справа № 208/9012/18
№ провадження 1-кп/208/248/21
УХВАЛА

30 березня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться вищезазначене кримінальне провадження. Обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, яке аргументовано наступним.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні низки умисних корисливих злочинів, у тому числі тяжкого. Знаходячись на свободі може продовжити злочинну діяльність, так як не мав місця роботи, доходу, місця реєстрації. З огляду на відсутність міцних соціальних зв`язків, терміну покарання, який загрожує обвинуваченому у разі визнання винним, він може ухилитись від суду, що також підтверджується знаходженням ОСОБА_7 у розшуку.

На теперішній час ОСОБА_7 засуджений вироком іншого суду до покарання у вигляді позбавлення волі, фактично відбуває призначене покарання в умовах СІЗО.

Адвокат, враховуючи засудження ОСОБА_7 до позбавлення волі за вироком іншого суду, залишив розгляд клопотання прокурора на розсуд суду. Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини у справах «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», «Летельє проти Франції» неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У рішенні по справі «W.проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, і оцінив в сукупності всі обставини відповідно до вимог ст. 178 КПК України, особи обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні низки корисливих злочинів, один з яких є тяжким, знаходився у розшуку, може переховуватись від суду з огляду на міру покарання яка загрожує йому у разі визнання винним, продовжити злочинну діяльність. На теперішній час ОСОБА_7 засуджений до позбавлення волі за вироком іншого суду, відбуває покарання, і суд приходить до висновку, що у теперішній час інший запобіжний захід відносно ОСОБА_7 застосовано бути не може.

При вирішенні клопотання прокурора судом застосовуються принципи конвенційного прецендентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя, про що зазначається у рішеннях ЄСПЛ «Штегмюллер протии Австрії» та «Вемгофф проти Німеччини»

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко проти України» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом та належним елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Тяжкість злочину може бути достатньою причиною, разом з іншими, для продовження строку тримання під вартою, про що зазначається у рішенні ЄСПЛ «Волосюк проти України»

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, продовжити, строком до 27.05.2021 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1