Провадження № 1-кп/591/106/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 березня 2021 року Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миропілля, Краснопільського району, Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України закінчений замах на умисне вбивство, а саме в тому, що він 16.06.2018 близько 11 год. 00 хв., перебуваючи поблизу бару «Лагуна», що знаходиться по вул. Набережна р. Стрілки м. Суми, зустрівся з раніше не знайомими йому ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , після чого з метою спільного розпиття спиртних напоїв направилися до бару «Кеп», що знаходиться по вул. Іллінській у м. Суми.

В подальшому, близько 13 год. 16.06.2018, під час спільного розпиття спиртних напоїв в барі «Кеп» між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_8 виник умисел на заподіяння смерті ОСОБА_6 .

З метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на умисне вбивство ОСОБА_6 , ОСОБА_8 під надуманим приводом щодо вирішення питань, які виникли в ході конфлікту, спонукав ОСОБА_6 та ОСОБА_9 вийти з приміщення бару, після чого вони направились до недобудованої будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Перебуваючи на прилеглій до будівлі території, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 з метою скоєння умисного вбивства ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, тобто діючи з прямим умислом, тримаючи ніж у правій руці наніс ОСОБА_6 чотири удари ножем в область тулубу, в результаті чого останній отримав множинні колото-різані поранення грудної клітки зліва (три рани) та черевної стінки зліва у зоні крилопідвздошної кістки. Після спричинення вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_8 вважаючи, що виконав всі дії, направлені на скоєння умисного вбивство останнього, з місця вчинення злочину зник у невстановленому напрямку. Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 було госпіталізовано до Сумської обласної клінічної лікарні, де він проходив стаціонарне лікування.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 622 від 14.09.2018 у громадянина. ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження: 3 (три) колото-різані рани лівої полови грудної клітки спереду, дві з яких проникають у плевральну та черевну порожнини, з пошкодженням лівої легені, лівого куполу діафрагми та селезінки, непроникаюча колото-різана рана лівої пахової ділянки.

Колото-різана рана 7-го межребір`я та колото-різана рана лівої пахової ділянки кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Проникаючі 2 (дві) колото-різані рани у плевральну та черевну порожнини з пошкодженням лівої легені, купола діафрагми зліва, селезінки, є небезпечними для життя і кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Але суд вважає пред`явлене обвинувачення недоведеним, виходячи з таких підстав.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 хоча і зазначав, що вину визнає частково, натомість наполягав, що він захищався від протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які намагалися 16.06.2018 року його пограбувати та вбити. Про обставини того дня ОСОБА_8 розповів, що перебував разом з вказаними особами, а також - з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 спочатку в кафе «Лагуна», а потім - в барі «Кеп», де вони разом розпивали спиртні напої. Коли він розраховувався за напої, то всі присутні бачили у нього грошові кошти та мобільний телефон. Потім ОСОБА_6 та ОСОБА_9 запропонували йому вийти та, коли вони йшли до недобудови у сквері по вул. Іллінській в м. Суми, то ОСОБА_6 вихопив у нього барсетку, вимагаючи гроші та телефон, потім наніс йому удар по голові, зламав палець на руці (коли виривав барсетку). В цей час ОСОБА_9 бив його ногами. Він вимушений був захищатись, тому схопив ніж «бабочку», який знаходився у нього перед цим в барсетці та який випав, коли ОСОБА_6 виривав у нього барсетку, та почав махати ним. А коли ОСОБА_6 та ОСОБА_9 втекли, то він побачив на ножі кров, дуже злякався, що когось порізав. Але, якби він не захищався, то ОСОБА_6 та ОСОБА_9 його б вбили. Вважає, що причина конфлікту - це вживання алкоголю.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що в той день він разом з 4 особами, у тому числі з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розпивали спиртні напої, потім він ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пішли до іншого кафе, де продовжили вживати алкоголь. А коли відійшли до кущів, то обвинувачений наніс йому декілька ударів ножем (2 удари коли він стояв, та два удари коли перебував лежачи), нічого при цьому не пояснюючи, а він відчув сильний біль, після чого конфлікт завершився. Вважає, що причина конфлікту - це вживання алкоголю та обвинувачений не мав наміру позбавити його життя. Але, при цьому, повідомив суду, що в кафе виник конфлікт з приводу неприязних стосунків (він мав декілька судимостей, в основному крадіжки та грабіж, а ОСОБА_8 також був судимий (зі слів потерпілого), тому з приводу цього ОСОБА_8 намагався словесно принизити ОСОБА_6 . ОСОБА_9 також отримав ножові поранення.

