Справа № 756/3602/19 Головуючий у 1інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1231/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
У Х В А Л А
іменем України
11 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_10 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 31.07.2020 року, яким:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не маючого судимості згідно ст. 89 КК України,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Згідно ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 20.01.2019 року приблизно о 13 год. 30 хв. ОСОБА_9 знаходився разом із ОСОБА_8 біля гаражів, які розташовані поруч із будинком АДРЕСА_5 , де зустрівшись з ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, збили з ніг останнього та поки він намагався встояти на ногах, відкрито викрали належний ОСОБА_11 мобільний телефон «Хуавей У-5» вартістю 2900 гривень (номер ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ), в якому знаходилась сім карта абонента «Київстар» з номером мобільного телефону НОМЕР_3 та грошові кошти у сумі 290 гривень. У подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_8 нанесли декілька ударів в область обличчя ОСОБА_11 , після чого останній втік, а ОСОБА_9 з ОСОБА_8 з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли. Внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_11 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму в розмірі 3190 гривень.
Не погоджуючись з вироком суду, заступник прокурора м. Києва ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильності правової кваліфікації дій обвинувачених просить: скасувати оскаржуваний вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки кожному; в решті вирок суду залишити без змін. Вважає, що поза межами уваги суду, без необхідної оцінки залишилися дані про підвищену суспільну небезпеку та конкретні обставини вчинення обвинуваченими злочину. Обираючи вид та розмір покарання, вирішуючи питання про можливість застосування інституту звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням, на думку апелянта, суд проігнорував конкретні обставини, спосіб вчинення обвинуваченими інкримінованого злочину. Зазначає, що суд дійшов до помилкового висновку щодо можливості застосування до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ст. 75 КК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинувачених та їх захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з кримінального провадження, суд першої інстанції всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, надав оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку і обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинувачених.
Висновки суду про винуватість обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у скоєнні злочину за зазначених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам даного кримінального провадження та і ґрунтуються на розглянутих у судовому засіданні та викладених у вироку доказах.
Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів; особу винного, який не має судимості відповідно до ст. 89 КК України, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, не одружений, офіційно не працює; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, відшкодування матеріальної шкоди потерпілому; відсутність обставин, що обтяжують покарання, та призначив ОСОБА_8 покарання у виді 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення; яке відноситься до тяжких злочинів, а також відомості які характеризують його особу: раніше не судимий, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, не одружений, офіційно не працює; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, відшкодування матеріальної шкоди потерпілому; відсутність обставин, що обтяжують покарання, та призначив ОСОБА_9 покарання у виді 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо даного виду та розміру покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки таке покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та попередження нових кримінальних правопорушень.
В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачені повністю визнали протиправність своєї поведінки, та зазначили, що перебуваючи під вартою декілька місяців, в повній мірі усвідомили, яке майбутнє може на них чекати у випадку продовження такої протиправної поведінки, щиро покаялись.
Доводи прокурора щодо суспільної небезпеки, обставин справи, способу вчинення обвинуваченими інкримінованого злочину, в повній мірі було враховано судом першої інстанції при винесенні вироку та перевірено колегією суддів під час апеляційного перегляду справи. Так, хоча обвинувачені і притягуються до відповідальності за вчинення тяжкого злочину, однак як вбачається з матеріалів провадження та з пояснень самих обвинувачених: ОСОБА_8 не має судимості відповідно до ст. 89 КК України (27.05.2010 року притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст.ст. 104, 75, 76 був звільнений від відбуванння покарання з випробування з іспитовим строком 1 рік), неофіційно працює, має намір створити сім`ю; ОСОБА_9 раніше не судимий, неофіційно працює, одружений, має малолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дані обставини вказують на наявність міцних соціальних зв`язків, обвинуваченими в повній мірі відшкодовано шкоду потерпілому ОСОБА_11 , при цьому сам потерпілий, відповідно наданих в суді першої інстанції пояснень, претензій до обвинувачених не має, просив суд їх суворо не карати; окрім того судом також враховується молодий вік обвинувачених та їх ставлення до вчиненого - їх щире каяття, надання своїй поведінці критичної оцінки.
Повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, який був би достатнім для того, щоб засуджені в умовах здійснення контролю за їх поведінкою довели своє виправлення, а у разі порушення покладених на них обов`язків, будуть відбувати реальне покарання у виді позбавлення волі.
Отже, враховуючи принципи індивідуалізації, співмірності заходу примусу характеру вчинених дій та конкретні обставини справи, призначене обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є необхідним та співмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам. Підстав вважати його явно несправедливим через м`якість колегія суддів не вбачає.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, у зв`язку з чим залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора м. Києва ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 3107.2020 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом трьох місяців з дня проголошення може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду.

Головуючий

Судді: