Справа № 308/2103/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні залі суду в м. Ужгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001270 від 25 грудня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.1 ст.209 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001270 від 25 грудня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.1 ст.209 Кримінального кодексу України.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 від 18 лютого 2021 року матеріали справи прийняті до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

05 березня 2021 захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. Мотивує клопотання тим, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, так як розділ «фактичні обставини» та «формулювання обвинувачення» повністю співпадають, однак не є тотожніми поняттями.

Вказує, що всі обвинувачені обвинувачуються у завданні двох ударів руками та взутими ногами в область обличчя та тулуба потерпілого, з формулювання обвинувачення незрозуміло чи удари наносив кожній з обвинувачених чи хтось з них; незрозумілою є кількість ударів, при описі фактичних обставин прокурор вказує, що потерпілому нанесено два удари, а зі змісту обвинувачення всього шість ударів, по два кожним обвинуваченим.

Обвинувальний акт суперечить обставинам, викладеним у ньому. Так, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що саме він шляхом ривку заволодів сумкою, гаманцем та грошовими коштами; натомість ОСОБА_7 за обвинувальним актом також вирвав сумку, гаманець і гроші, а ОСОБА_11 також вирвав у потерпілого сумку, гаманець і гроші, тобто кожен з обвинувачених вирвав у потерпілого сумку, гаманець і гроші; чи це відбулося одночасно чи послідовно, незрозуміло.

23 березня 2021 захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_12 з тримання під вартою на нічний домашній арешт. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_12 раніше не судимий, активно сприяв розкриттю злочину, розкаявся у скоєному, не перешкоджав досудовому розслідуванню, з потерпілим примирився, має місце проживання, позитивно характеризується.

24 березня 2021 захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 подав клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 з тримання під вартою на домашній арешт. До клопотання про зміну запобіжного заходу додав копію нотаріально посвідченої заяви потерпілого ОСОБА_4 від 23.02.2021.

В судовому засіданні прокурор висловив думку про те, що справа може бути призначена до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складені та затверджені у відповідності до вимог кримінального процесуального кодексу України. Підстав для повернення обвинувального акта немає.

Щодо клопотання про повернення обвинувального акту та клопотань адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 на більш м`який заперечив. Вказував, що ризики, за яких вказаний запобіжний захід було застосовано, продовжують існувати.

Потерпілий ОСОБА_4 вирішення заявлених клопотань, питання можливості призначення обвинувального акту до судового розгляду залишив на розсуд суду, одночасно заявив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених немає.

Адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні клопотання про повернення обвинувального акту та клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який підтримав. Пояснив, що докази, які б підтверджували існування ризиків, відсутні. Для приєднання до матеріалів справи подав позитивну характеристику Закарпатського обласного ромського об`єднання «Романі Черхень» № 22 від 22.02.2021 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 . Звернув увагу суду на помилку в анкетних даних обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме: невірно зазначено по батькові обвинуваченого « ОСОБА_13 » замість вірного « ОСОБА_14 »; надав копію паспорту ОСОБА_7 .

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 з тримання під вартою на домашній арешт вважає підставним, просив його задовольнити.

Щодо можливості призначення обвинувального акту до судового розгляду заперечив з огляду на невідповідність такого вимогам ст.291 КПК України.

Адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 на більш м`який підтримав. Проти задоволення клопотань адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту та клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який не заперечив.

Адвокат ОСОБА_6 залишив на розсуд суду вирішення клопотань адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_10 про повернення обвинувального акту та про зміну запобіжного заходу на більш м`який. Щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду не заперечував.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 підтримали позиції своїх захисників.

Вислухавши думку прокурора, потерпілого, обвинувачених та їх захисників, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до наступного висновку.

З приводу клопотань про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт

Відповідно до ч.3 ст.215 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 201 КПК України розділу ІІ КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання /ч.2 ст.201 КПК України/.

В судовому засіданні встановлено, підтверджено прокурором, що відповідні клопотання про зміну запобіжного ним за три години до початку розгляду ним не отримані.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Однак, на думку суду, останній, діючи як суд встановлений законом для розгляду справи по суті, не має право на стадії підготовчого розгляду вирішувати такі питання - як обґрунтованість підозри чи вагомість доказів. Дані категорії можуть були лише предметом оцінки слідчого судді на стадії досудового розслідування. Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що суддя не може приймати участь в розгляді справи як такий, що вже надав відповідні висновки, щодо доказів в порядку ст. 94 КПК України, та обґрунтованості підозри, що межує з доведенням винуватості. Тим більше, ці висновки також ґрунтуються і на загальних засадах кримінального провадження, визначених положеннями статей 17, 22, 23, 26 КПК України.

