Справа № 307/3490/19
Провадження № 1-кп/307/415/20
У Х В А Л А
07 червня 2021 рокум. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заставодавця ОСОБА_3 про повернення застави в кримінальному провадженню про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,
В провадженні Тячівського районного суду перебуває кримінальне провадження, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
Заслухавши думку учасників провадження з цього приводу, суд дійшов наступного висновку.
Застава забезпечує виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків (частина 1 статті 182 КПК).
Обов`язки підозрюваного, обвинуваченого визначені в частині 7 статті 42 КПК, зокрема, це прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду. Ці обов`язки покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, виходячи з його процесуального статусу - статусу обвинуваченого. Строк дії цих обов`язків співпадає з часом перебування особи у статусі підозрюваного та їх виконання не залежить від застосування до підозрюваного запобіжного заходу (крім обов`язків, передбачених пунктом 2 частини 7 статті 42 КПК). Разом з тим саме з метою забезпечення виконання у тому числі і цих обов`язків для забезпечення дієвості кримінального провадження за наявності, зокрема, відповідних ризиків до підозрюваного, обвинуваченого можуть застосовуватися запобіжні заходи, зокрема, застава.
Пунктом 2 частини 7 статті 42 КПК окремо визначено обов`язок підозрюваного, обвинуваченого виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Ці обов`язки визначені пунктами 1-9 частини 5 статті 194 КПК та покладаються на підозрюваного, обвинуваченого слідчим суддею при застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, за умови доведення прокурором наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, з метою необхідності запобігання цим ризикам (частина 5 статті 194 КПК). Такі обов`язки покладаються на строк не більше двох місяців, який може бути продовжений (частина 7 статті 194 КПК).
На думку заставодавця ОСОБА_3 припинення дії обов`язків, покладених на підозрюваного, обвинуваченого слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави, є припиненням запобіжного заходу у вигляді застави.
Суд вважає такий висновок помилковим з таких підстав.
Правові наслідки припинення дії обов`язків, покладених на підозрюваного, обвинуваченого слідчим суддею при застосування запобіжного заходу у вигляді застави, визначені частиною 7 статті 194 КПК.
Так, після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Тобто в такому разі скасовуються лише обов`язки підозрюваного, передбачені пунктами 1-9 частини 5 статті 194 КПК, а не запобіжний захід у вигляду застави в цілому.
Припинення строку дії цих обов`язків не визначена як підстава для припинення застави.
Застава, яка не була звернена в дохід держави, повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (частина 11 статті 182 КПК).
Як зазначалось вище, процесуальний закон не обумовлює строк дії запобіжного заходу припиненням строку дії обов`язків, покладених на підозрюваного слідчим суддею, припинення дії ухвали.
З цього слідує, що обов`язки, покладені слідчим суддею, є строковими, а застава, яка забезпечує виконання процесуальних обов`язків, не є обмеженою конкретним строком. Такий висновок підтверджується, зокрема, змістом частини 6 статті 181, частини 7 статті 194, частини 4 статті 196, статтями 197 та 211 КПК. Цими нормами визначається строковість затримання, запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою та домашнього арешту, а також обов`язків, покладених слідчим суддею відповідно до статті 194 КПК.
Застава припиняється у разі її скасування, зміни на інший запобіжний захід, постановлення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження (статті 203 КПК).
У цьому провадженні представником заставодавця не надані докази припинення застави, зазначені в статті 203 КПК України, а отже, відсутні підстави для її повернення заставодавцю.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що застава не повертається у разі припинення строку дії обов`язків, покладених слідчим суддею на підозрюваного при застосування запобіжного заходу у вигляді застави.
Виходячи із наведеного, суд вважає, що у задоволені клопотання заставодавця ОСОБА_3 про повернення застави слід відмовити.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 314-316, 369, 374, 392 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання заставодавця ОСОБА_3 про повернення застави в кримінальному провадженню про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено та оголошено 7 червня 2021 року.
Головуючий: ОСОБА_1