КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0011582 стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 03.06.2016 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки;
- 23.06.2016 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 289, ст. 290, ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки;
- 20.06.2018 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України на 5 років 4 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;
- 06.09.2019 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 289, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України на 5 років 4 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,

_________________________________________________________________
Справа №11-кп/824/750/2021 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Категорія: ч. 2 ст. 289 КК України Доповідач ОСОБА_1
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України, та йому призначено покарання:
- за ч. 1 ст. 289 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що йому належить.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що йому належить.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, враховуючи, що ОСОБА_8 вчинив злочини до постановлення вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06 вересня 2019 року, яким його визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці з конфіскацією майна, що йому належить, - за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна, що йому належить.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено обраховувати з 20.07.2020 року.
У строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_8 за сукупністю злочинів, зараховано покарання, відбуте частково за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06.09.2019 року.
Крім того, зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення в період з 11.11.2016 року по 20.06.2017 року та з 21.06.2017 року по 05.09.2019 року включно, згідно розрахунку проведеного та зазначеного у вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06.09.2019 року, який набрав законної сили.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено та постановлено стягнути на її користь з обвинуваченого ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди - 55 840 грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задоволено та постановлено стягнути на його користь з обвинуваченого ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди - 20 000 грн.
Уточнений цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 задоволено та постановлено стягнути на його користь з обвинуваченого ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди - 30 000 грн.

Також цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_8 , 12.12.2014 року приблизно о 02 годині, перебував поблизу будинку №100/2 по проспекту Голосіївському в м. Києві, де помітив припаркований автомобіль «Toyota Mark», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 , та вирішив ним незаконно заволодіти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених ножиць відчинив двері автомобіля «Toyota Mark», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 , після чого запустив двигун вказаного транспортного засобу, прокрутивши ножицями серцевину замка запалювання, почав рух та з місця вчинення злочину поїхав, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_13 матеріальної шкоди в розмірі 66 000 гривень.
Крім того, ОСОБА_8 , 21.07.2015 року приблизно о 02 годині, перебував поблизу будинку №21/14 по вул. Ломоносова в м. Києві, де помітив припаркований автомобіль «Mazda 626», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 , та вирішив ним незаконно заволодіти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених ножиць відчинив двері автомобіля «Mazda 626», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 , після чого запустив двигун вказаного транспортного засобу, прокрутивши ножицями серцевину замка запалювання, почав рух та з місця вчинення злочину поїхав, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_10 матеріальної шкоди в розмірі 55 840 гривень.
Крім того, ОСОБА_8 , 05.10.2015 року приблизно о 01 год. 30 хв., перебував поблизу будинку №152-А по проспекту Лобановського в м. Києві, де помітив припаркований автомобіль «Mazda 626», державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_11 , та вирішив ним незаконно заволодіти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених ножиць, відчинив двері автомобіля «Mazda 626», державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_11 , після чого запустив двигун вказаного транспортного засобу, прокрутивши ножицями серцевину замка запалювання, почав рух та з місця вчинення злочину поїхав, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_11 матеріальної шкоди в розмірі 92 161 гривня.
Крім того, ОСОБА_8 , 22.12.2015 року у невстановлений час, перебував поблизу будинку №6 по вул. Василя Касіяна в м. Києві, де помітив припаркований автомобіль «Mitsubishi Lancer 1», державний номерний знак НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_14 , та вирішив ним незаконно заволодіти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовленого ключа відчинив двері автомобіля «Mitsubishi Lancer 1», державний номерний знак НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_14 , після чого запустив двигун вказаного транспортного засобу, прокрутивши ключем серцевину замка запалювання, почав рух та з місця вчинення злочину поїхав, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_14 матеріальної шкоди в розмірі 64 457 гривень.
Крім того, ОСОБА_8 , 30.07.2016 року приблизно о 02 год. 30 хв., перебував поблизу будинку №48 по вул. Академіка Заболотного в м. Києві, де помітив припаркований автомобіль «Peugeot», державний номерний знак НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_15 , та вирішив ним незаконно заволодіти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених ножиць відчинив двері автомобіля «Peugeot», державний номерний знак НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_15 , після чого запустив двигун вказаного транспортного засобу, прокрутивши ножицями серцевину замка запалювання, почав рух та з місця вчинення злочину поїхав, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_15 матеріальної шкоди в розмірі 60 000 гривень.
Крім того, ОСОБА_8 , 11.10.2016 року у невстановлений час, перебував поблизу будинку №35 по вул. Деміївській в м. Києві, де помітив припаркований автомобіль «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_12 , та вирішив ним незаконно заволодіти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених ножиць, відчинив двері автомобіля «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_12 , після чого запустив двигун вказаного транспортного засобу, прокрутивши ножицями серцевину замка запалювання, почав рух та з місця вчинення злочину поїхав, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди в розмірі 68 873 гривні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, просить, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, перерахувати йому у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 11.11.2016 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, а також прокурора, який не заперечував проти її задоволення, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому висновки суду, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом та незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, що відповідає юридичній кваліфікації діянняза ч. 1 ст. 289 та ч. 2 ст. 289 КК України, колегія суддів не переглядає, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорюються.
При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65, ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, його особи, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, що також ніким з учасників судового розгляду не оспорюється, а тому й відсутні апеляційні підстави для визнання призначеного обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність.
Доводи ж обвинуваченого щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при зарахуванні строку попереднього ув`язнення у строк покарання є слушними.

