ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000574 від 05.05.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за контрактом - солдата військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ

До Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000574 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Разом із обвинувальним актом до суду надійшла скріплена підписами письмова угода про примирення, укладена між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений визнав вину в пред`явленому йому обвинуваченні, просив угоду затвердити.

Потерпілий підтримав позицію обвинуваченого.

При цьому потерпілий та обвинувачений вказали, що угоду уклали добровільно, без примусу чи обіцянок.

Прокурор також просив суд затвердити вказану угоду про примирення.

Судом виконано вимоги положень статей 473, 474, 476 КПК України.

Суд, вивчивши обвинувальний акт з угодою про примирення, заслухавши думку учасників процесу, звертає увагу на наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути обвинувальний акт прокурору.
Пунктом 1 частини 1 статті 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
У відповідності до ст. 474 КПК України, після перевірки угоди на відповідність чинному законодавству, суд ухвалює рішення про затвердження угоди про примирення чи відмови у затвердженні угоди у разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість, виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Як видно зі змісту угоди про примирення, в ній викладені фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, вказівка про беззастережне визнання вини підозрюваним у суді і вказується це як обов`язок підозрюваного, визначені обставини, що пом`якшують покарання як щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, є посилання на позитивну характеристику обвинуваченого, що він раніше не судимий та що проходить військову службу за контрактом. Обставини, які обтяжують покарання відсутні.
Також сторони узгодили покарання для підозрюваного. Так, сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому, а саме: із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 6 (шести) місяців обмеження волі, на підставі ст. 58 КК України замінити призначене покарання на службове обмеження строком на 6 (шість) місяців з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків із суми грошового забезпечення. В угоді отримана згода обвинуваченого на призначення вказаного покарання.

В угоді вказані наслідки укладення і затвердження угоди, які роз`яснені підозрюваному, прокурору та потерпілому, роз`яснено про обмеження апеляційного та касаційного оскарження вироку на підставі угоди, роз`яснено право підозрюваного на справедливий судовий розгляд. Міститься також вказівка про те, що завдану злочином шкоду в розмірі 80 430 грн. потерпілому відшкодовано шляхом повернення мотоцикла.

Проаналізувавши зміст угоди на відповідність вимогам закону, суд встановив наступне.
При укладанні угоди та узгодженні призначеного покарання сторонами не враховано вимог кримінального закону про призначення покарання.
Так, відповідно до ч.1 ст.289 КК України встановлена кримінальна відповідальність за незаконне заволодіння транспортним засобом у виді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк.
Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до ст.66 КК України визначені обставини, що пом`якшують кримінальну відповідальність, і зокрема, у п.1 цієї статті такими обставинами визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст.58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.
Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання
Таким чином, призначення покарання нижче від найнижчої межі в даному випадку можливе тоді, якщо судом буде встановлено наявність кількох пом`якшуючих обставин та якщо суд вважатиме за можливе призначити покарання у виді обмеження волі на строк не більше двох років. При цьому службове обмеження призначається на той самий строк. Найнижчою межею санкції ч.1 ст.289 КК України є три роки обмеження волі.
Разом з тим, відповідно до вимог ст.69 КК України при призначенні покарання нижче від найнижчої межі суд не може призначити покарання нижче від найнижчої межі встановленої для такого виду покарання у загальній частині КК України.
Відповідно до вимог ст.61 КК України найнижчої межею для покарання у виді обмеження волі є один рік. В той же час, в угоді сторони узгодили покарання із застосуванням положень статей 69, 58 КК України у виді шести місяців обмеження волі, яке слід замінити на 6 місяців службового обмеження із відрахуванням 10 відсотків із суми грошового забезпечення. Вказане положення угоди суперечить вищенаведеним вимогам КК України.
Крім того, щодо пом`якшуючих обставини, які вказані в змісті угоди як підстава для застосування положень ст.69 КК України, то суд зазначає, що з обвинувального акта та угоди неможливо встановити в чому саме виразилося щире каяття обвинуваченого та активне сприяння в розкритті злочину. У судовому засіданні обвинувачений, підтримуючи клопотання про затвердження угоди про примирення, вказав, що вину визнав і щиро розкаюється. Однак, цієї обставини та вказівки про активне сприяння розкриттю злочину без конкретизації в чому таке сприяння полягало, не є достатньою підставою для застосування положень ст.69 КК України.
Крім того, згідно вимог КПК України вимагається добровільність укладення угоди і можливість сприяння у цьому іншої особи, погодженої сторонами, однак не слідчим, прокурором чи суддею. Водночас, як видно з наданої суду угоди про примирення, вона складалася в приміщенні військової прокуратури Білоцерківського гарнізону, в її тексті міститься роз`яснення наслідків затвердження угоди для прокурора, що не є стороною цієї угоди, а на останні й сторінці містяться дані про посаду та прізвище з ініціалами прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону капітана юстиції ОСОБА_6 . Вказана обставина ставить під сумнів те, що угода потерпілим і обвинуваченим про примирення була укладена добровільно.
Тому, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам закону, суд не вбачає законних підстав для її затвердження, з огляду на те, що умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та Закону.

Згідно з вимогами статті 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання. Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Якщо суд відмовляє в затвердженні угоди, досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», зокрема вказано, що за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має право повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК України, у разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, та відмови у затвердженні угоди.
Оскільки угоду в даному кримінальному провадженні було досягнуто під час досудового розслідування, клопотання, пов`язане з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення, прокурором до суду не подавалось, тому суд, відповідно до положень ч. 7 ст. 474 КПК України, вважає за доцільне повернути обвинувальний акт прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст. 314, 468-474 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Відмовити в затвердженні угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000574 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000574 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України повернути прокурору для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1