Справа № 243/9407/20
Провадження № 1-кп/243/314/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2021 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000204, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.09.2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Алчевська Луганської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, раніше не судимої,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло кримінальне провадження № 0000204, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.09.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про дозвіл на затримання обвинуваченої ОСОБА_5 , обґрунтовуючи своє клопотання тим, що ОСОБА_5 на виклики слідчого та суду не з`являлась без поважних причин та не повідомила орган досудового розслідування та суд про причини свого неприбуття. Згідно з отриманою інформацією з ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.09.2019 року обвинувачена ОСОБА_5 , 17.09.2019 року здійснила виїзд у пункті пропуску Майорське (Зайцево) та на теперішній час знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території Донецької області з метою переховування від органів досудового розслідування. 03 жовтня 2019 року ОСОБА_5 оголошено розшук у зв`язку з не встановленням її місцезнаходження.

Оскільки до теперішнього часу обвинувачена ОСОБА_5 переховується від органів слідства, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, знаходиться у розшуку та без затримання ОСОБА_5 неможливо забезпечити її явку до суду для розгляду клопотання про обрання відповідного запобіжного заходу, тому просить суд надати дозвіл на затримання обвинуваченої ОСОБА_5 з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, прокурор надав клопотання в якому просив суд застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном 60 діб.

Також, прокурор заявив клопотання про здійснення спеціального судового провадження, яке обґрунтував тим, що стосовно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, яке згідно з вимогами ст. 278 КПК України вручено ОСОБА_5 під особистий підпис. До теперішнього часу обвинувачена ОСОБА_5 переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, знаходиться у розшуку та перебуває на тимчасово окупованій території України, тому вважає, що є всі підставі здійснювати спеціальне судове провадження в розгляді кримінального провадження № 0000204 від 13.09.2019 відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про здійснення спеціального судового провадження, про застосування запобіжного заходу та про дозвіл на затримання з метою приводу до суду, підтримав зазначив, що ОСОБА_5 будучи обізнаною, що стосовно неї розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру та обвинувальний акт спрямовано до суду, у підготовчі судові засідання не з`являється, ухвалою суду від 03 жовтня 2019 року була оголошена в розшук та на теперішній час місцезнаходження обвинуваченої не встановлено. Посилаючись на переховування обвинуваченої від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також, враховуючи, що забезпечити явку обвинуваченого у судове засідання для розгляду клопотання про обрання відносно неї запобіжного заходу та подальшого розгляду обвинувального акту без її затримання неможливо, прокурор просив задовольнити його клопотання та надати дозвіл на затримання обвинуваченої ОСОБА_5 з метою її приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та розгляду обвинувального акту в суді, а також вважає, що є всі підстави для здійснення спеціального судового провадження, оскільки обвинувачена ОСОБА_5 знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Обвинувачена ОСОБА_5 в підготовче судове засідання не з`явилась по невідомим суду причинам, хоча була належним чином повідомлена про час та місце проведення підготовчого судового засідання, шляхом оголошення у пресі, виклики її до суду в якості обвинуваченої були опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр».

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження, про застосування запобіжного заходу та про дозвіл на затримання з метою приводу до суду.

Вислухавши думку прокурора та захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченої для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню, в той час, як розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 необхідно зупинити до виконання ухвали про дозвіл на затримання, а клопотання про здійснення спеціального судового провадження задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог пункту (с) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства», обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише через тяжкість злочину неприпустимо, обов`язковою умовою взяття особи під варту має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 КПК України.

Враховуючи, що відносно ОСОБА_5 складено обвинувальний акт, який надійшов до суду за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, тобто існує обґрунтована підозра у вчиненні злочину, який у розумінні ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого, є достатні підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_5 переховується від суду, оскільки вона до теперішнього часу ані до суду, ані до органів досудового розслідування не з`явилася.

Підсумовуючи вищевикладене, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та забезпечення участі обвинуваченої у судовому розгляді, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання прокурора про дозвіл на затримання обвинуваченої ОСОБА_5 з метою її приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та розгляду обвинувального акту в суді.

