Справа №702/140/20
Провадження №1-кп/702/9/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2021 року м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області
в складі: головуючої - судді: ОСОБА_1
за участі секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Аврамівка Монастирищенського району Черкаської області, громадянина України, місце державної реєстрації відсутнє, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 30.09.2019 до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, у кримінальному провадженні за ст. 125 ч. 1 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурорів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинуваченого: ОСОБА_6
потерпіла: ОСОБА_10 , представник Монастирищенського РС з питань пробації: не зявилися
в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 , 21 грудня 2019 року, близько 01 години 00 хвилин, знаходячись в кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 , під час суперечки з ОСОБА_10 , яка виникла між ними на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс один удар рукою в обличчя останньої, чим заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синця на нижній повіці лівого ока з переходом на ліву щоку, які згідно висновку експерта Уманського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 05-7-01/955 від 24 грудня 2019 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 , за ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні під час судового розгляду справи будучи обвинуваченим свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, пред`явлений потерпілою цивільний позов визнав частково, а саме в сумі 1000 гривень моральної шкоди, в іншій частині не визнав та показав, що 21.12.2019, приблизно о 01 годині, він відпочивав зі знайомими в барі «Егоїст», що в м. Монастирище. У вказаному закладі також перебувала і його знайома ОСОБА_10 . З ОСОБА_10 в них виник конфлікт. Він намагався уникнути конфлікту з потерпілою, ігнорував її, але вона його неодноразово провокувала, висловлювалася не добре в його адресу та не тільки в його адресу. Він не витримав та наніс їй один удар долонею в область щоки. Вважає, що в позовній заяві потерпілою не доведено розмір моральних страждань на суму 3500 гривень, а розмір матеріальної шкоди в сумі 200 гривень взагалі не підтверджений будь-якими доказами. Вважає, що потерпілій ним спричинені моральні страждання, які він оцінює та визнає в сумі 1000 гривень.
Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. У вирішенні питання з приводу призначення міри покарання обвинуваченому та всіх питань, які будуть виникати в ході розгляду справи покладається на думку суду. Заявлений цивільний позов підтримує.
Крім повного визнання вини обвинуваченим під час судового розгляду, його вина у вчиненні кримінального проступку доведена доказами добутими в установленому законом порядку в ході досудового розслідування, та дослідженими судом, а саме:
- даними заяви потерпілої ОСОБА_10 від 21.12.2019, відповідно до якої вона просить прийняти міри до ОСОБА_6 , який 21.12.2019 близько 01 години наніс їй тілесні ушкодження;
- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_10 з фототаблицею до нього від 11.01.2020, відповідно до якого потерпіла показала та розповіла, як їй заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_6 21.12.2019;
- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 з таблицею зображень до нього від 30.01.2020, відповідно до якого свідок показав та розповів, як обвинувачений ОСОБА_6 заподіяв тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_10 21.12.2019 близько 01 години;
- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 з таблицею зображень до нього від 18.02.2020, відповідно до якого ОСОБА_6 показав та розповів, як заподіяв тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_10 21.12.2019;

- даними висновку експерта Уманського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 05-7-01/955 від 24.12.2019 за результатами судово-медичної експертизи відповідно до якого у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлено синець на нижній повіці лівого ока з переходом на ліву щоку. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо в час та при обставинах вказаних в постанові та потерпілою і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_10 , від нанесення ударів руками не виключається;
- даними висновку експерта Уманського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 05-7-01/88 від 11.02.2020 за результатами судово-медичної експертизи відповідно до якого утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при падінні з положення стоячи чи близького до нього практично виключається.
Суд визнає дані докази належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Доповнень, заяв, клопотань з приводу неналежності чи недопустимості досліджених в суді доказів, від сторін кримінального провадження та інших учасників кримінального провадження до суду не надходило.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується формально позитивно, обставини, що пом`якшують та обтяжують призначення покарання.

