лише до констатації такого ризику. .

Досліджені під час судового засідання обставини свідчать, що менш суворі запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, не здатні забезпечити уникнення ризиків кримінального провадження, зокрема, домашній арешт, в тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних засобів та інших осіб, що може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі. Особисте зобов`язання є неспроможним забезпечити виконання завдань кримінального провадження і уникнути заявлених ризиків з огляду на відсутність достатніх для даного етапу досудового розслідування стримуючих приписів.

Крім вищевикладених, оцінюючи інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує при вирішенні питання продовження запобіжного заходу: вагомість на даному етапі наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень; вік підозрюваного та відсутність підтверджених належним чином даних, що стан його здоров`я несумісний з триманням під вартою; характеризуючі дані про підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, не працює, не одружений.

З урахування встановлених обставин, врахувавши дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний і матеріальний стан, його роль у скоєному злочині, а також наслідки вчинення такого злочину, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурор довів наявність підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме тримання під вартою без права на внесення застави, у зв`язку із чим клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави підлягає задоволенню.

Водночас, надаючи оцінку доводам захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 після 17 березня 2021 року, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 3 ст. 219 КПК України передбачено, що строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Відповідно до постанови керівника Київської місцевої прокуратури № 2 від 9 лютого 2021 року продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців до 17 березня 2021 року.

Згідно з дорученням прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 від 2 березня 2021 року у порядку ст. 290 КПК України доручено повідомити підозрюваним та їх захиснику про завершення досудового розслідування та надати сторонам кримінального провадження доступ до матеріалів досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, в силу норм п. 5 ч. 1 ст. 3 та ст. 219 КПК України досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні завершено, однак, воно не вважається закінченим, оскільки у даному випадку обвинувальний акт до суду не направлено, адже здійснюється виконання вимог ст. 290 КПК України ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження, і вказаний строк не включається у строки досудового розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за можливе продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31 березня 2021 року, що є достатнім строком для проведення необхідних процесуальних дій усіма учасниками кримінального провадження та забезпечення повноцінного виконання вимог статті 290 КПК України, інших процесуальних дій, зокрема, звернення з обвинувальним актом до суду, з огляду на що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 необхідно для забезпечення його належної процесуальної поведінки та ненастання ризиків, що мають місце під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, та скерування обвинувального акту до суду.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 197,199, 309, 376 КПК України

УХВАЛИВ:

1. Клопотання слідчого задовольнити частково.

2. Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 31 березня 2021 року включно.

Строк дії ухвали до 22 год. 55 хв. 31 березня 2021 року.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не визначати.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1