Так, відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у передбачених КПК України випадках застосовується до підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року №838-VIII, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18 травня 2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року, зміст ч. 5 ст. 72 КК України викладено в новій редакції, а саме - попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Вирішуючи питання про те, якою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено в частинах 2 і 3 ст. 4 КК України, тобто застосовувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність.

Щодо питання застосування правил зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України у відповідній редакції, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17) зазначила, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VII; якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Зі змісту вироку суду першої інстанції слідує, що ОСОБА_8 початок строку відбуття покарання ухвалено обраховувати з 20.07.2020 року; у строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_8 за сукупністю злочинів, зараховано покарання, відбуте частково за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06.09.2019 року, та зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11.11.2016 року по 20.06.2017 року та з 21.06.2017 року по 05.09.2019 року включно, згідно розрахунку проведеного та зазначеного у вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06.09.2019 року, який набрав законної сили.

Відповідно до вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06.09.2019 року, яким ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289 КК України призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, що йому належить, та на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, за який він засуджується цим вироком, та злочину, за який його засуджено вироком Деснянського районного суду м. Києва від 20.06.2018 року на 5 років 4 місяці позбавлення волі з конфіскацію майна, що йому належить, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено остаточне покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що йому належить, і ухвалено обраховувати строк відбування покарання з 06 вересня 2019 року, зараховано у строк відбуття покарання, відповідно до вироку Деснянського районного суду м. Києва від 20.06.2018 року, згідно з ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року), ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 11.11.2016 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі та, згідно з ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 року), зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 05.09.2019 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Між тим, з матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що строком попереднього ув`язнення ОСОБА_8 в даному провадженні, тобто періодом, коли він утримувався під вартою, є період:

