Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.05.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/186/21 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15. 04. 2021.
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора і продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави, до 12. 06. 2021, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бахчисарай, Республіки Крим, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, з неповною середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, з непогашеною судимістю, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 343 КК України;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Бахчисарай, Республіки Крим, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , громадянина України, росіянина, тимчасово не працюючого, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, вважається не судимим, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України.
Задовольняючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та розглядаючи питання доцільності збереження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому, суд першої інстанції, беручи до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, а також те, що прокурором в судовому засіданні доведено продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, можливість вступати у контакти з іншим
обвинуваченим у вказаному злочині ОСОБА_9 для формування у суду викривленої позиції щодо дійсних обставин інкримінованого йому діяння, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення, суд продовжив строк тримання під вартою обвинуваченого. Крім того, судом враховане і те, що обвинувачений ОСОБА_6 неодружений, дітей та утриманців не має, офіційно не працевлаштований, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків та посилює вищевказані ризики та свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, до того ж будь-яких підтверджень того, що обвинувачений ОСОБА_6 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою, а також те, що останній потребує госпіталізації до закладу охорони здоров`я, стороною захисту не надано.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу суду від 15. 04. 2021 стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 скасувати та застосувати відносно останнього запобіжний захід домашній арешт, а у разі неможливості його застосування, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Зазначає про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, а наявні у матеріалах досудового розслідування докази вказують на його непричетність до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення. Окрім того, прокурором в судовому засіданні, а судом в ухвалі не наведено жодних доказів про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також захисник наголошує про неврахування судом того, що ОСОБА_6 є інвалідом ІІІ групи, і його подальше тримання в умовах ізоляції від суспільства є недоцільним.
Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, обвинуваченого, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405, ст. 422-1 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника адвоката ОСОБА_5 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Згідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти, передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються зі здобутими доказами та обставинами кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що обставини, які були підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.
Апеляційний суд також погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна , тому є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може продовжити злочинну діяльність, зокрема й вчинення іншого кримінального правопорушення, окрім того, задля уникнення кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України обвинувачений ОСОБА_6 може вступати у позапроцесуальні стосунки з іншим обвинуваченим у вказаному злочині для формування у суду викривленої позиції щодо дійсних обставин інкримінованого їм діяння, а також здійснювати незаконний вплив на потерпілих у даному кримінальному провадженні, які судом не допитані, що призведе до надання ними суду неправдивих показань, у зв`язку з побоюванням психологічного та фізичного насильства, а відтак утруднить встановлення судом дійсних обставин справи. Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до належного висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, зважаючи на те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів зазначає, що тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 та покарання, яке передбачено за його вчинення, а також дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати про наявність вищезгаданих ризиків, запобіганню яких, на переконання апеляційного суду, буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Колегія суддів вважає, що матеріали контрольного провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою. Не були вони надані й стороною захисту і під час судового та апеляційного розгляду.
З урахуванням вищенаведеного, як такі, що не спростовують висновку суду про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і в свою чергу не можуть визнаватися підставами для скасування законного та обґрунтованого судового рішення, постановленого на стадії судового розгляду кримінального провадження, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції не з`ясував та не навів переконливі аргументи на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
На будь-які інші факти у підтвердження доводів про можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, в апеляційній скарзі захисника не вказується, і на такі захисник не посилався в ході розгляду апеляційної скарги.
Тому, апеляційний суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 й у свою чергу, відхиляє і доводи апеляційної скарги про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вважаючи, що інші більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігання встановленим ризикам.
При цьому, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про те, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 унеможливлює тримання його під вартою.
Колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено інкриміноване йому кримінальне правопорушення, його тяжкість, інші наведені вище обставини та дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З ухвали суду також вбачається, що прокурор під час розгляду клопотання посилався на вищенаведені обставини, і що судом таким дана належна оцінка.
В ухвалі суду також вірно зазначено, що у вказаному кримінальному провадженні на даний час триває судовий розгляд.
Наведені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 , відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27. ч. 3 ст. 187 КК України, колегія суддів відхиляє, оскільки сукупність фактичних даних, які містяться в наведених органом досудового розслідування доказах, є достатньою для висновку про можливу причетність обвинуваченого до вищевказаного злочину.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Колегія суддів констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження.
При оцінці доводів апеляційної скарги колегія суддів також зазначає, що на цій стадії судового розгляду, суд не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності,
достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини чи кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, а виходить лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах кримінального провадження, які на переконання апеляційного суду свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінально протиправних дій.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті судового рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не посилалась.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15. 04. 2021, якою обвинуваченому за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 343 КК України ОСОБА_9 та обвинуваченому за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12. 06. 2021,- без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :