Справа № 296/1814/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2021 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Житомирі клопотання прокурора відділу захисту дітей та протидії насильства Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 від 28.01.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Прокурор відділу захисту дітей та протидії насильства Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням про накладення арешту на майно.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України під час розгляду клопотання здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами.

Прокурор у судовому засіданні клопотання просить повернути для доопрацювання.

Захисник як представник власників майна у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки вилучене майно не визнано речовими доказами і обшук проведено з порушенням вимог законодавства.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення прокурора, захисника, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, всупереч вимог ст.171 КПК України у клопотанні не зазначено власників кожної вилученої речі та документа; документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти та докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження особами таким майном; підстави і мету та відповідне обґрунтування необхідності арешту кожної зазначеної у клопотанні речі та документа.
Також до матеріалів клопотання не долучено доказів на підтвердження визнання майна речовим доказом.

Згідно ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.98, 99, 132, 171-173 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора відділу захисту дітей та протидії насильства Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно повернути прокурору для усунення недоліків.
Встановити строк для усунення зазначених недоліків 72 години з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1