КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2021 року, відносно

ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Ісламській Республіці Іран, є громадянином Туреччини, проживає у м. Стамбулі, Республіка Туреччина, не одружений, з вищою освітою, працює фотографом, раніше не судимий, розшукується компетентними органами Ісламської Республіки Іран для притягнення до кримінальної відповідальності за участь у відмиванні грошей та торгівлі людьми (ст.3 Положення про боротьбу з відмиванням грошей, ст.ст. 1,2 та 3 Закону про боротьбу з торгівлею людьми від 18.07.2004),

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
особи, стосовно якої
вирішується питання про екстрадицію ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ),
перекладача ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_12 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) відносно громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_13 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу і фактичну передачу до Ісламської Республіки Іран для притягнення до кримінальної відповідальності, а саме до 31 липня 2021 року включно, але не більше ніж на дванадцять місяців з моменту затримання.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя, з урахуванням обставин, які враховувалися слідчим суддею при попередньому розгляді, вказав, що і на даний момент є достатні підстави для подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою, оскільки продовження застосування до нього екстрадиційного арешту до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу і фактичну передачу до Ісламської Республіки Іран є єдиним достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам переховуватись з метою уникнення передачі його компетентним органам Ісламської Республіки Іран та дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки затриманого, слід продовжити застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки підстав для застосування щодо ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суд не убачає з урахуванням даних про ухилення від кримінальної відповідальності, перебування ОСОБА_14 у міжнародному розшуку, що дає достатні підстави вважати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), подала апеляційну скаргу, з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора щодо продовження екстрадиційного арешту та застосувати до ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Сторона захисту зазначає, що до ОСОБА_6 було застосовано екстрадиційний арешт 12 лютого 2021 року, який було продовжено 06 квітня 2021 року. В обох випадках, як і наразі за результатом продовження екстрадиційного арешту, захисниками ОСОБА_6 було подано апеляційні скарги на ухвали слідчих суддів, однак жодна з апеляційних скарг не була розглянута внаслідок неявки прокурора та недоставлення ОСОБА_6 на судові засідання.

Таким чином, як вважає захисник, з боку прокурорів Київської обласної прокуратури вчиняється систематичне порушення гарантованих ст. 24, 584 КПК України прав особи на перегляд рішень суду, наслідком чого є порушення ст. 5, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відношенні ОСОБА_6 .
Як вказує сторона захисту, Київська регіональна прокуратура систематично використовує інструмент начебто «завершення екстрадиційної перервірки та складання висновку», за умови його неповноти, з метою упевнення слідчого судді в тій обставині, що особа начебто підлягає видачі та з цих причин є необхідність продовження екстрадиційного арешту.

Зазначені обставини порушують принцип об`єктивності, змагальності сторін та виконання вимог ст. 584 КПК України - щодо перевірки суддею матеріалів проведення екстрадиційної перевірки.

Крім того, як зазначає апелянт, слідчим суддею не було враховано, що 04 березня 2021 року, у зв`язку з явним переслідуванням з боку Ісламської Республіки Іран, ОСОБА_14 звернувся через адміністрацію Державної установи «Київський слідчий ізолятор» з заявою - анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до Центрального міжрегіонального управління ДМС України у м. Києві та Київській області внаслідок переслідування його з боку Ісламської Республіки Іран.
30 березня 2021 року адвокатом ОСОБА_9 було отримано відповідь ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області «Про розгляд звернення», в якій зазначалось: заява-анкета ОСОБА_6 надійшла ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області 15.03.2021 року, була зареєстрована за №10443/1/8010-21 та розглядається за Законом України «Про звернення громадян»; станом на 22.03.2021 року заява ОСОБА_6 у порядку Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області до розгляду не прийнята.