Потерпілий ОСОБА_6 під час судового розгляду помер з причин, що не пов`язані з обставинами описаними в обвинуваченні (а.с.210 т.3).

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердив те, що в той день розпивав спиртні напої з обвинуваченим та потерпілим у барі «Лагуна», а потім у барі «Кеп» та що між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 виникав якийсь конфлікт з приводу передачі йому обвинуваченим грошей за образи. А коли вони втрьох пішли до недобудови, що знаходиться у сквері по вул. Іллінській, то він відчув сильний удар в лівий бік, після чого злякався та втік. Хто наніс йому удар та що відбувалось далі він не знає.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомив суду, що він не знає обвинуваченого взагалі та не бачив його в той день, коли був по справах у м. Суми та сидів у сквері по вул. Іллінській та коли до нього підсів потерпілий, на тілі якого він побачив рани та викликав йому швидку. Про обставини, за яких він отримав тілесні ушкодження, свідку нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_13 показав, що безпосередньо після цих подій він бачив ОСОБА_9 та останній повідомив про те, що ОСОБА_9 разом з ОСОБА_6 хотіли пограбувати ОСОБА_8 , але це їм не вдалось і ОСОБА_8 порізав ОСОБА_6 . Також свідок безпосередньо після вказаних подій бачив і ОСОБА_8 , який також повідомив йому про те, що ОСОБА_9 з ОСОБА_6 намагались його пограбувати. Видимих тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 свідок тоді не помітив, але зазначив, що обвинувачений тоді був схвильований.

Такі покази не доводять наявність у ОСОБА_8 умислу на заподіяння смерті ОСОБА_6 .

Окрім того, з огляду на вказані покази, не логічними є зазначені в обвинувальному акті обставини про те, що ОСОБА_8 , з метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на умисне вбивство ОСОБА_6 , спонукав вийти з приміщення бару не тільки ОСОБА_6 , а ще й ОСОБА_9 . На переконання суду, якщо б ОСОБА_8 дійсно мав намір вбивати потерпілого, то він намагався б відвести у безлюдне місце тільки ОСОБА_6 , а не запрошувати для цього двох раніше судимих осіб.

Таким чином, вказані покази дають підстави стверджувати про те, що обвинувачений діяв в умовах необхідної оборони, не перевищуючи її меж.

З досліджених у судовому засіданні письмових доказів вбачається, що 16.06.2018 року була оглянута ділянка місцевості у сквері, що розташований на вул. Іллінській у м. Суми, та відповідним протоколом зафіксовано територію поблизу недобудови, де відбувались події, а також - на лавці у центрі скверу виявлено речовину бурого кольору, на території поблизу недобудови спортивну дорожню сумку, штани чоловічі, пачки з-під цигарок та кепку білого кольору, на поверхні якої були забруднення речовини бурого кольору (а.с. 1-6 т.2). Вказані виявлені у сквері речі були в подальшому оглянуті слідчим (а.с. 10-11 т.2).

Крім того, у приміщенні лікарні, де знаходився на лікування потерпілий, було вилучено речі, належні ОСОБА_6 , які в подальшому оглядались слідчим (а.с. 7-9, 12-13 т.2)

Під час проведення обшуку домогосподарства за адресою: АДРЕСА_4 , в якому був затриманий обвинувачений ОСОБА_8 , було виявлено та вилучено ніж типу «бабочка», який належить обвинуваченому, в подальшому оглянутий слідчим (а.с. 18-22 т.2).

Вказаний речовий доказ було оглянуто в судовому засіданні та обвинувачений зазначив про те, що це саме той ніж, який випав з барсетки, коли на нього у сквері напали ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , та яким він захищався від нападу вказаних осіб.

Згідно протоколів пред`явлення осіб для впізнання свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_11 впізнали ОСОБА_8 як особу, разом з якою розпивали спиртні напої (а.с. 24-26,175-177 т.2).

Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_9 не продемонстрував механізму нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 потерпілому, оскільки він цього не бачив (а.с. 178-181 т.2),

Висновком судово-медичної експертизи №622 від 14.09.2018 року підтверджено характер, ступінь тяжкості та локалізацію тілесних ушкоджень отриманих ОСОБА_6 при нанесенні йому ударів ножем обвинуваченим (а.с. 64-65 т.2).

Згадані докази підтверджують лише факт нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілому, проте, жодним чином не спростовують показань ОСОБА_8 щодо його дій у стані необхідної оборони, так само як і не підтверджують і не встановлюють причин та мотивів нанесення ударів ножем.

Проведеним слідчим експериментом за участю потерпілого ОСОБА_6 та послідуючим висновком експерта №649 від 17.09.2018 року (а.с. 66-71 т.2) встановлена певна суперечливість між продемонстрованим потерпілим механізмом утворення тілесних ушкоджень та їх фактичним характером.

Проведеним слідчим експериментом за участю ОСОБА_8 в статусі підозрюваного, під час якого останній на місці події відтворив обставини події нападу на нього, та послідуючим висновком експерта №650 від 17.09.2018 року, наданим за результатами проведеної слідчої дії, також встановлена певна невідповідність продемонстрованих ударів характеру виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, оскільки підозрюваний зазначив, що не пам`ятає, як саме він відмахувався ножем (а.с. 72-76,182-183 т.2).

Проте, цей факт, на переконання суду, жодним чином не може свідчити про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого у провину злочину, оскільки стан сп`яніння обвинуваченого та послідуюча стресова ситуація між ним та потерпілим (зі свідком ОСОБА_9 ) дійсно могли вплинути на здатність точно запам`ятовувати наведені події.

Крім того, згаданим слідчим експериментом за участю ОСОБА_8 підтверджується його послідовна та незмінна позиція щодо нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому за обставин його перебування в умовах необхідної оборони.

На спростування цієї позиції стороною обвинувачення не подано жодного належного та допустимого доказу та, навпаки, з поданих доказів в тому числі, наданих стороною захисту, суд знаходить переконливими та підтвердженими покази обвинуваченого в частині здійснення правомірних дій в умовах захисту.

До того ж, висновком експерта №472 від 17.09.2018 року підтверджується те, що ОСОБА_8 є осудною особою ( а.с. 185-197 т.2), довідками що на обліках у диспансерах не перебуває (а.с. 191-192 т.2); вимогою що є не судимою особою (а.с. 193 т.2); характеристикою з місця роботи та копією трудової книжки - що ОСОБА_8 має виключно позитивну характеристику (151-153 т.2), тобто має позитивну репутацію.

ОСОБА_8 було затримано 19.06.2018 року (а.с. 188-189 т.2) та при поміщення його в ІТТ виявлено тілесні ушкодження: перелом пальця та численні садна на тілі (а.с.175-177 178 т.3). Медичною документацією, що надана стороною захисту, також підтверджується те, що у ОСОБА_8 виявлено перелом пальця та численні садна на тілі (а.с. 155-163 т.2). Слід зазначити про те, що вже тоді ОСОБА_8 пояснював наявність вказаних тілесних ушкоджень тим, що його було побито у сквері по вул.Іллінська у м.Суми.

Згідно відомостей, що містяться в ЄРДР, з 18.09.2018 року і по даний час здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0003109 з приводу того, що двоє осіб 16.06.2018 року близько 11-00 год. біля скверу по вул.Іллінська у м.Суми із застосуванням фізичної сили відкрито заволоділи майном та грошовими коштами ОСОБА_8 (а.с.163 т.3).

Натомість, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 мають негативну репутацію зумовлену попередніми судимостями за вчинення злочинів проти власності (а.с. 201-204 т.1), чого не заперечував в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 .