Відповідно до ст. 188 КПК України, клопотання про дозвіл на затримання подається зокрема одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою.

Аналіз ст.ст. 189-193 КПК України дозволяє дійти до висновку, що дозвіл на затримання з метою приводу є заходом, який здійснюється з метою забезпечення явки до суду для розгляду клопотання про застосування обрання запобіжного заходу.

При цьому, слід зазначити, що законодавцем чітко не визначено дії слідчого судді щодо вирішення долі самого клопотання про застосування обрання запобіжного заходу за умови, коли буде встановлено, що особу, відносно якої таке клопотання подано до суду, оголошено у розшук та досудове слідство по справі зупинене, та з врахуванням того, що розгляд такого клопотання без участі особи, стосовно якого воно подане, неможливий до появи(доставки) цієї особи у суді, а розшук та доставка цієї особи до суду може тривати у часі.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, до яких зокрема відноситься і розумність строків, яка в свою чергу передбачає, що кожна процесуальна дія, або процесуальне рішення повинні бути прийняті в розумні строки).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки обвинувачена ОСОБА_5 , знаходиться у розшуку, однак, свідчень того, що обвинувачена оголошена у міжнародний розшук суду не надано, тому на даний час відсутні підстави для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання такого запобіжного заходу за відсутністю обвинуваченої,таким чином з метою дотримання розумних строків прийняття процесуального рішення по клопотанню, поведінки особи, щодо якої клопотання подано до суду, суд приходить о переконання, що провадження по клопотанню про застосування обрання запобіжного заходу слід зупинити на підставі ст. ст. 280, 335 КПК України, у зв`язку із оголошенням в розшук обвинуваченої.

Що стосується вирішення питання про проведення спеціального судового провадження, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» (далі за текстом Закон), ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває в районі проведення антитерористичної операції, та оголошення його у розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з особливостями, встановленими цим Законом. Вимога про оголошення у міждержавний або міжнародний розшук не поширюється на випадки, якщо вирішується питання про застосування стосовно цих осіб спеціального кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Суд підкреслює, що право обвинувачуваного захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, є істотним елементом засобів процесуального захисту, гарантованого ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року. Крім того, «Міжнародний пакт про громадянські та політичні права» 1966 року передбачає, що кожний має право при розгляді будь-якого пред`явленого йому обвинувачення на ряд гарантій на основі повної рівності й, зокрема, бути засудженим у його присутності та захищати себе особисто або за допомогою обраного ним захисника.

Таким чином, особиста присутність особи у судовому процесі виділена як одна з найбільш фундаментальних гарантій права на справедливий розгляд справи, гарантований ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 р., відповідно до якої «кожна людина має право під час будь-якого кримінального обвинувачення, що їй пред`явлене, на справедливий розгляд справи судом».

Процедури «іn absentia» неминуче припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання обвинуваченого. У прецедентній практиці Європейського суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому, суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні «Меденіца проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійсненне відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа «Сейдовіч проти Італії»). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів (справа «Т. проти Італії») або від співробітників засобів масової інформації (справа «Шомоді проти Італії»), є необґрунтованими.

Так, у справі «Сейдович проти Італії» суд зазначив, що питання, яке слід вирішити в даній справі, полягає в тому, чи можна за відсутністю офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те, що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити: відмовитися від свого права приймати участь в слуханні справи чи ухилитися від правосуддя. В даній справі суду не було продемонстровано, що заявник був в достатній мірі проінформований про притягнення його до кримінальної відповідальності та про пред`явлені йому обвинувачення. З цих підстав неможна робити висновок, що він намагався ухилитися від суду чи недвозначно відмовився від свого права прибути в судове засідання. Така ситуація може мати місце, зокрема, коли обвинувачений публічно або в письмовій формі заявляє про те, що не має наміру реагувати на повістку про явку до суду, яка була отримана не від властей, а з інших джерел, або, коли обвинуваченому вдалося уникнути арешту.

