ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 633/54/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2086/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст. 249 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, без участі представника потерпілого ОСОБА_8 , належним чином повідомленого про розгляд справи, від якого надійшла заява про розгляд справи без нього, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою обвинуваченого та прокурора на вирок Печенізького районного суду Харківської області від 18 03 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Печеніги Печенізького району Харківської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України з призначенням покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов прокурора Чугуївської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Печенізької селищної ради Харківської області задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави, зарахувавши кошти до бюджету Печенізької селищної ради Харківської області шкоду у розмірі 18 496 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави в особі Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса витрати на проведення експертизи у розмірі 8 172 грн.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печенізького районного суду Харківської області від 18 05 2020 року, ухвалено скасувати після набрання вироком законної сили.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вищевказаним вироком встановлено, що 07 травня 2020 року, близько 13 - 00 години, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи намір на незаконне зайняття рибним промислом за допомогою заборонених знарядь лову, рибальською сіткою та 2-х риболовецьких екранів із сітки, прибув до Печенізького водосховища, розташованого біля гідровузла в урочищі «Пристин» на відстані 1,5 км від смт. Печеніги Печенізького району Харківської області(495422 ч.ш. 366884 с.д.), більш точну відстань під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, де реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним промислом, не маючи законного дозволу, який видається Державним комітетом рибного господарства України, відповідно до наказу №19 від 12.02.1999 року «Про затвердження Правил любительського і спортивного рибальства», відповідно до п.3.3., незаконно встановив риболовецьку сітку розміром: L-30 м; h-1,5 м; а-35 мм, а також два риболовецькі екрани з ліскової сітки розмірами: ширина -1м; довжина-1м.
Після чого, ОСОБА_7 , діючи умисно, таємно, протиправно, в порушення вимог статті 38 Закону України «Про тваринний світ», Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», п. п. 3.1, 3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства у внутрішніх водоймах України», затверджених наказом Державного комітету Рибного господарства України», затверджених наказом Державного комітету Рибного господарства України №19 від 15 лютого 1999 року, п.п. 14,11 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства», відповідно до якого забороняється лов риби з використанням промислових та інших знарядь лову, виготовлених з сітеснастних та інших матеріалів усіх видів найменувань, способом загат і спуску води з водоймищ, із застосуванням забороненого знаряддя лову», здійснив вилов цінних порід риби, а саме: плітки у кількості 216 шт. вартість якої, згідно висновку експертів №21052/21053 за результатами проведення комплексної судової інженерно-екологічної та економічної експертизи складає 18 360 гривень, та окуня у кількості 8 шт. вартість якої, згідно висновку експертів №21052/21053 за результатами проведення комплексної судової інженерно-екологічної та економічної експертизи складає 136 гривень, на загальну суму 18 496 гривень, що відноситься до водних живих ресурсів загальнодержавного значення, чим заподіяв істотної шкоди водним біоресурсам, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 11 2011 року за № 1209 «Про затвердження такс для нарахування розміру відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок незаконного видобутку (збору) або знищення цінних видів водних біоресурсів».

Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 1 ст. 249 КК України, тобто незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить про скасування вироку та призначення нового судового розгляду в іншому складі суду.

В обґрунтування своїх апеляційних доводів зазначив, що оскільки він є юридично необізнаною людиною, а звернутися до фахівців в області права можливості не мав, то до кінця не розумів наслідків розгляду справи в порядку ст. 349 КПК України, у зв`язку з чим розгляд справи у вказаному порядку було проведено безпідставно.

Крім того, вказує, що оскільки він хоча формально і визнав вину у скоєному, проте не відмовлявся від дачі показань, у зв`язку з чим його допит у судовому засіданні був обов`язковим.

Водночас обвинувачений наголошує на неналежному дослідженні та наданні оцінки судом першої інстанції таким доказам, як: акт знищення виловленої риби та висновку інженерно-економічної експертизи (а.с. 73-74).

Вказаний вирок було оскаржено також прокурором у кримінальному провадженні, проте до початку розгляду справи останній відмовився від свої апеляційних вимог, надавши письмову заяву.

Позиції учасників апеляційного провадження.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор не вбачала підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Представник потерпілого ОСОБА_8 про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині неналежного дослідженні та надання оцінки судом першої інстанції таким доказам, як: акт знищення виловленої риби та висновку інженерно-економічної експертизи, колегія суддів дійшла висновку, про відсутність підстав для їх врахування при апеляційному перегляді, оскільки кримінальне провадження було розглянуто у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши обсяг доказів, які підлягають дослідженню допитом обвинуваченого та наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Як регламентовано частиною 3 статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Аналізуючи положення ст.349 КПК України, можна виділити такі умови для проведення судового розгляду в порядку ч. 3 вказаної статті: 1) відсутність заперечень учасників судового розгляду щодо застосування процедури розгляду, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України; 2) погодження сторін із фактичними обставинами справи; 3) добровільність та істинність їхніх позицій; 4) переконаність суду в правильності розуміння сторонами обставин, що не оспорюються, і позбавлення права на апеляційне оскарження.
Відсутність заперечень розуміється як погодження сторін судового розгляду із недоцільністю дослідження доказів у провадженні через те, що ніхто не оспорює ці факти. Визнання фактичних обставин істинними означає сприйняття їх такими, що відповідають реальній дійсності й достатніми для доведення винуватості обвинуваченого. Суд зобов`язаний перевірити добровільність та істинність позиції сторін, які виявляються в особистому волевиявленні на основі внутрішнього переконання й відсутності психічного або фізичного впливу на учасників судового процесу, а також роз`яснити наслідки застосування скороченого судового розгляду.

З метою перевірки наявності у суду першої інстанції підстав для проведення судового розгляду в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, було прослухано звукозапис судового засідання від 18 03 2021 року відповідно до якого встановлено, що після оголошення змісту обвинувального акту, встановлення особи обвинуваченого, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_7 , який визнав свою винуватість у вчиненому та не заперечував проти задоволення цивільного позову, суд першої інстанції поставив перед учасниками кримінального провадження питання щодо обсягу та порядку дослідження доказів, та отримав згоду як прокурора так і обвинуваченого на здійснення скороченого порядку їх дослідження.

Як вбачається з висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 2 березня 2018 року в справі № 521/11693/16-к, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак, дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені у ст.91 КПК України. Тобто, законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст.349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Незалежно від обсягу доказів, які досліджуватимуться судом, зокрема, внаслідок визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, допит обвинуваченого здійснюється обов`язково.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, допит обвинуваченого ОСОБА_7 проводився досить детально як прокурором так і судом. Підтвердженням цього є журнал судового засідання від 18 березня 2021 року, аудіо та відео записи, якими було зафіксовано вказане судове засідання (а.с. 57-62). Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував правильність розуміння обвинуваченим зазначених обставин.

Крім того, в судовому засіданні від 18 березня 2021 року суд першої інстанції, встановивши позицію обвинуваченого щодо визнання ним у повному обсязі своєї вини у вчиненому, у доступній, чіткій та конкретизованій формі роз`яснив йому суть норми, передбаченої ч.3 ст. 349 КПК України, виклавши при цьому її зміст. При цьому переконався, що учасники кримінального провадження правильно та точно розуміють зміст вказаної норми, її суть сприйнята правильно а позиції учасників є добровільними.

Матеріали кримінального провадження містять розписку ОСОБА_7 про отримання ним пам`ятки про права та обов`язки (а.с. 27), а відповідно текст даної пам`ятки містить в собі роз`яснення суті ст. 349 КПК України і її наслідків, зокрема того, що обвинувачені будуть позбавлені права оскаржити вирок суду першої інстанції в частині встановлення фактичних обставин справи та доведеності їх вини в інкримінованих злочинах.

З урахуванням викладеного, твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність його згоди на розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку, а саме на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріали справи.

На думку колегії суддів не знайшли свого підтвердження і посилання обвинуваченого на відсутність у нього можливості звернення за допомогою до фахівців у галузі права, оскільки як вбачається з звукозапису судового засідання від 18 03 2021 року, у підготовчому судовому засіданні ОСОБА_7 відмовився від захисника, вказавши при цьому, що його позиція є добровільною і не обумовлена фінансовим положенням.

Отже, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Печенізького районного суду Харківської області від 18 03 2021 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4