За результатом отримання відповіді ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області «Про розгляд звернення» №8010.7-12173/80.3 від 22.03.2021, адвокатом ОСОБА_15 було подано адміністративний позов до Окружного адміністративного суду м. Києва на бездіяльність ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.
Згідно ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №640/9324/21 від 13 квітня 2021 року, позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито адміністративне провадження. Розгляд справи в письмовому провадженні триває.
На думку захисту, слідчий суддя не врахував того факту, що у ОСОБА_6 , під час його затримання 06 січня 2021 року в аеропорту Бориспіль, були вилучені документи, що у свою чергу унеможливлює останнім покинути територію України.
Посилається на те, що ані прокурором, ані слідчим суддею не було встановлено будь-яких відомостей з приводу здійснення ОСОБА_16 дій, пов`язаних з ухиленням від правосуддя в Ісламській Республіці Іран, або вчинення ним будь-яких дій щодо переховування. Вказує, що у ОСОБА_6 наявне житло для можливості застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.
Слідчим суддею не враховано, що на території Ірану дійсно істотно порушуються права людини, відбуваються переслідування публічних людей, зокрема, фотографів, що у свою чергу доказує той факт, що переслідування ОСОБА_6 здійснюється Іраном саме за недотримання ним вимог та правил ісламської релігії, що трактується як відступництво та за професійну діяльність, яку держава Ісламська Республіка Іран розглядає як аморальну та антиісламську.
За вказаних обставин та встановленою правозахисними організаціями поточною ситуацією в Ісламській Республіці Іран, Сем Ярі дійсно загрожують тортури та вірогідність застосування смертної кари, що є широко та безкарно застосованою в Ісламській Республіці Іран.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник посилається на те, що при розгляді клопотання суддею не було в повній мірі досліджено всі обставини та було прийнято рішення на основі обставин, що враховувались при попередньому розгляді питання про продовження запобіжного заходу.
Суддею кожного разу при розгляді питання щодо продовження запобіжного заходу має здійснюватись розгляд обставин самостійно та в повному обсязі. Виходячи з правових позицій ЄСПЛ неналежне мотивування рішень про продовження строків тримання особи під вартою є системною проблемою, яка призводить до порушення п.3 ст.5 Конвенції.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, 06 січня 2021 року під час оформлення пасажирів рейсу № 713 сполученням «Київ Стамбул» працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України виявлено та затримано громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), який значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Ісламської Республіки Іран для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, пов`язаних з торгівлею людьми та відмиванням грошей.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2021 року стосовно громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), застосовано тимчасовий арешт на 40 діб до 14 лютого 2021 року включно.
Офісом Генерального прокурора отримано запит компетентних органів Ісламської Республіки Іран про видачу ОСОБА_6 для притягнення останнього до кримінальної відповідальності за участь у відмиванні грошей та торгівлі людьми (ст. 3 Положення про боротьбу з відмиванням грошей, ст.ст. 1, 2 та 3 Закону про боротьбу з торгівлею людьми від 18.07.2004).
Доручення Офісу Генерального прокурора на проведення екстрадиційної перевірки стосовно громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_13 12 лютого 2021 року надійшло до Київської обласної прокуратури.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року до громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_13 застосовано екстрадиційний арешт до 12 квіитня 2021 року включно, в подальшому продовжено до 04 червня 2021 рокувключно.

Відповідно до ухвали слідого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року ОСОБА_14 утримується в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Запит іноземної сторони та інші документи про видачу громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_13 оформлені належним чином, відповідно до вимог Договору між Україною та Ісламською Республікою Іран про видачу правопорушників від 11.05.2004, якою врегульовані відносини між Україною та Ісламською Республікою Іран у питаннях екстрадиції.

Відповідно до наданих іноземною стороною документів, а саме відділенням 2 Державної і революційної прокуратури 33-го округу Тегерана 07 грудня 2020 року видано вирок про арешт обвинуваченого СемаЯрі, яким наказано арештувати останнього.
ОСОБА_14 розшукується за вчинення злочинів, які у порівнянні з законодавством України про кримінальну відповідальність відповідають ст. 209 (легалізації (відмиванні) майна, здобутого злочинним шлях), ч. 2 ст. 149 (торгівля людьми щодо кількох осіб за попередньою змовою групою осіб) КК України, строк покарання за які передбачено понад 1 рік позбавлення волі та відповідно є екстрадиційними злочинами.

Строк давності притягнення громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_13 до відповідальності за вчинення ним злочинних діянь, відповідно до ст. 49 КК України, не закінчився.
Запити інших держав про видачу Сема Ярі не надходили.
Відповідно інформації з філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області, стан здоров`я ОСОБА_6 задовільний, перешкод за станом здоров`я, які унеможливлюють його передачу правоохоронним органам іноземної держави, немає.
Компетентні органи України не проголошували остаточне рішення стосовно ОСОБА_6 , у зв`язку із правопорушеннями, за які вимагається його видача та не ухвалювали рішення про не порушення чи припинення переслідування у зв`язку із цими самими правопорушеннями.
Злочини, передбачені ст. 209 та ст. 149 КК України, не належать до військових злочинів і не мають політичного характеру та відповідно до положень ст. 477 КПК України кримінальне провадження не може бути розпочатим виключно за заявою потерпілого.
Фактів переслідування Сема Ярі в Ісламської Республіки Іран з політичних мотивів перевіркою не встановлено.

На території України зазначена особа не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалась.
Київською обласною прокуратурою до Офісу Генерального прокурора направлено висновок за наслідками екстрадиційної перевірки.
Офісом Генерального прокурора доручено Київській обласній прокуратурі подальше проведення екстрадиційної перевірки стосовно громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_13 .
Відповідно до інформації ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 17 травня 2021 року ОСОБА_14 не перебуває у процедурі визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

21 травня 2021 року заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) відносно громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_6 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2021 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_6 , до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу і фактичну передачу до Ісламської Республіки Іран для притягнення до кримінальної відповідальності, а саме до 31 липня 2021 року включно, але не більше ніж на дванадцять місяців з моменту затримання.
Розглядаючи клопотання прокурора про застосування екстрадиційного арешту, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 584 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею не були дотримані в повному обсязі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 585 КПК України, за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 585 КПК України при вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: 1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; 3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; 4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_6 екстрадиційного арешту, слідчий суддя, виходячи з наявних даних, прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора, з огляду на наявність ризику ухилення ОСОБА_6 від правоохоронних органів та дійшов висновку про необхідність продовження відносно останнього саме екстрадиційного арешту.

Разом з тим, як вважає колегія суддів, продовжуючи застосування відносно ОСОБА_6 екстрадиційного арешту, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, а саме вимог ст.ст. 584, 585 КПК України, які істотно вплинули на правильність прийнятого рішення та тягнуть за собою його скасування.

Так, одне лише зазначення в ухвалі слідчого судді про продовження застосування екстрадиційного арешту про те, що особа може здійснити дії щодо ухилення від правоохоронних органів, без достатнього обґрунтування, є недостатнім.

Як такого виняткового випадку щодо необхідності продовження застосування до ОСОБА_6 екстрадиційного арешту, з урахуванням конкретних обставин справи та даних щодо особи останнього в їх сукупності, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням положень ст. 585 КПК України суду належало з`ясувати чи подальше тримання ОСОБА_6 під вартою до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу і фактичну передачу до Ісламської Республіки Іран для притягнення до кримінальної відповідальності, є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, однак суд цього не зробив.

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Боротюк проти України" п. 62).

За таких обставин, необхідності подальшого обмеження права особи на свободу у найтяжчій формі, з урахуванням тривалого терміну тримання ОСОБА_6 під вартою та можливого тривалого часу подальшого здійснення процедур пов`язаних з екстрадицією, в контексті зазначеного провадження немає.

Крім того, продовжуючи до ОСОБА_6 екстрадиційний арешт, слідчим суддею не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Розглядаючи клопотання прокурора та приймаючи рішення про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, колегія суддів враховує наявність ризику ухилення останнього від правоохоронних органів та відповідно до статті 585 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики, вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується, міцність соціальних зв`язків особи, відсутність будь яких претензій до ОСОБА_6 зі сторони правоохоронних органів Республіки Туреччина, громадянином якої він являється, та України, де він був затриманий.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді, якою задоволено клопотання прокурора та визнано наявність підстав для подальшого утримання громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_6 , під вартою та продовжено застосування відносно нього екстрадиційного арешту до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу і фактичну передачу до Ісламської Республіки Іран для притягнення до кримінальної відповідальності,як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону України, підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про застосування щодо громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши його не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, до 31 липня 2021 року включно, який забезпечить виконання останнім, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422, 584, 585 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 ,в інтересах ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2021 року, якою задоволено клопотання заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_12 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) відносно громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу і фактичну передачу до Ісламської Республіки Іран для притягнення до кримінальної відповідальності, а саме до 31 липня 2021 року включно, але не більше ніж на дванадцять місяців з моменту затримання скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_12 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) відносно громадянина Республіки Туреччина, ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , - задовольнити частково.

Застосувати відносно громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу і фактичну передачу до Ісламської Республіки Іран для притягнення до кримінальної відповідальності, а саме до 31 липня 2021 року включно.

ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити з-під варти в залі суду.

Покласти на громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі ч.5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:
- не залишати без дозволу органу, який здійснює екстрадиційну перевірку, місце домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 31 липня 2021 року включно.
Роз`яснити ОСОБА_17 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську обласну прокуратуру.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3849/2021
Єдиний унікальний номер 761/18752/21
Категорія: ст. 591 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_18
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1