н/п 1-кс/953/7584/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001169 від 15.07.2021, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001169 від 15.07.2021 про накладення арешту майно на вилучене в ході огляду місця події від 14.07.2021 в ході проведення огляду за адресою: м. Харків, вул. Сидора Ковпака, 167, а саме: водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 03.04.2021 року, ТСЦ 5944, серії НОМЕР_1 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна, яке було вилучено 14.07.2021 в ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , що вилучено у власника майна ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що в провадженні сектору дізнання ХРУП №1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001169 від 15.07.2021, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за фактом того що, 14.07.2021 за адресою: м. Харків, вул. Сидора Ковпака, 167, працівниками УПП в Харківській області було зупинено автомобіль, водій якого надав для перевірки посвідчення водія з ознаками підробки.
В ході проведення старшим дізнавачем ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 огляду місця події від 14.07.2021за адресою: м. Харків, вул. Сидора Ковпака, 167, виявлено та вилучено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (м.т. НОМЕР_2 ) , наступне майно: водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , видане 03.04.2021 р., ТСЦ 5944,серії НОМЕР_1 .
Відповідно до рапорту працівників патрульної поліції Київського району (екіпаж №1203), було зупинено транспортний засіб автомобіль марки «BMW 318», синього кольору, з державним номерним знаком « НОМЕР_3 », під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав для перевірки водійське посвідчення, яке мало ознаки підробки.
Вищевказані вилучені в ході огляду предмети є речовими доказами по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР №0001169 від 15.07.2021.
У органу досудового розслідування виникла необхідність у накладення арешту, а саме позбавлення осіб права на відчуження, розпорядження, володіння та користування на зазначене майно, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину та має бути використаним для забезпечення цивільного позову законного власника вказаного транспортного засобу. Як зазначає прокурор, встановлені достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегло на собі його сліди; містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження; є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій; набуті кримінально протиправним шляхом.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання просив задовольнити. Неприбуття прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Власник майна у судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Слідчим суддею встановлено та як вбачається зі змісту витягу з ЄРДР № 0001169, що в провадженні СД ХРУП №1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001169 від 15.07.2021, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Згідно протоколу огляду місця події від 14.07.2021 р., у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , видане 03.04.2021 р., ТСЦ 5944,серії НОМЕР_1 .
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.07.2021 клопотання від 15.07.2021 повернуто прокурору для усунення недоліків. Вказана ухвала отримана прокурорм Київської окружної прокуратури 27.07.2021.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно п. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.
Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення дотримано вимоги ст. 171 КПК України, клопотання подано до суду у передбачений кримінальним процесуальним законодавством строк.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні цього заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001169 від 15.07.2021, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України задовольнити.
Накласти арешт на вилучене в ході огляду місця події від 14.07.2021 в ході проведення огляду за адресою: м. Харків, вул. Сидора Ковпака, 167, а саме: водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 03.04.2021 року, ТСЦ 5944, серії НОМЕР_1 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна, яке було вилучено 14.07.2021 в ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , що вилучено у власника майна ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 03.04.2021 року, ТСЦ 5944, серії НОМЕР_1 долучити до матеріалів кримінального провадження № 0001169 від 15.07.2021, відповідно до порядку визначеного Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012.
Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя -