Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/1411/21
Номер провадження: 1-кп/511/173/21
20.07.2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова с. Грасени, Унгенського р-ну, громадянина України, з середньотехнічною освітою у 1994р. закінчив Одеський металургійний технікум - ливарник, зі слів працюючого ливарником на заводі «Продмаш», у цивільному шлюбі, на утриманні дитина: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 09.07.2015р. Іванівським районним судом Одеської області за ч.ч. 2,3 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 10.09.2019р. по відбуттю строку покарання

за обвинуваченням у вчиненні злочинів за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України, за обвинувальний актом по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР № 0000079 від 01.03.2021р

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчинені злочинів за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України, за обвинувальний актом по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР № 0000079 від 01.03.2021р.

Ухвалою суду від 12.07.2021 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання на 20.07.2021 року.

На досудовому слідстві обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк застосування якого спливає 23.07.2021 року.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, в якому зазначив про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на 60 днів, оскільки вважає, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1ст.177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею при обранні та продовженні запобіжного заходу на даний час не відпали, просив задовольнити клопотання з підстав викладених у ньому.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив відпустити його додому під домашній арешт, оскільки він повністю визнає себе винним, ухилятися від суду не має наміру, працює та утримує дитину.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, вважав його необґрунтованим, та вказував, що ризики, які зазначені прокурором, нічим не підтверджені, просив обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку всіх учасників провадження, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити з огляду на наступне.

Висновок суду обґрунтовується наступним.

Відповідно до статей 3, 4 та 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Так, згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 2) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадження; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є відповідно до ч.2 ст.177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш-м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід врахувати практику Європейського суду з прав людини про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного (обвинуваченого), але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції).

Відповідно до положень ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті для яких вони встановлені.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 може почати переховуватись від суду з метою уникнення від відповідальності; оскільки кримінальне провадження по суті пред`явленого обвинувачення знаходиться на стадії підготовчого судового засідання, тому є обґрунтована підстава вважати, що останній при обранні більш м`якого запобіжного заходу, може впливати на свідків та потерпілих або вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказаний висновок суду обґрунтовується тим, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, відбував строк реально, звільнився з місць позбавлення волі 10.09.2019 року по відбуттю строку покарання та знову обвинувачується у скоєнні ряду крадіжок, які є тяжкими злочинами, при цьому проти нього також в Іванівському районному суді Одеської області на розгляді перебуває інше кримінальне провадження за ст. 185 ч. 3 КК України; даних про те що він офіційно працевлаштований та має на утриманні дитину, матеріали справи не містять. Вищевказане, на думку суду, вказує про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Окрім того, суд наголошує, що відносно обвинуваченого обраний запобіжний захід з визначенням розміру застави, який у разі внесення застави, може бути підставою для зміни йому запобіжного заходу.

Враховуючи вищенаведене, обрати відносно обвинуваченого інші більш-м`які запобіжні заходи не представляється можливим, так як необхідних умов їх обрання не має і вони на думку суду не забезпечать запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, і застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не буде ефективним запобіжним заходом і не сприятиме своєчасному розгляду кримінального провадження.

На момент розгляду даної справи термін тримання ОСОБА_4 під вартою не закінчився, однак він сплине до наступного судового засідання. Оскільки питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою вирішується в судовому засіданні за участю всього складу суду, вважаю за необхідне вирішити це питання в даному судовому засіданні.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 314,315 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити в повному обсязі.

Обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" на строк 60 (шістдесят) днів - до 17 вересня 2021 року включно.

Копію ухвали направити до Державної установи "Одеський слідчий ізолятор" - для виконання, прокурору, обвинуваченому - для відома.

Ухвала підлягає оскарженню протягом п`яти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду, відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України.

Повний текст ухвали виготовлений 20.07.2021р.

Головуючий суддя: ОСОБА_1