Обставинами, що пом`якшують призначення покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують призначення покарання обвинуваченому судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує те, що обвинуваченим, з урахуванням положень ст. 4, 5, 12 КК України (в редакції чинній на дату ухвалення вироку), вчинено кримінальний проступок, позицію потерпілої, з якою обвинувачений не примирився, він раніше судимий, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, висновок досудової доповіді на обвинуваченого, відповідно до якого ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий. Однак,враховує і пом`якшуючі призначення покарання обставини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих призначення покарання обставин, він формально позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, та вважає з урахуванням всіх наведених вище обставин, що пом`якшують покарання та суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, з урахуванням особи обвинуваченого, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і находить за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу про, що зазначав в судових дебатах і прокурор.
Крім цього, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, в даному випадку, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, суд призначає покарання обвинуваченому з урахуванням вимог ч. 1 ст. 69-1 КК України.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд призначає покарання обвинуваченому з дотриманням принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація та вважає, що призначення саме такого покарання, з урахуванням всіх вищеописаних обставин та особи обвинуваченого, є необхідним і буде достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування до обвинуваченого іншого виду покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст.125 КК України та ст. 69 КК України суд не вбачає.
Суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 підлягає до часткового задоволення та виходить з наступного.
Потерпіла ОСОБА_10 заявила позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 200 гривень та моральної шкоди в сумі 3500 гривень, завданих злочином.
Матеріальну шкоду в сумі 200 гривень обґрунтовує понесеними витратами на проїзд до м. Умань в Уманське міжрайонне відділення СМЕ.
Моральну шкоду в розмірі 3500 гривень обґрунтовує душевними стражданнями та переживаннями за пережите, самим фактом її побиття в громадському місці, на очах її знайомих та друзів, що принизило її честь, гідність як дівчини і нею був перенесений сильний душевний та психологічний стрес.
Обвинувачений ОСОБА_6 визнав позов про відшкодування моральної шкоди частково, на суму 1000 гривень та повідомив, що вважає такий розмір моральної шкоди достатнім для відшкодування тих моральних страждань, які зазнала потерпіла в зв`язку з нанесенням їй саме легких тілесних ушкоджень. Вважає, що інший розмір моральної шкоди потерпілою не доведений взагалі будь-якими доказами. Матеріальну шкоду в сумі 200 гривень не визнав, оскільки потерпілою не надано доказів витрачання нею коштів в сумі 200 гривень на проїзд до м. Умань.
Згідно вимог ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Крім цього, статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування, суд враховує вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Згідно ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка в порядку встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з п.п 5, 9 вищезаначеної ППВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що внаслідок отримання тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичних стражданнях та пов`язаними з цим душевних стражданнях та болю, що не заперечується і обвинуваченим, який визнав цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди частково.

При визначенні розміру шкоди, суд враховує тривалість та інтенсивність обмеження життєвої активності потерпілої, ступінь порушення звичних для неї життєвих зв`язків та зусилля по їх відновленню.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 , суд також враховує рівень фізичного болю та душевних страждань потерпілої через нанесення їй тілесних ушкоджень, локалізацію тілесних ушкоджень, а саме в області обличчя потерпілої, яка є особою жіночої статі, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, тривалість часу, що був необхідним для відновлення стану здоров`я, обставини за яких було нанесено тілесні ушкодження потерпілій, обстановки вчинення кримінального правопорушення, вік потерпілої, яка на момент спричинення тілесних ушкоджень була неповнолітньою, а також виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_10 моральної шкоди в розмірі 3500 гривень та вважає, що такий розмір моральної шкоди з урахуванням всіх вищеописаних обставин не є надмірним та повністю відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.

В частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 200 гривень суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Потерпіла ОСОБА_10 не надала суду доказів понесення нею витрат на проїзд в м. Умань в Уманське міжрайонне відділення СМЕ в розмірі 200 гривень чи в будь-якому іншому розмірі, а тому суд вважає, що позов в цій частині не підлягає до задоволення.
Речові докази, процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися.
На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень.
В задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Речові докази, процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Монастирищенський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.
Вручити копію вироку негайно прокурору та обвинуваченому.
Копію вироку сторони можуть отримати після його проголошення.

Суддя : ОСОБА_1