Кримінальне провадження № 194/14/20
Номер провадження 1-кп/194/44/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2021 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження (№ 0000547) за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка, Ракитянського району, Белгородської області, РФ, особи без громадянства, без освіти, не одруженого, не працюючого, без місця реєстрації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 17.09.2010 р. Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 03.01.2014 р. умовно-достроково на не відбутий строк 8 місяців 21 день;
- 05.12.2014 р. Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 3 ст. 186, ст.ст. 69, 71 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 17.03.2016 р. по відбуттю строку покарання;
- 31.10.2019 р. Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,
- 05.06.2020 р. Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років 9 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14.09.2020 р. вирок залишено без змін,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін:
- обвинувачення прокурора Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 ,
- захисника - ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 в період часу з 21:00 години до 22:00 години 25.11.2019 р., знаходячись в кухонній кімнаті квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , по запрошенню власника квартири ОСОБА_6 та розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою незаконного збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна, з корисливого мотиву, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, повторно, викрав чуже майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки «Honor» моделі «10 Lite», вартістю 4016,45 грн., разом з вставленою у нього сім-карткою мобільного оператора «Водафон», вартість якої визначити не надалось за можливе.
Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на свій розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_7 на суму 4016,45 грн..
Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у судовому засіданні визнав повністю та пояснив, що дійсно 25.11.2019 р., знаходячись в гостях у ОСОБА_6 в кв. АДРЕСА_3 , викрав мобільний телефон марки «Honor», який належав потерпілому ОСОБА_7 .. Крім того, пояснив, що викрадений мобільний телефон він заклав до ломбарду, а потім добровільно його викупив з ломбарду та віддав потерпілому, претензій потерпілий не має. З переліком та вартістю викраденого згоден, розуміє наслідки ч. 3 ст. 349 КПК України та наполягає на її застосуванні. У скоєному розкаявся, шкоду відшкодував в повному обсязі, просив суворо не карати.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення, його свідчення відповідають суті обвинувачення, який правильно розуміє обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 доказана, його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв нетяжкий злочин.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він особа без громадянства, без освіти, раніше неодноразово судимий, скоїв кримінальне правопорушення в період іспитового строку, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працює, за місцем проживання не охарактеризований.
Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування шкоди.
Відповідно до вимог ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує положення ст. 69-1 КК України.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжкого злочину, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , те що він раніше судимий, скоїв кримінальне правопорушення в період іспитового строку, щиро розкаявся, не працює, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги думку потерпілого, який претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, а тому суд призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкції обвинувачення із застосуванням положень ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, як необхідне і достатнє для його виправлення і перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Оскільки, обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення до винесення вироку Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 05.06.2020 р., залишеного без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14.09.2020 р., суд призначає покарання у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням призначеним за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.06.2020 р..
Крім того, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення після винесення вироку Тернівським міським судом Дніпропетровської області від 31.10.2019 р., тому суд призначає остаточне покарання у відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 31.10.2019 р..
Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту фактичного затримання - 05.06.2020 р..
Згідно з ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Оскільки, обвинувачений ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню знаходився в установі попереднього ув`язнення з 05.05.2016 р. до 15.02.2018 р., а також з 05.06.2020 р. до 14.09.2020 р., а тому відповідно до ст. 58 Конституції України, ч. 1 ст. 5, ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 р., враховуючи правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 р. у справі № 663/537/17, обвинуваченому необхідно зарахувати в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 05.05.2016 р. до 15.02.2018 р., а також з 05.06.2020 р. до 14.09.2020 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 118, 124 КПК України.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді ТРЬОХ років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком більш суворим покаранням призначеним за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.06.2020 р. та призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на ВІСІМ років НОМЕР_1 місяців з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного за вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 31.10.2019 р. та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на ВІСІМ років ДЕСЯТЬ місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання з 05.06.2020 р..
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбуття покарання ОСОБА_3 зарахувати строк попереднього ув`язнення за період з 05.05.2016 р. до 15.02.2018 р., а також з 05.06.2020 р. до 14.09.2020 р. з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , витрати, пов`язані із залученням експерта на проведення судової товарознавчої експертизи на користь держави (одержувач УК у Чечелівському районі м. Дніпра/Чечел.р/24060300), р/р UA5004008, , найменування установи банку: Казначейство України (ЕАП), код бюджетної класифікації доходу: інші надходження, призначення платежу: за експертизу № 43/12.1/875 від 05.12.2019 р.) у розмірі 628,04 грн..
Речовий доказ - мобільний телефон марки «Honor» моделі «10 Lite», який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_7 повернути законному володільцеві ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1