- з 11.11.2016 року (ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.11.2016 року ОСОБА_8 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою (т. 3 а.п. 71-72)) по 05.07.2017 року (ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.07.2017 року задоволено клопотання ОСОБА_8 та змінено ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт і звільнено ОСОБА_8 з-під варти в залі суду (т. 4 а.п. 61-62));
- з 05.02.2018 року (вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 05.02.2018 року ОСОБА_8 був засуджений за ч. 1 та ч. 2 ст. 289, ч. 1 та ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 71 КК України на 5 років 4 місяці позбавлення волі та до нього застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, із взяттям під варту в залі суду, який ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 29.05.2018 року було скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції, а запобіжний захід - тримання під вартою залишено без змін, з продовженням строку його дії на 60 днів (т. 5 а.п. 99-104, т. 6 а.п. 189-194)) по 19.06.2019 року (ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.06.2019 року ОСОБА_8 скасовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки він засуджений до реального покарання у виді позбавлення волі - 20.06.2018 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України на 5 років 4 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна та відбуває покарання, і перебуває в СІЗО, у зв`язку з наявністю стосовно нього на розгляді в судах м. Києва ряду кримінальних проваджень, по яким йому обрано запобіжні заходи у виді тримання під вартою (т. 8 а.п. 29-30)).

Оскільки у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_8 засуджено за вчинення низки злочинів (6 епізодів злочинної діяльності), при цьому перший епізод він вчинив 12 грудня 2014 року, другий 21 липня 2015 року, третій 05 жовтня 2015 року, четвертий 22 грудня 2015 року, п`ятий 30 липня 2016 року, а останній 11 жовтня 2016 року, тобто до 20 червня 2017 року, то під час зарахування йому попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VII від 26 листопада 2015 року, за яким зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VII від 26 листопада 2015 року), вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 11.11.2016 року по 05.07.2017 року та з 05.02.2018 року по 19.06.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому слід вказати, що, визначаючи такий період строку попереднього ув`язнення ОСОБА_8 , що підлягає зарахуванню у строк його покарання, відповідно до матеріалів даного кримінального провадження, колегія суддів жодним чином не втручається у вирок Деснянського районного суду м. Києва від 20.06.2018 року та не погіршує становище обвинуваченого, адже вироком Деснянського районного суду м. Києва від 20.06.2018 року зараховано у строк відбуття покарання, згідно з ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 11.11.2016 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі та, згідно з ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 року), зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 19.06.2018 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі, тобто в тому числі і період з 05.07.2017 року по 05.02.2018 року, коли ОСОБА_8 під вартою не утримувався та 29.10.2017 року вчинив злочин, за який він засуджений цим вироком, але зараховано його без урахування положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VII від 26.11.2015 року), які підлягають застосуванню до визначеного апеляційним судом строку попереднього ув`язнення ОСОБА_8 у даному провадженні - з 11.11.2016 року по 05.07.2017 року та з 05.02.2018 року по 19.06.2019 року, що в даному випадку зумовлює зарахування більшого терміну відбутого ОСОБА_8 покарання.

За викладеним, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 підлягає зміні на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України у зв`язку з необхідністю застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VII від 26 листопада 2015 року), внаслідок чого ОСОБА_8 слід зарахувати у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 11.11.2016 року по 05.07.2017 року та з 05.02.2018 року по 19.06.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Також, з урахуванням того, що за даним вироком ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна, що йому належить, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, вчинених за даним вироком, та за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06.09.2019 року, відповідно до якого ухвалено обраховувати ОСОБА_8 строк відбування покарання з 06.09.2019 року та при цьому зараховано у строк покарання і період перебування ОСОБА_8 під вартою з 20.06.2019 року по 05.09.2019 року, то, з огляду на зарахування у строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_8 , частково відбутого ним покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06.09.2019 року, яке слід зарахувати з 06.09.2019 року по 18.02.2021 року, ОСОБА_8 слід вважати таким, що повністю відбув покарання, призначене вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2020 року.

Разом з тим, колегія суддів не вирішує питання щодо звільнення з-під варти ОСОБА_8 , оскільки Подільським районним судом м. Києва розглядається кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та йому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
За наведеним, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року стосовно ОСОБА_8 змінити.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції 26.11.2015 року), зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11.11.2016 року по 05.07.2017 року та з 05.02.2018 року по 19.06.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання частково відбуте ним покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06.09.2019 року, з 06.09.2019 року по 18.02.2021 року та вважати ОСОБА_8 таким, що повністю відбув покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2020 року.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання її копії.
Судді:
___________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3