Справа № 467/642/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Догарєвої І.О.,

за участю

секретаря Шарати Н.І.,

сторін кримінального провадження:

прокурора Довбні М.В.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

малолітнього потерпілого ОСОБА_2 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_3 ,

психолога ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження№0000062 від 24.06.2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_1 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Володимирівка Казанківського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, пенсіонера, що проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що 23.06.2021 року близько 20-40 години, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_1 перебував поряд з домоволодінням АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх караність, наніс один удар долонею лівої руки в область голови малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді набряку м`яких тканин в ділянці лоба більше зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України визнав повністю, дав показання, підтвердив викладені вище обставини скоєння кримінального правопорушення, виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

ОСОБА_1 підтвердив, що 23.06.2021 року у вечірній час він прямував до ставка по АДРЕСА_2 гралися діти та стояли дорослі. Потерпілий ОСОБА_2 їздив на іграшковому мотоциклі та наїхав колесом йому на п`яти, через що він зробив дитині зауваження, однак той на зауваження не відреагував та ще раз наїхав на нього колесом. Тоді він розвернувся та вдарив ОСОБА_2 долонею лівої руки в область обличчя, що було з дитиною далі він не звернув увагу, так як підбіг дідусь дитини та почав на нього лаятись.

Законний представник потерпілого ОСОБА_3 пояснила, що малолітній ОСОБА_2 є її онуком та його батьки залишили дитину з нею, так як працюють в іншому місті. 23.06.2021 року у вечірній час вона з чоловіком та іншими родичами стояли біля двору будинку АДРЕСА_2 за її місцем проживання. Малолітній ОСОБА_2 катався на іграшковому мотоциклі відштовхуючись ніжками. ОСОБА_1 йшов повз їх будинок провулком вниз. Малолітній ОСОБА_2 під`їхав до ОСОБА_1 ззаду, на що ОСОБА_1 на нього накричав, використовуючи нецензурну лексику, яку дитина не зрозуміла. Після чого ОСОБА_2 продовжив їхати за ОСОБА_1 , однак останній різко повернувся та вдарив дитину рукою по обличчю, від чого дитина впала з іграшкового мотоцикла та почала плакати. ЇЇ чоловік підійшов до ОСОБА_1 та між ними почалась сварка, але їх розборонили. Після удару у дитини було виявлено тілесні ушкодження, в зв`язку з чим вона звернулась до поліції та за направленням поліції дитину возили на огляд лікарю - експерту.

Малолітній потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав на ОСОБА_1 як на особу, що його вдарила. Більш детальних пояснень надати не зміг в силу свого віку.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_1 вважав за можливе визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з обставинами справи, встановленими органами досудового розслідування.

За таких обставин суд, переконавшись, що обвинувачений та законний представник потерпілого вірно розуміють зміст обставин провадження, за відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, після роз`яснення наслідків визнання недоцільним дослідження доказів у вигляді втрати права оскаржити фактичні обставини справи, в тому числі й кваліфікацію кримінального правопорушення в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого, його законного представника, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та висновку експерта з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого.

Згідно висновку експерта №276 від 24.06.2021 року у малолітнього ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження, зокрема, у вигляді набряку м`яких тканин в ділянці лоба більше зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень 23.06.2021 року біля 20-00 год., внаслідок удару (ударів) руками, ногами.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за обставин, встановлених судом.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також положення ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

З урахуванням фактичних обставин справи, особи винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, де проживає сам, за місцем проживання заяв та скарг на нього не надходило, не одружений, пенсіонер за віком, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів,у межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя І.О. Догарєва