ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1022/21 Справа № 205/8748/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про закриття кримінальної справи у зв`язку з строкам давності звернення вироку до виконання, визнання кримінальної справи незавершеною та такою, що передана до архіву передчасно, звільнення від покарання та звільнення з-під варти,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_5

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про закриття кримінальної справи у зв`язку з строкам давності звернення вироку до виконання, визнання кримінальної справи незавершеною та такою, що передана до архіву передчасно, звільнення від покарання та звільнення з-під варти.
Суд мотивував своє рішення тим, що вирок відносно ОСОБА_6 набрав законної сили, і останній відбуває покарання, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого про закриття кримінальної справи у зв`язку з строкам давності звернення вироку до виконання, визнання кримінальної справи незавершеною та такою, що передана до архіву передчасно.
Також, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимогах клопотання засудженого про заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, у зв`язку з відсутністю умов та підстав для цього.
В апеляційній скарзі:
- захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтовування зазначає, що судове рішення підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що вирок суду після набрання ним законної сили не був звернутий до виконання, проте суд вважав безпідставними такі ствердження підзахисного.
Звертає увагу на те, що суд не забезпечив особистої участі засудженого та не залучив представника колонії, чим порушив право на захист засудженого.
- засуджений просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтовування вказує на незаконність ухвали, посилається на те, що вирок відносно нього не виконаний відповідно до процедури його виконання, передбаченої законом України.
Зазначає, що суд першої інстанції не перевірив докази, повноваження прокурора, до журналу судового засідання не внесенні клопотання захисника та відповідно не розглянуті.
Стверджує про позбавлення його права особисто приймати участь у судовому засіданні, та про те, що в ухвалі зазначена неправдива інформація і його думку в суді першої інстанції не вислухали.
Заслухавши засудженого та його захисника, які підтримали доводи і вимоги своїх апеляцій, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції засудженого, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Статтею 537 КПК України, передбачений вичерпний перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків і порядок вирішення цих питань регулюється статтею 539 КПК України.
Згідно заяви засудженого ОСОБА_6 , наданої до суду першої інстанції за одними із вимог, просить завершити кримінальну справу №1-19/02 шляхом звільнення його від покарання у виді довічного позбавлення волі у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку або шляхом заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.
Судом першої інстанції встановлено, що вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2002 року, ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за ст. 93 п. «а», «г», 142 ч.3 КК України (1960 року), 263 ч.2 КК України (2001 року) до довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна.
Ухвалами колегії суддів Судової палати Верховного Суду України у кримінальних справах від 23 липня 2002 року, вирок апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2002 року залишено без змін.

Згідно супровідного листа від 12.08.2002 року Верховний Суд України направив начальнику слідчого ізолятора №3 м. Дніпропетровська три копії ухвали Судової палати Верховного Суду України у кримінальних справах від 23 липня 2002 року по справі ОСОБА_6 для виконання.

Як вбачається з супровідного листа від 12.08.2002 року Верховний Суд України надіслав до апеляційного суду Дніпропетровської області кримінальну справу відносно ОСОБА_6 для виконання, таким чином, вирок апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2002 року, яким ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за ст. 93 п. «а», «г», 142 ч.3 КК України (1960 року), 263 ч.2 КК України (2001 року) до довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна, набрав чинності 23.07.2002 року.

Призначене покарання ОСОБА_6 на даний час відбуває у Державній установі «Дніпровська виправна колонія №89».

Частиною 2 статті 21 КПК України встановлено, що вирок та ухвала суду, що набрали законної сили у порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території.

Відповідно до положень п.12 ч.1 ст.51 КК України, довічне позбавлення волі є одним із видів покарання і не є тотожнім із покаранням у виді позбавлення волі.

Однак, чинне законодавство України не передбачає можливості зміни засудженим до довічного позбавлення волі покарання на більш м`яке, не прописані відповідні умови.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції вірно зазначив, що в національному законодавстві України відсутній механізм перегляду довічних вироків, але на теперішній час в Україні існує інститут Президентського помилування, передбачений ст. 87 КК України, згідно якого актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком не менше 25 років, що в повній мірі відповідає вимогам міжнародного та національного права.

Враховуючи відсутність передбачених законом конкретних умов, за яких суд у встановлений законом спосіб міг би визначити, що засудженим виконані необхідні умови для заміни йому довічного позбавлення волі на інший вид покарання, суд позбавлений можливості задовольнити дану заяву в цій частині.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до об`єктивного, обґрунтованого та вмотивованого висновку, що вирок виконується, засуджений відбуває покарання, тому відсутні підстави для закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та визнання справи незавершеною та такою, що передана до архіву передчасно, а також, для заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, у зв`язку з відсутністю умов для цього.
Доводи сторони захисту про порушення прав на захист засудженого, що виразилось у позбавленні ОСОБА_6 особисто приймати участь у судовому засідання, є безпідставними та неспроможними, оскільки в матеріалах справи міститься клопотання засудженого про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке було задоволено судом першої інстанції.
Щодо ствердження засудженого, про те, що клопотання захисника не були розглянуті та не були перевірені повноваження прокурора, то вони спростовуються журналом судового засідання та технічним записом до нього від 22 грудня 2020 року, під час якого були розглянуті клопотання як захисника, так і засудженого та був оголошений склад суду, відводу прокурору засудженим не заявлялось та не ставилась під сумнів законність його участі при розгляді заяви засудженого ОСОБА_6 .
Таким чином, колегія судів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого про закриття кримінальної справи у зв`язку з строкам давності звернення вироку до виконання, визнання кримінальної справи незавершеною та такою, що передана до архіву передчасно, звільнення від покарання та звільнення з-під варти, оскільки доводи засудженого та захисника не спростовують висновки суду першої інстанції, а також не свідчать про доведення засудженим наявності підстав для його звільнення, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без змін.
Керуючись ст.ст. 404,405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4