Справа № 289/141/21
Номер провадження 1-кп/289/49/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000367 від 28.09.2020 по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, розлученого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , інваліда другої групи, має на утриманні непрацездатних батьків, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2020 року близько 18 години, в світлий час доби, при задовільних дорожніх умовах, ОСОБА_7 , керуючи власним автомобілем «ЗАЗ-Daewoo Lanos», синього кольору, державний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Радомишль-Філонівка» у напрямку с. Заболоть Радомишльського району Житомирської області.

Під час руху на ділянці вказаної вище автодороги, поблизу с. Філонівка Радомишльського району Житомирської області, ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ЗАЗ-Daewoo Lanos», синього кольору, державний номер НОМЕР_1 , порушив наступні вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, а саме: керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (п. 2.9а вказаних Правил), не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, що не дало змоги відповідно реагувати на її зміну (п. 2.3б вказаних Правил), під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не враховував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п. 12.1 вказаних Правил) і своїми діями створив небезпеку для дорожнього руху, що загрожувала життю та здоров`ю громадян (п. 1.5 вказаних Правил), виїхав за межі проїжджої частини вказаної автодороги у кювет, де зіткнувся з деревами та кущами.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля «ЗАЗ-Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді синцю, ран обличчя, кінцівок, травматичного виділення перших зубів на нижній щелепі, закритих переломів правого стегна, правої великогомілкової кістки, крововиливів у навколониркову клітковину правої нирки, крововиливів у великий сальник, підкапсульних розривів нижньої поверхні печінки, крововиливів у головку та тіло підшлункової залози, забою середостіння, які по своїй категорії відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та є небезпечними для життя у момент їх отримання та перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_8 .

Порушення водієм ОСОБА_7 п.п. 1.5, 2.3 б), 2.9 а), 12.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться у прямому причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді смерті пасажира ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав і пояснив, що 27 вересня 2020 року разом з ОСОБА_9 і ОСОБА_8 в будинку останнього, що розташований в с. Заболоть розпивав горілку. Згодом вони всі разом на його автомобілі марки «ЗАЗ Деу Ланос», державний номер НОМЕР_1 , поїхали в сусіднє село Котівку, щоб купити ще горілки. Після того, як ОСОБА_8 та ОСОБА_10 випили придбану горілку, вирішили поїхати до пабу «Радомишль», що знаходиться у м. Радомишль, де всі разом розпили ще пляшку горілки ємністю 0,5 літра. Близько 17 години того ж дня на вказаному автомобілі під керуванням обвинуваченого поверталися додому. ОСОБА_8 сидів на передньому пасажирському сидінні. Погодні умови того дня були нормальні. Рухаючись зі швидкістю 65 км/год. поблизу с. Філонівка по дорозі, покриття якої було з відсіву, автомобіль зачепив колесом купу відсіву, внаслідок чого його почало крутити, а згодом розвернуло і викинуло в кювет, де і сталася дорожньо-транспортна пригода. Що було далі обвинувачений не знає, оскільки втратив свідомість і прийшов до тями вже в лікарні. Зазначив, що матері загиблого ОСОБА_8 будь-яку матеріальну допомогу після вказаної ДТП не надавав, завдану шкоду не компенсував. Крім того, під час допиту обвинувачений цивільний позов потерпілих визнав частково, а саме в частині стягнення шкоди на утримання дитини померлого та шкоди на поховання, однак в судових дебатах змінив свою позицію та визнав вказаний позов у повному обсязі.
Окрім визнавальних показань обвинуваченого ОСОБА_7 , на підтвердження встановлених судом обставин вчинення ним злочину, свідчать показання потерпілої та свідків досліджені безпосередньо під час судового розгляду.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що 27 вересня 2020 року о 11 годині 30 хвилин їй зателефонувала невістка і повідомила про те, що обвинувачений повіз ОСОБА_8 та ОСОБА_10 в с. Котівку. На прохання невістки вона зателефонувала своєму сину - ОСОБА_8 і попросила його повернутися додому. Пізніше вже на прохання матері обвинуваченого вона ще раз телефонувала сину, який повідомив, що у них все нормально. Того ж дня о 16 годині ОСОБА_10 в телефонній розмові повідомив потерпілій, що він разом з обвинуваченим та її сином знаходиться в м. Радомишль. А коли потерпіла зателефонувала о 17 годині своєму сину слухавку підняли працівники поліції, які повідомили, що ОСОБА_8 потрапив в дорожньо-транспортну пригоду та його забрали до лікарні м. Радомишль. Внаслідок вказаної ДТП ІНФОРМАЦІЯ_2 її син помер. Після смерті ОСОБА_8 обвинувачений жодного разі не вибачився перед потерпілими та не намагався відшкодувати завдану шкоду, тому при призначенні обвинуваченому покарання потерпіла наполягала на його суворості, а цивільний позов просила задовольнити в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_11 показав, що у вересні 2020 року близько 18 години їхав з с. Котівка до м. Радомишля на роботу. Дорожнє покриття було мокре, видимість була хороша, туману не було. На узбіччі зустрічної смуги побачив автомобіль з ввімкненим аварійним сигналом, який висів на гілках дерев. Коли підійшов до вказаного автомобіля, то на передньому пасажирському сидінні побачив потерпілого ОСОБА_8 , якого прижало до сидіння деформованою частиною вказаного автомобіля і який кликав на допомогу. На задньому сидінні сидів ОСОБА_10 від якого був відчутний запах алкоголю, обличчя його було у крові та який поглянувши на свідка одразу заснув. Обвинувачений в цей момент лежав без свідомості на землі біля водійських дверей автомобіля. Свідок одразу викликав швидку допомогу, поліцію та працівників Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 показали, що наприкінці вересня 2020 року, але точної дати не пам`ятають, після 16 години в складі групи рятувальників Державної служби України з надзвичайних ситуацій виїхали на виклик на дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася поблизу с. Філонівка. Туману та дощу того дня не було. Дорожнє покриття автомобільної дороги було з відсіву. На місці ДТП, провівши розвідку, виявили автомобіль «Ланос», який в`їхав в дерево та у кюветі задньою частиною зачепився за дерево. Крім того, вони виявили трьох осіб, які були в свідомості, а саме водія вказаного автомобіля, який лежав на землі біля відчинених водійських дверей і якого одразу перенесли до автомобіля швидкої допомоги. Другим до автомобіля швидкої допомоги перенесли пасажира, який знаходився на задньому сидінні пошкодженого автомобіля. На передньому пасажирському сидінні знаходився потерпілий ОСОБА_8 , який був у свідомості та кричав від болю. Далі працівники служби з надзвичайних ситуацій зрізали дерево, опустили пошкоджений автомобіль на землю та оскільки передні пасажирські двері цього автомобіля були сильно пошкоджені, потерпілого ОСОБА_8 , якого зажало на передньому пасажирському сидінні, витягнули через задні двері та транспортували до автомобіля швидкої допомоги. Свідок ОСОБА_12 припустив, що вказаний автомобіль до моменту дорожньо-транспортної пригоди рухався з великою швидкістю, оскільки на дорозі, яка має щебеневе покриття, були полоси від коліс.

Свідок ОСОБА_10 показав, що з обвинуваченим перебуває у дружніх стосунках. 27 вересня 2020 року він разом з потерпілим ОСОБА_8 у будинку останнього розпивав горілку. На двох вони розпили пляшку горілки. Пізніше до них приєднався обвинувачений, з яким розпили ще одну пляшку горілки. Після цього разом на автомобілі обвинуваченого марки «Деу Ланос» поїхали в сусіднє село Котівку на святкування Дня народження сестри свідка ОСОБА_10 . За кермом автомобіля знаходився обвинувачений. У вказаному селі вони теж випивали спиртні напої. Згодом вирішили поїхати до м. Радомишля, щоб заправити автомобіль, де в пабі «Радомишль» до них приєднався їх знайомий і вони разом розпили ще 2-3 пляшки горілки. Коли повертались додому обвинувачений знаходився за кермом автомобіля, потерпілий ОСОБА_8 сидів на передньому пасажирському сидінні, а свідок ОСОБА_10 спав на задньому сидінні. Згодом автомобіль врізався в дерево, внаслідок удару ОСОБА_10 прокинувся. Що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди він не знає та більше нічого не пам`ятає, оскільки втратив свідомість і прийшов до тями в лікарні.

Свідок ОСОБА_15 показав, що обвинуваченого та потерпілих особисто не знає. Проходить службу в Державній службі України з надзвичайних ситуацій. В 2020 році, однак точної дати та пори року не пам`ятає, коли перебував на чергуванні, надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду і він у складі рятувального загону виїхав на місце ДТП, де побачив автомобіль, у якого були відчинені водійські двері, а під ними лежав чоловік. На передньому пасажирському сидінні деформованою частиною автомобіля було зажато пасажира. Згодом водія та пасажирів вказаного автомобіля працівники ДСНС перенесли до автомобіля швидкої медичної допомоги, яка їх доставила до лікарні.