Відповідно до ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_15 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2021 після надходження розглядуваного кримінального провадження до суду у підготовчому судовому засіданні обрано щодо ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали визначено до 22.04.2021; одночасно визначено розмір застави в сумі 104 420 гривень із покладенням на нього певних обов`язків в разі внесення застави.

Суд вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування, суду; незаконно впливати на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , за ступенем тяжкості відноситься до тяжких (ч. 2 ст. 186 КК України) злочинів, зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Суд, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, враховуючи що докази по кримінальному провадженню в повному обсязі судом не зібрано, вважає, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , з метою дачі, зміни ними показань на його користь, а це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких. При обранні судом такого запобіжного заходу як домашній арешт обвинувачений отримає можливість впливати на вказаних свідків та потерпілих за допомогою мобільного зв`язку та мережі «Інтернет», чого він буде позбавлений, перебуваючи в умовах слідчого ізолятора.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від потерпілих та свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Вказане в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Пояснення потерпілого ОСОБА_4 , дані ним на стадії підготовчого судового засідання по даній справі, не можуть бути розцінені судом як допит, що проводився з дотриманням правил, передбачених ч.2,3,5-14 ст.352 КПК України.

В клопотанні про зміну запобіжного заходу адвокат ОСОБА_8 посилався на те, що ОСОБА_12 раніше не судимий, активно сприяв розкриттю злочину, розкаявся у скоєному, не перешкоджав досудовому розслідуванню, з потерпілим примирився, має місце проживання, позитивно характеризується.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, проживає з батьками в м. Ужгороді, позитивно характеризується.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені корисливо - насильницького злочину, який є особливо суспільно небезпечним, вчиненого в стані наркотичного сп`яніння за попередньою змовою з групою осіб.

Також суд враховує, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, з задовільним станом здоров`я /протилежного не доведено/, неодружений, дітей не має, тимчасово не працює, що свідчить про нестійкі соціальні зв`язки останнього за місцем проживання.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого в їх сукупності, суд приходить до висновку що ризики, за яких вказаний запобіжний захід було застосовано, продовжують існувати.

Отже, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_7 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, є необхідним за даних обставин, характеру кримінального провадження та суспільному інтересу, відтак підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_22 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2021 після надходження розглядуваного кримінального провадження до суду у підготовчому судовому засіданні обрано щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строк дії ухвали визначено до 22.04.2021; одночасно визначено розмір застави в сумі 104 420 гривень, із покладенням на нього певних обов`язків в разі внесення застави.

Суд вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування, суду; незаконно впливати на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , за ступенем тяжкості відноситься до тяжких (ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 1 ст. 209 КК України) злочинів, зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Суд, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, враховуючи що докази по кримінальному провадженню в повному обсязі не зібрано, вважає, що ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , з метою дачі, зміни ними показань на його користь, а це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких. При обранні судом такого запобіжного заходу як домашній арешт обвинувачений отримає можливість впливати на вказаних свідків та потерпілих за допомогою мобільного зв`язку та мережі «Інтернет», чого він буде позбавлений, перебуваючи в умовах слідчого ізолятора.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від потерпілих та свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Вказане в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Пояснення потерпілого ОСОБА_4 , дані ним на стадії підготовчого судового засідання по даній справі, не можуть бути розцінені судом як допит, що проводився з дотриманням правил, передбачених ч.2,3,5-14 ст.352 КПК України.

Судом повторно досліджені характериючи ОСОБА_9 матеріали, а саме: позитивна характеристика Закарпатського обласного ромського об`єднання, посвідченням департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради серії НОМЕР_1 , свідоцтво про шлюб, свідоцтва про народження дітей.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Наявність характеризуючих даних про особу обвинуваченого ОСОБА_9 не можуть бути безумовними підставами для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні шляхом схилення до дачі завідомо неправдивих показань з метою ухилення від відповідальності.

Також суд враховує, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчинені корисливо - насильницького злочину, який є особливо суспільно небезпечним, вчиненого в стані наркотичного сп`яніння за попередньою змовою з групою осіб.

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого в їх сукупності, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_9 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, є необхідним за даних обставин, відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу, а відтак підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 , на більш м`який відсутні.

Щодо клопотання про повернення обвинувального акту прокурору

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Вимоги до обвинувального акту встановлені ст. 291 КПК України.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 291 КПК обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення");

3) формулювання обвинувачення.

Логіко-граматичний аналіз положень п.5 ч.2 ст.291 КПК дає підстави для висновку, що, дійсно, фактичні обставини кримінального правопорушення не є тотожними з поняттям «формулювання обвинувачення».

Фактичні обставини кримінального правопорушення це об`єктивні та суб`єктивні ознаки певного складу злочину, вчиненого особою, які включають в себе об`єктивну сторону: суспільно небезпечне діяння, суспільно небезпечні наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками. А також факультативні ознаки об`єктивної сторони час, місце, спосіб, обстановка та засоби вчинення злочину.