У справі «Колоцца проти Італії» суд зауважив, що гарантії, які містяться у статті 6 п. 3 Конвенції, є складовими елементами серед інших загального поняття "справедливий розгляд у суді" (див. рішення у справі «Годди проти Італії» від 9 квітня 1984 р. Серія А, т.76, с.11, п.28). Це право необхідно поєднувати, шляхом пошуку "розумного співвідношення", з суспільним інтересом і, зокрема, з інтересами відправлення правосуддя. На аргумент Уряду про те, що неможливість проведення судового засідання у разі неявки сторони здатна паралізувати розгляд кримінальних справ, оскільки, наприклад, з часом може закінчитися термін давності кримінального переслідування, суд зазначив, що ніщо не виправдовує в очах суду повну і непоправну втрату права на участь у судових слуханнях.

Значущим у розумінні практики ЄСПЛ видається знаходження компромісу між санкціями, що вводяться законодавцем щодо обвинуваченого, який не з`явився до суду, і його процесуальними правами, що гарантують справедливість судового розгляду. Європейський суд у подібних справах окремо досліджує як заходи, що були вжиті владою для запобігання відмов від присутності на слуханнях справи, так і в цілому наявність у влади можливості вживати будь-які заходи. Крім того, обвинувачений, що не з`явився до зали судового засідання, ні за яких обставин не може бути позбавлений права на захист за посередництвом обраного ним захисника. При цьому суд зазначає, що у будь-якому разі, до яких бизаходів не вдавалася влада для забезпечення належної явки обвинуваченого, вона не вправі застосовувати несумірні засоби для досягнення зазначеної мети.

Більш того, як зазначено ЄСПЛ в рішенні «Колоцца проти Італії» підпункти (с), (d) та (е) п.3 гарантують кожній людині, якій пред`явлено кримінальне обвинувачення, право «захищати себе особисто», «допитувати свідків, що показують проти неї, або мати право на те, щоб ці свідки були допитані», «користуватися безкоштовною допомогою перекладача, якщо вона не розуміє мови, що використовується в суді, або не говорить на цій мові», і важко уявити собі, як обвинувачений може здійснювати ці права, не будучи присутнім. В даному випадку Суду не доводиться встановлювати, відмовився і за яких обставин обвинувачений від здійснення свого права бути присутнім при розгляді справи, оскільки в будь-якому випадку, відповідно до усталеної прецедентної практики суду, відмова від здійснення права, гарантованого Конвенцією, повинна бути встановлена недвозначним чином (див. рішення у справі Неймастера» від 7 травня 1974 рокуСерія А, т.17, с.16, п.36;).

В судовому засіданні встановлено, що 03 жовтня 2019 року ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Таким чином, в судовому засіданні прокурором не доведено та не надано доказів, які б могли свідчити про те, що ОСОБА_5 знала про розпочате кримінальне провадження, що вона отримала чи мала би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, була обізнана зі своїми правами, які мали б бути їй роз`яснено, а тому у суду відсутні підстави для задоволення клопотання про проведення спеціального судового провадження.

На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора та здійснення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України за відсутності обвинуваченої в порядку спеціального судового провадження.

Керуючись статтями 314, 323, 335, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні № 0000204, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.09.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України відмовити.

Клопотання прокурора про надання дозволу на затримання з метою приводу обвинуваченої ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Алчевська Луганської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, раніше не судимої, з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала про дозвіл на затримання діє до моменту затримання ОСОБА_5 , але не більше 6 місяців, тобто до 06 листопада 2021 року.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту приводу обвинуваченого до суду або закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії, а також в разі добровільного з`явлення обвинуваченого до суду чи відкликання ухвали прокурором.

Розгляд клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 зупинити до виконання ухвали про дозвіл на затримання ОСОБА_5 та доставки її у судове засідання.

Оголосити у розшук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Алчевська Луганської області, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянку України, раніше не судиму.

Зупинити судовий розгляд по кримінальному провадженню № 243/9407/20 (провадження № 1-кп/243/314/2021) за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110 КК України, на час розшуку останньої.

Копію ухвали надіслати для виконання до Донецької обласної прокуратури (прокурору ОСОБА_3 (Донецька область, м. Маріуполь, вул. Університетська, 6, тел. (0629)-52-97-32).

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на неї може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали проголошено 11 травня 2021 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1

Донецької області