ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2076/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" травня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали заяви адвоката ОСОБА_2 , поданої в інтересах ОСОБА_3 , про забезпечення прав і свобод особи, яка тримається під вартою, в порядку ст. 206 КПК України

ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , поданої в інтересах ОСОБА_3 , про забезпечення прав і свобод особи, яка тримається під вартою, в порядку ст. 206 КПК України.

На обґрунтування клопотання заявник вказує, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000232 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, чч. 2 та 4 ст. 296, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 289 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_4 та застосовано до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 16 червня 2021 року включно, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0000232, без визначення розміру застави.

Станом на день звернення до суду зі скаргою підозрюваний ОСОБА_3 знаходиться в Ізоляторі тимчасового тримання ГУ НП України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, 7, що територіально відноситься до Дарницького району у місті Києві.

Сторона захисту припускає, що підставою для тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_3 в Ізоляторі тимчасового тримання ГУ НП України в м. Києві є постанова слідчого про застосування заходів безпеки, проте на запити адвоката та підозрюваного вказана постанова надана не була, оскільки підписана з грубим порушенням вимог кримінального закону, а отже його тримання під вартою у зазначеній установі прямо суперечить вимогам Закону України «Про попереднє ув`язнення», що свідчить про порушення прав підозрюваного, як попередньо ув`язненої особи, які підлягають негайному відновленню шляхом зобов`язання слідчого негайно вжити заходів для переведення ОСОБА_3 з Ізолятора тимчасового тримання до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» на строк дії запобіжного заходу відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року.

Вивчивши матеріали скарги та долучені до неї документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі по тексту КПК України) завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог статті 11 КПК України під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

При цьому, у статті 28 Конституції України зазначається про те, що кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

Аналогічна позиція дублюється і у статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначено, що підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Як вбачається зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_4 та застосовано до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 16 червня 2021 року включно, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0000232, без визначення розміру застави.

Отже, наведене дає підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_3 утримується під вартою на підставі вмотивованого рішення суду про обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто не є особою, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили чи не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому КПК України порядку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Так, згідно відповіді на запит суду, наданої начальником ІТТ ГУНП у м. Києві від 27.05.2021 року за №1503/125/32/01-202, ОСОБА_3 утримується на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 26.04.2021 та постанови старшого слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 про застосування заходів безпеки, якою визначено утримання підозрюваного в умовах ІТТ м. Києва на підставі стст. 40, 42, 110 КПК України, стст. 2, 7, 8, 19, 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні».

Водночас, статтею 206 КПК України, якою обґрунтовує свої вимоги захисник, передбачено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».

Отже, ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. Поряд з цим, вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів.

При цьому, частиною другої статті 206 КПК України закріплені умови при наявності яких здійснюється з`ясування підстав позбавлення волі певної особи з її доставкою до слідчого судді, а саме: якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, головним чинником має бути наявність обґрунтованої підозри вважати, що особа тримається під вартою без наявності судового рішення.

Таким чином, оскільки, клопотання подано в порядку ст. 206 КПК України і відповідно слідчий суддя ухвалює рішення в межах процедури, яка передбачена кримінальним процесуальним законом.

Отже, встановлені вище обставини, а саме те, що ОСОБА_3 утримується в Ізоляторі тимчасового тримання на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 26.04.2021 року та у зв`язку із застосуванням до нього заходів безпеки у відповідності до постанови старшого слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 , свідчать про існування правової підстави для утримання підозрюваного під вартою у зазначеній установі.

Крім того, слідчий суддя наголошує на тому, що в даному випадку не перевіряє наявність приводів та підстав для застосування заходів безпеки до підозрюваного ОСОБА_3 , оскільки таке питання має вирішуватись слідчим суддею в окремому порядку, а саме при розгляді скарги за ст.303 КПК України.

Так, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки.

Таким чином, слідчий суддя не вбачає правових підстав для задоволення скарги адвоката ОСОБА_2 , поданої в інтересах ОСОБА_3 , про забезпечення прав і свобод особи, яка тримається під вартою, в порядку ст. 206 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись стст. 2, 7, 8, 11, 26, 206, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_2 , поданої в інтересах ОСОБА_3 , про забезпечення прав і свобод особи, яка тримається під вартою, в порядку ст. 206 КПК України залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_6