Крім того, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується нижченаведеними дослідженими судом письмовими доказами.
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 28 вересня 2020 року зареєстровано кримінальне провадження №0000367 відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме що останній 27.09.2020 близько 19 години, керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по автодорозі «Радомишль-Філонівка» поблизу с. Філонівка Радомишльського району не впорався з керуванням та виїхав за межі проїзної частини в кювет, наслідок чого пасажир ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження від яких помер у лікарні (а.с. 120).

Місце дорожньо-транспортної пригоди, розташування транспортного засобу після ДТП, а також дорожня обстановка зафіксовані у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27 вересня 2020 року, схемі та фототаблицях до цього протоколу. Зокрема, за даними цього протоколу дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1 , сталася на автодорозі «Радомишль-Філонівка», вид покриття відсів з вибоїнами, стан покриття мокре. До проїжджої частини примикають: праворуч поле з поодинокими насадженнями дерев, а ліворуч кювет. На проїжджій частині виявлено поверхневі сліди заносу протяжністю 71 м, а в кюветі в напрямку с. Філонівка виявлено вказаний автомобіль, на передньому пасажирському сидінні якого деформованою частиною автомобіля зажало пасажира, а під відчиненими дверима водія на поверхні землі в лежачому положенні на лівому боку виявлено обвинуваченого ОСОБА_7 (а.с. 121-132).

Згідно протоколу огляду від 01.10.2020 було проведено огляд трупу ОСОБА_8 , який після огляду направлено до Малинського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи (а.с. 134-135).

Лікарським свідоцтвом про смерть №2057 від 02 жовтня 2020 року підтверджується те, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 28 років, а причиною смерті стали травми органів грудної клітки, черевної порожнини (а.с. 136).

Висновком експерта Малинського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи №148 від 17.12.2020 підтверджується, що причиною смерті ОСОБА_8 явилась важка політравма з переломом правого стегна, переломом великогомілкової кістки правої гомілки, крововиливів в навколониркову клітковину правої нирки, крововиливів у великий сальник, підкапсульних розривів нижньої поверхні печінки, крововиливів в головку та тіло підшлункової залози, що ускладнилось травматичним шоком важкого ступеню, набряком головного мозку, що зумовило зупинку серцевої діяльності, дихання, функцій центральної нервової системи.

При судово-медичному дослідженні трупа виявлено тілесні ушкодження у вигляді синцю, ран обличчя, кінцівок, травматичного виділення перших зубів на нижній щелепі, закритих переломів правого стегна, правої великогомілкової кістки, крововиливів в навколониркову клітковину правої нирки, великий сальник, головку та тіло підшлункової залози, підкапсульних надривів нижньої долі печінки, забою середостіння, які мають ознаки тяжкого ступеню тяжкості, що є небезпечними для життя в момент їх отримання, могли виникнути від дії твердих тупих предметів зі значною силою прикладання, майже одномоментно або в швидкій послідовності одне за одним і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю. Дані ушкодження могли виникнути внаслідок ДТП вказаної у фабулі постанови слідчого СВ Радомишльського ВП від 01.10.2020 та потерпілий не міг їх отримати внаслідок падіння з положення стоячи на тверду поверхню. Потерпілий в момент отримання тілесних ушкоджень міг перебувати в сидячому положенні передньою частиною тіла відносно до травмуючого об`єкта (а.с. 137-139).

Висновком експерта Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/106-20/12361-ІТ-11/2-1380 від 29.12.2020 підтверджується те, що на момент ДТП, гальмова система, рульове управління автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1 , знаходилась в технічно працездатному стані, а ходова частина цього автомобіля знаходилась в технічно працездатному стані, однак не відповідала вимогам п.п. 31.4.5 (г) ПДР України. В процесі дослідження технічного стану цього автомобіля не встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних непрацездатностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитись в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної ДТП (а.с. 147-159).

Згідно висновку експерта Житомирського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №3461/20-25 від 21.12.2020 з технічної точки зору та згідно проведеного дослідження причиною створення аварійної обстановки та виникнення вищевказаної ДТП слід вважати невідповідність дій водія ОСОБА_7 , які суперечили вимогам пунктів 2.3.б), 12.1. ПДР України (а.с. 161-163).

Даними з письмових результатів токсикологічного дослідження методом ГХ крові/сечі на вміст алкоголю підтверджується те, що обвинувачений ОСОБА_7 27.09.2020 керував вказаним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, оскільки того дня о 19 годині 40 хвилин за результатами дослідження в зразку його крові було виявлено алкоголь в концентрації 1,90 % (а.с. 175).