Крім того, як зазначалось вище, свідок ОСОБА_11 повідомив суду інформацію про те, що безпосередньо після згаданих в обвинуваченні подій, свідок ОСОБА_9 говорив йому про те, що він та ОСОБА_6 бажали пограбувати обвинуваченого, але він завдав поранень ОСОБА_6 ножем.

При цьому, у відповідності до вимог ст.97 КПК України, в цій частині покази свідка ОСОБА_11 з чужих слів суд вважає належним та допустимим доказом на підтвердження саме позиції сторони захисту, оскільки він був знайомий до цих подій як з обвинуваченим, так і з потерпілим та свідком ОСОБА_9 . А підстав для обмови ним будь-кого з вказаних осіб суду наведено не було.

Тобто, згадані докази переконливо та в достатній мірі підтверджують суду, що обвинувачений як особа з позитивною репутацією, яка має фізичні вади здоров`я (а.с.160-161 т.2), опинившись у малолюдному місці з двома раніше судимими особами ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, заподіяв тілесні ушкодження потерпілому, захищаючись від його нападу у групі з іншою особою.

При цьому, ОСОБА_8 також отримав тілесні ушкодження, що підтверджується вказаними медичними документами, походження яких саме внаслідок протиправних дій потерпілого по відношенню до нього, стороною обвинувачення не спростовано. У сукупності такі обставини у тому числі підтверджують застосування насильства, реальність загрози для життя, здоров`я та майна обвинуваченого, а також нападницький характер дій стосовно нього, а отже це створило умови, за яких він мав право захищатись у спосіб, передбачений ч.5 ст.36 КК України, що не є перевищенням меж необхідної оборони.

До того ж, раптовість нападу двох осіб, фізичні вади здоров`я обвинуваченого, його вік, а також перебування у малолюдному місці не дали можливості у згаданій ситуації ОСОБА_8 для свого захисту у інший спосіб, ніж ним був обраний.

Та обставина, що ОСОБА_8 відразу після описаних подій зник з місця проживання та був затриманий через декілька днів не є такою, що підтверджує винуватість особи у вчиненні злочину, оскільки негативна репутація свідка ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_6 у сукупності зі стресовою ситуацією, в якій він опинився, могла, на переконання суду, викликати побоювання через можливу помсту вказаних осіб.

Крім цього, жодною нормою діючого законодавства не передбачено обов`язку особи, яка правомірно захищається від посягання, на повідомлення правоохоронних органів про вчинені нею дії.

Досліджені в судовому засіданні докази у сукупності не доводять те, що у ОСОБА_8 були мотиви направлені на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень або на заподіяння смерті потерпілого. Водночас, доказів на спростування мотиву захисту стороною обвинувачення надано не було.

Те, що свідок ОСОБА_11 показав, що безпосередньо після вказаних подій він не бачив тілесних ушкоджень у обвинуваченого, не свідчить про їх відсутність у той момент, з огляду на неочевидність прояву їх ознак через нетривалий час після їх заподіяння (іншими словами: зовнішні ознаки тілесних ушкоджень можуть бути непомітними одразу після їх спричинення).

Той факт, що із заявою ОСОБА_8 про вчинене відносно нього кримінальне правопорушення ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , звернувся тільки коли обвинувальний акт відносно нього було направлено до суду, також не доводить його винуватість, оскільки ця обставина доводить лише бездіяльність правоохоронних органів щодо несвоєчасного внесення відомостей до ЄРДР з огляду на те, що вже під час затримання та проведення з ним слідчих дій, ОСОБА_8 повідомляв про вчинення відносно нього цього злочину, але всупереч ст.214 КПК України заява органом досудового розслідування та прокурором була проігнорована і обставини, про які він зазначав, всупереч вимогам ст.ст.2,9 КПК України, не перевірені і не спростовані жодним чином.

Відповідно до ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Згідно із частиною першою статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Разом із тим, згідно з ч. 5 ст. 36 КК незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає, не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу групи осіб.