Крім того, до фактичних обставин кримінального правопорушення слід віднести й суб`єктивні ознаки, як-от: вина у формі умислу або необережності, мотив, мета та емоційний стан особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння.

При цьому обов`язкові ознаки об`єктивної і суб`єктивної сторін суспільно небезпечного діяння мають суттєве значення для встановлення фактичних обставин скоєного.

Факультативні ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторін, як правило, не мають впливу на кваліфікацію, але також зазначаються у фабулі обвинувачення для встановлення повної картини вчиненого особою діяння.

Після викладення фактичних обставин конкретного кримінального правопорушення, які прокурор уважає встановленими, слід дати правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону статті або частини статті КК.

Під кваліфікацією злочинів у доктрині кримінального права та практиці розуміють точне встановлення відповідності скоєного суспільно небезпечного діяння складу конкретного злочину, закріпленого в законі про кримінальну відповідальність.

Сам же процес кваліфікації виражається в послідовному встановленні точної відповідальності об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта і суб`єктивної сторони вчиненого злочину об`єкту, об`єктивній стороні, суб`єкту і суб`єктивній стороні складу злочину, передбаченого в «Особливій частині» КК.

Викладення фактичних обставин справи полягає у формулюванні фактичного складу діяння, тобто з усіх установлених у справі фактичних даних обираються ті, які мають значення, враховуються при її вирішенні, виступають фактичною підставою застосування правової норми.

Формулювання обвинувачення згідно з доктриною права є словесним посиланням на ті кримінально-правові норми, які відображені у формулі кваліфікації, юридичні формулювання, що містять норми закону, в яких встановлена відповідальність за вчинений злочин.

У формулюванні відображається суть обвинувачення, пред`явленого особі. Тобто вказується, у вчиненні якого злочину її обвинувачують. Формулювання обвинувачення не замінює формулу кваліфікації, а використовується разом з нею у процесуальних документах.

Наведені в обвинувальному акті у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Питання, яке порушив в клопотанні захисник, щодо кількості ударів, нанесених потерпілому та обставин виривання у потерпілого речей матеріального світу стосуються вже оцінки фактичних обставин справи, однак вказане питання не є предметом розгляду суду у підготовчому судовому засіданні, а вирішується в судовому засіданні в ході розгляду справи по суті з дослідженням та подальшою оцінкою доказів в нарадчій кімнаті.

Щодо невірного зазначення в обвинувальному акті по батькові обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме: зазначено « ОСОБА_13 » замість вірного « ОСОБА_14 », то, дослідивши копію паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , суд встановлює, що дійсно існує невідповідність інформації, зазначеної в обвинувальному акті, однак вказана обставина не є перешкодою для призначення судового розгляду, так як права учасників кримінального процесу не порушуються, вказана невідповідність може бути уточнена під час судового розгляду, зазначена обставина не перешкоджає суду ухвалити законні та обґрунтовані рішення.

Тому аналіз змісту обвинувального акту щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не дає підстав вважати щодо його невідповідності вимогам кримінально-процесуального закону.

За таких обставин в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акта прокурору слід відмовити.

Обвинувальний акт складений відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України та затверджений процесуальним прокурором.

Підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, не встановлено.

Угоди про визнання винуватості не укладались.

Кримінальне провадження підсудне Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області.

Обвинувачені отримали обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, що підтверджується розписками наявними в матеріалах справи /а.с.21-23/ від 16.02.2021 року.

З врахуванням викладеного, вважаю, що є достатні підстави для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до ч.5 ст.314КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

Відповідно до ст. 314-1 КПК України, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання, представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду; досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчинені злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною четвертою ст.314-1 КПК України передбачені випадки, коли досудова доповідь не складається. В судовому засіданні не встановлено передбачених вказаною нормою підстав для не складання досудової доповіді.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 314 КПК України у судовому засіданні суд має право доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Відтак суд вважає за необхідне доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь відносно:

- громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;

- громадянина України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст.316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду, який має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

Керуючись ст.ст. 23, 27, 314 - 316 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу - залишити без задоволення.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу - залишити без задоволення.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору - залишити без задоволення.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.1 ст.209 Кримінального кодексу України, у відкритому судовому засіданні на 29 березня 2021 року о 10 год. 30 хв., в залі судових засідань в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду за участю прокурора, обвинувачених, їх захисників, потерпілого.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

Доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації в порядку визначеному законодавством скласти досудову доповідь відносно:

- громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;

- громадянина України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 .

Встановити строк представлення досудової доповіді до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області до 29 березня 2021 року.

Зобов`язати представника органу з питань пробації невідкладно повідомляти суд про наявність або виникнення об`єктивних обставин, що унеможливлюють підготовку або своєчасне подання досудової доповіді.

Ухвала в частині відмови в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала в іншій частині оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 25.03.2021 року

Суддя ОСОБА_1