ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/754/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
провівши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд по кримінальному провадженню по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудьківки, Бобровицького району, Чернігівської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за контрактом, проходить службу на посаді старшого співробітника охорони другого сектору режимно секретного відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «старший прапорщик», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
сторони провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за контрактом перебуваючи на посаді старшого співробітника охорони другого сектору режимно секретного відділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, у військовому званні «старший прапорщик», в супереч ст. 68 Конституції України та законів України, зокрема п.п. 1, 2 Положення про дозвільну систему затвердженого, Постановою Кабінету міністрів України № 576 від 12.10.1992, п.п. 12.1, 12.2, 12.13 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, у невстановлений досудовим розслідування час, місці та спосіб, однак не пізніше 21 години 00 хвилин 18.07.2020, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності, придбав корпус бойового припасу ручної осколкової гранати Ф1 з маркуванням 386-24-71Т та уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ з маркуванням 22-70 349-2 до неї, які помістив до свого рюкзака, та переніс за адресою свого місця проживання: АДРЕСА_2 , де зберігав до 00 години 40 хвилин 19.07.2020 , без передбаченого законом дозволу.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив незаконне придбання, носіння та зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

16.02.2021 року між прокурором військової прокурату Дарницького гарнізону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 УПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки. Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 злочину, його особу та наявність обставин, що пом`якшують покарання на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік. На підставі вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, зокрема, що для сторін є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України, а для підозрюваного також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1, 4, п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, які роз`ясненні підозрюваному ОСОБА_3 .
В угоді ОСОБА_3 зазначено, що при укладенні цієї угоди має місце його вільне волевиявлення, відносно нього не здійснювався ні фізичний, ні психологічний тиск з метою примусити його до укладення даної угоди.
ОСОБА_3 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності передбаченої ст. 389-1 КК України.
При укладенні угоди про визнання винуватості з підозрюваним стороною обвинувачення враховано ступінь та характер сприяння ОСОБА_3 у проведенні кримінального провадження щодо нього, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину як пом`якшуючу обставину, особу ОСОБА_3 , його вік, стан здоров`я, який є раніше не судимим, тобто наявність обставини, що пом`якшує покарання, характер і тяжкість обвинувачення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження, а також в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди при визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотриманні вимоги кримінально-процесуального та кримінального кодексів України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену в угоді міру покарання. Передбачені законом наслідки укладення, затвердження та невиконання обвинуваченим угоди він розуміє.
Захисник також вважав, що при укладенні угоди дотриманні вимоги закону та просив її затвердити.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.
Суд шляхом опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогами КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження цієї угоди.
Процесуальні витрати суд покладає на ОСОБА_3 .
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд
П Р И С У Д И В :
Затвердити угоду від 16 лютого 2021 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.
На підставі вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 судові витрати загальна сума яких становить 2942 (дві тисячі дев`ятсот сорок дві) гривні 10 копійок.
Речові докази: підсумок з чохлом (та використаним сейф пакетом), який передано на зберігання до камери зберігання речових доказів при ТУ ДБР в місті Києві (квитанція № 306 від 21.08.2020 року) повернути ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя