Справа № 686/4851/21
Провадження № 1-кс/686/2311/21
07 травня 2021 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому в режимі відеоконференції скаргу представника ТОВ «Ренесанс Траст» адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
23.02.2021 адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою, надісланою засобами поштового зв`язку 19.02.2021 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою, в якій просить зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Хмельницькому (далі ТУ ДБР у м. Хмельницькому) внести відомості до ЄРДР за його заявою (повідомленням) про злочин від 13.01.2021 про вчинення прокурорами Житомирської обласної прокуратури кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.367, ч.1 ст.385 КК України.
ОСОБА_3 у скарзі зазначає, що 13.01.2021 він засобами поштового зв`язку звернувся до Житомирської обласної прокуратури із указаною заявою-повідомленням про злочин, у якій, на його думку виклав об`єктивні ознаки, які свідчать про кримінально карану поведінку прокурорів Житомирської обласної прокуратури.
16 лютого 2021 року ОСОБА_3 отримав від Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому лист за №В-307/14-01-02-21 від 09.02.2021, яким йому фактично відмовлено у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою з підстав відсутності об`єктивних даних, які б свідчили про наявність ознак кримінального правопорушення.
З огляду на це, на думку особи, яка подала скаргу, ТУ ДБР у м. Хмельницькому, допущено бездіяльність та не виконані вимоги ст.214 КПК України.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав подану скаргу з підстав викладених у ній.
Уповноважена особа ТУ ДБР у м. Хмельницькому у судове засідання не з`явилася, незважаючи на належне повідомлення про час та місце розгляду скарги.
До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому надійшли матеріали перевірки за заявою ОСОБА_3 №В-309 від 22.01.2021.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги дійшов висновку про те, що у задоволенні скарги слід відмовити з таких підстав.
Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.
Аналогічні за змістом норми містяться у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (далі Положення), затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020, згідно з яким відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.
При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.
Предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Вказане слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.
Згідно з ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Такі приписи процесуального закону узгоджуються із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985, п.57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.
Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку без належних на те підстав.
За положеннями ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно із ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Крім того, основним елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень.
Положеннями частини 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Саме під час здійснення досудового розслідування слідчим, дізнавачем надається оцінка всім здобутим під час його проведення доказів в їх сукупності та кожному окремо, в результаті чого вирішується питання щодо правильності кваліфікації діянь.
За позицією адвоката ОСОБА_3 , ознаки кримінального правопорушення є у діях прокурорів, оскільки до теперішнього часу ухвали слідчих суддів не виконані.
Отже, аргументи адвоката ОСОБА_3 про можливе вчинення працівниками прокуратури кримінальних правопорушень, ґрунтуються його суб`єктивній незгоді із діями представників сторони обвинувачення, які реалізуючи власні повноваження, визначені КПК України, здійснюють процесуальне керівництво під час досудового розслідування у кримінальному провадженні та фактично стосуються питання ефективності проведення досудового розслідування, яке вирішується у процесуальний спосіб, у тому числі шляхом ініціювання клопотань до слідчого та/або оскарження його дій, бездіяльності стороною кримінального провадження.
У силу ч.1 ст. 36 КПК України прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Тобто, процесуальна діяльність прокурора в межах його посадової дискреції не може бути підставою для кримінального переслідування.
За наведених обставин, доводи особи, яка подала скаргу, щодо наявності у діях працівників прокуратури кримінально караної поведінки є безпідставними.
Ініціювання кримінального переслідування особи, яка діє у межах повноважень з підстав незгоди з прийнятим нею рішенням, у даному випадку у зв`язку із здійсненням процесуального керівництва у кримінальному провадженні, суперечить вимогам кримінального процесуального закону та є необґрунтованим застосуванням заходу кримінально-правового примусу.
Відомостей, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення безпосередньо вищевказаними особами матеріали скарги та заява-повідомлення ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення не містить.
А тому неможливо зробити висновок про те, що у цій заяві містилось повідомлення про вчинення злочину.
Отже, обставини, які свідчать про вчинення особами, на яких вказує ОСОБА_3 кримінального правопорушення, не знайшли свого підтвердження.
Під час розгляду заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, правильно встановлена відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР, що вказує на її необґрунтованість.
А тому підстав для задоволення скарги та процесуального реагування слідчим суддею, немає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 214, 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
У задоволенні скарги представника ТОВ «Ренесанс Траст» адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1