Справа № 502/566/21
УХВАЛА

26 квітня 2021 року м. Кілія

Слідчий суддя Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні погоджене з прокурором клопотання дізнавача про арешт тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В :

21.04.2021 року до чергової частини ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшов рапорт начальника сектору водної поліції ВП ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , про те, що під час відпрацювання оперативно профілактичної операції «Нерест», виявлено факт незаконного зайняття рибним промислом в Жебріянській бухті річки Дунай.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення 21.04.2011 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 249 ч. 1 КК України та сектором дізнання ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області розпочато досудове розслідування.

22.04.2021 року начальник сектору дізнання ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з клопотанням, погодженим з прокурором Ізмаїльської Окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна.

У клопотання зазначено, що 21.04.2021 року під час проведення огляду місця події на відкритій території по АДРЕСА_1 було виявлено та тимчасово вилучено наступні речі та документи:

1) човен типу «Амур - 2», бортовий реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

2) моторний двигун «MERCURY»;

3) судновий білет серії ДБ № 003784, виданий ТОВ «Озерне 2012»;

4) 15 ліскових сіток довжиною 75 метрів, висотою 3 метри, діаметром вічка 32 мм. кожна

5) одна риба роду «Севрюга», довжиною 67 сантиметрів, в живому стані, яку було відпущено в природне середовище її існування в річку Дунай.

Постановою начальника сектору дізнання ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 21.04.2021 року вищевказані речі та документи визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню. Човен та двигун передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 . 15 ліскових сіток передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області. Судновий білет долучений до матеріалів кримінального провадження.

Оскільки тимчасово вилучені речі та документи є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та речовими доказами по даному кримінальному провадженню, на думку дізнавача існують усі передбачені законом підстави для накладання на нього арешту у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування.

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі та просить його задовольнити.

Представник власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання в частині заборони використання човна, двигуна та суднового білета заперечував.

Як зазначено в ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим, серед іншого, згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
У відповідності до ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 2 даної статті арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчим суддею встановлено, що майно стосовно якого порушено клопотання про арешт, відповідає вимогам, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки 13.11.2018 року постановою слідчого його визнано речовим доказом у відповідному кримінальному провадженні, в ході досудового розслідування якого слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного клопотання в частині накладання арешту на тимчасово вилучене майно (екскаватор та навантажувач) у вигляді заборони на його відчуження є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

В свою чергу, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Крім цього, слідчим суддею приймається до уваги, що згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України не надано відповідних доказів про існування обґрунтованої підозри будь якій особі щодо вчинення злочину, правової підстави для заборони або обмеження користування, розпорядження майном і, не прийняті до уваги можливі наслідки такої заборони для власника та розумність і співмірність таких обмежень.
Так, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170 -174 цього Кодексу.
Частиною 6 ст. 100 КПК України передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів повертаються власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
На підставі вищевикладеного слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання дізнавача в частині застосування заборони або обмеження користування та розпорядження майном (човном, двигуном та судновим білетом) законним власником, задоволенню не підлягає. В іншій частині клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 131 132, 167, 170 - 175 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити - частково.

Накласти арешт у вигляді заборони будь яким особам проводити перереєстрацію та відчуження майна тимчасово вилученого 21.04.2021 року під час проведення огляду місця події, а саме:

1) човна типу «Амур - 2», бортовий реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

2) моторного двигуна «MERCURY»;

3) суднового білету серії ДБ № 003784, виданого ТОВ «Озерне 2012».

Майно перелічене у пунктах 1-3 передати на відповідальне зберігання відповідній посадовій особі ТОВ «Озерне 2012».

Накласти арешт у вигляді заборони будь яким особам користуватись та розпоряджатись тимчасово вилученим 21.04.2021 року під час проведення огляду місця події майном, а саме 15 лісковими сітками довжиною 75 метрів, висотою 3 метри, діаметром вічка 32 мм. кожна, залишивши їх на зберігання в камері зберігання речових доказів ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області.
У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню начальником СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 .

Копію ухвали негайно після оголошення вручити учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений та роздрукований 28.04.2021 року.

Слідчий суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1