Справа №621/375/21
Пр. №1-кп/621/134/21
Ухвала
іменем України

18 лютого 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду м. Зміїв матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 152 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Зміївського районного суду Харківської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
Прокурор заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів з метою забезпечення кримінального провадження. Клопотання мотивовано тим, що судове провадження не може бути закінчене в межах строку тримання обвинуваченого під вартою, а ризики передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, що полягають у можливості переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти заявленого прокурором клопотання посилаючись на відсутність намірів перешкоджати кримінальному провадженню. Просив обрати у відношенні нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.
Потерпіла ОСОБА_5 у підготовче засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду кримінального провадження повідомлялась належним чином, причину неявки у судове засідання не повідомила.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду, і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.3 статті 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати шести місяців у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину.
Як встановлено під час судового засідання строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , встановлений ухвалою слідчого судді спливає 20.02.2021 року.
Матеріали кримінального провадження свідчать, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, за яке у разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, він є раніше судимою особою за спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, що загалом із зазначеними обставинами вказує на наявність ризиків вчинення ним нових кримінальних правопорушень, незаконного впливу на потерпілу та свідків, а також переховування від органу досудового розслідування та суду.
В розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. При цьому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Наведені вище обставини в сукупності вказують на те, що ризики, які існували на час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися і продовжують існувати, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, не забезпечать виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків. Отже відсутні правові підстави для зміни запобіжного заходу, в зв`язку з чим клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 176-178, 182, 183, 197, 201, 205, 331, Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» на шістдесят днів до 18 квітня 2021 року включно.
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.
Підготовче судове засідання відкласти на 12 годину 00 хвилин 17 березня 2021 року.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1