Оцінивши всі докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає винуватість ОСОБА_7 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 .

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_7 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України. При цьому ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має на утриманні непрацездатних батьків, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно досудової доповіді, наданої Радомишльським районним сектором Філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області від 02.03.2021, виправлення ОСОБА_7 можливе без обмеження або позбавлення волі на певний строк (а.с. 85-89).

Таким чином, з врахуванням тяжкості та обставин вчиненого ОСОБА_7 злочину, його особи, відсутності обставин, які пом`якшують покарання, та з врахуванням обставини, що обтяжує покарання, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

При цьому судом враховується відсутність щирого каяття обвинуваченого у скоєному ним злочині та думка потерпілої ОСОБА_5 , яка наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Вирішуючи цивільний позов, заявлений потерпілими про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_5 майнової шкоди в сумі 34540,45 грн. та моральної шкоди в сумі 500000 грн., на користь потерпілої ОСОБА_6 моральної шкоди в сумі 500000 грн. та на користь ОСОБА_6 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_16 , 1666,66 грн. щомісячно до досягнення повноліття на відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого (а.с. 19-28) суд вважає, що його необхідно задовольнити повністю у зв`язку із наступним.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Статтею 1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ по відшкодуванню шкоди» від 27.03.1992 №6 відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати

Майнова шкода завдана потерпілій ОСОБА_5 внаслідок скоєння обвинуваченим вказаного злочину, а саме в сумі 34540 грн. 45 коп. повністю підтверджується наданими потерпілою чеками (а.с. 34-42).

Згідно ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків, в тому числі смерті. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом встановлено, що потерпілим діями обвинуваченого була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях внаслідок смерті сина потерпілої ОСОБА_5 та чоловіка потерпілої ОСОБА_6 .
Душевний біль потерпілої ОСОБА_5 від втрати її сина, на пораду і допомогу якого остання сподівалась на заході свого життя та якому на день загибелі було лише 28 років, є очевидним та не може бути виміряний у грошовому вигляді. Потерпіла ОСОБА_6 також зазнала моральних страждань, оскільки втратила чоловіка та батька їхньої дитини, яка народилась після смерті батька, у зв`язку із чим буде вимушена в подальшому самостійно виховувати та утримувати дитину. Крім того, вказані події, а саме смерть ОСОБА_8 , порушили звичайний ритм життя потерпілих, у зв`язку з чим останні мають знайти сили для відновлення свого попереднього психічного стану та налагодження умов життя, яке існувало до ДТП. З урахуванням глибини вказаних страждань потерпілих, їх віку, ступеня та форми вини обвинуваченого, його віку та матеріального стану, з метою часткового відновлення пригніченого психічного стану потерпілих, суд вважає, що останні заслуговують на грошову компенсацію, яку має їм сплатити винуватець смерті їх сина та чоловіка обвинувачений.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.
Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
З огляду на повне визнання обвинуваченим заявленого потерпілими цивільного позову, суд вважає, що цей позов підлягає повному задоволенню, оскільки неправомірними діями обвинуваченого потерпілим завдано майнову та моральну шкоду, яка не відшкодована.
Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати пов`язані із проведенням експертиз у розмірі 3759 грн. 20 коп. (а.с. 160, 164).
Долю речових доказів суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Враховуючи поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду, а також відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_7 будь-якого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Ураховуючи, що судом повністю задоволено цивільний позов потерпілих, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України відсутні підстави для скасування арешту з автомобіля «ЗАЗ-Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1 , який належить обвинуваченому та на який ухвалою слідчого судді Радомишльського районного суду від 02 жовтня 2020 року накладено арешт (а.с. 142-143).
Керуючись ст. ст. 369-371, 374, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду в сумі 34540 грн. 45 коп. та моральну шкоду в сумі 500 000,00 грн., а всього 534 540 грн. 45 коп. (п`ятсот тридцять чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 45 копійок).

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 500 000,00 грн. (п`ятсот тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шкоду завдану смертю потерпілого у сумі 1666 грн. 66 коп. (одна тисяча шістсот шістдесят шість гривень 66 копійок) щомісячно до досягнення малолітнім ОСОБА_16 повноліття.

Речовий доказ, а саме автомобіль «ЗАЗ-Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику Відділення поліції №3 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області - повернути власнику, тобто ОСОБА_7 .

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави 3759 грн. 20 коп. (три тисячі сімсот п`ятдесят дев`ять гривень 20 копійок) витрат на залучення експертів під час проведення експертиз.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1