Тобто, закон передбачає винятки із загального правила про те, що при необхідній обороні особа, що захищається, повинна додержуватися визначеної межі, завдаючи шкоду посягаючому. І одним із таких винятків є - напад групи осіб. У таких випадках шкода, заподіяна особі, яка посягає, не обмежена ніякими межами, аж до позбавлення посягаючого життя.

Як встановлено судом і вже зазначалось вище, ударів ножем ОСОБА_8 наніс потерпілому, захищаючись від нападу на нього з боку ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Такі висновки обґрунтовуються доказами, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду та отримали відповідну оцінку.

Таким чином, позиція сторони обвинувачення про наявність у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК, є необґрунтованою.

Суд не може погодитись і з позицією захисника про наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, оскільки дослідивши та проаналізувавши зміст показань обвинуваченого, потерпілого та свідків, а також надані прокурором і захисником письмові докази, суд встановив відсутність умислу обвинуваченого як на позбавлення потерпілого життя, так і на заподіяння йому тілесних ушкоджень, оскільки, як зазначено вище, ОСОБА_8 , спричиняючи потерпілому тілесні ушкодження, діяв в умовах необхідної оборони, не перевищуючи її меж, тобто визначальним мотивом обвинуваченого був намір захистити своє життя та здоров`я від злочинного нападу на нього двох осіб.

Таким чином, зазначені обставини виключають можливість перекваліфікації дій обвинуваченого на ч.1 ст.121 КК України.

Водночас, колегія суддів дійшла висновку що дії ОСОБА_8 у даній конкретній обстановці були правомірними, оскільки, як вже неодноразово зазначалось вище, тілесних ушкоджень ножем потерпілому ОСОБА_6 він заподіяв, перебуваючи у стані необхідної оборони, з метою захисту від нападу групи осіб (потерпілого та свідка ОСОБА_9 ).

А, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 36 КК України такі дії не мають наслідком кримінальну відповідальність, тому в даному випадку, згідно п.2 ч.1 ст.373 КПК України, є підстави для ухвалення виправдувального вироку, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Позовну заяву прокурора в інтересах держави про стягнення з ОСОБА_8 витрат, понесених на лікування потерпілого, в сумі 19048,40 грн. (а.с. т.1, а.с.190 т.2), суд, на підставі ч. 3 ст. 129 КПК України, вважає за необхідне залишити без розгляду.

Відповідно до ст.ст.100,174 КПК України необхідно скасувати накладені ухвалами слідчих суддів арешти та вирішити долю речових доказів (а.с.14-15,17,21 т.2).

На підставі ст. 36, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, керуючись ст.ст. 368, 370, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України та виправдати його.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти в залі суду зі скасуванням застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації про стягнення з ОСОБА_8 витрат, понесених на лікування потерпілого, в сумі 19048,40 грн. залишити без розгляду.

Скасувати арешти накладені на речові докази та їх долю вирішити таким чином:

-сумку; штани; пачку з-під цигарок «L&M»; пачку з-під цигарок «Philip Morris»; кепку білого кольору; кросівки фіолетового кольору з жовтими шнурками; штани зеленого кольору із ременем чорного кольору; футболку фіолетового кольору, гаманець чорного кольору, автобусний квиток, чоловічу сорочку білого кольору, чоловічі брюки білого кольору, коробку з-під мобільного телефону марки «Samsung J3», предмет зовні схожий на ніж типу «бабочка», змиви речовини бурого кольору та контрольні змиви з лавки у сквері; зразок ґрунту з речовиною бурого кольору та контрольний зразок ґрунту,- після набрання вироком законої сили - знищити.

- грошові кошти у сумі 81 гривня: купюра номіналом в 50 грн., купюра номіналом в 20 грн., купюра номіналом в 10 грн., купюра номіналом в 1 грн.; мобільний телефон «Samsung» IMEI НОМЕР_1 ; грошові кошти в сумі 2 грн., (купюрами по 1 грн.), - залишити на зберіганні в Сумському РУП ГУНП в Сумській області, а у разі звернення володільців цих речей чи спадкоємців ОСОБА_6 повернути їм.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення; особою, що не була присутня при цьому - з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судді