пр. № 1-кп/759/868/21
ун. № 759/4336/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0004070 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської обл., громадянина України, освіта вища, працюючого ФОП, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , інші учасники потерпілий ОСОБА_5 -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 29.09.2020 приблизно о 12 год. 30 хв., керуючи технічно-справним автомобілем марки «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджав з другорядної дороги, а саме прилеглої території до будинку № 8 по вул. Туполєва в м. Києві на головну дорогу, а саме вулицю Туполєва в місті Києві зі швидкістю приблизно 20 км/год. В цей же час по вул. Туполєва в місті Києві зі сторони вулиці Естонської в місті Києві в напрямку проспекту Перемоги в місті Києві наближаючись до вулиці Туполєва, 1 в місті Києві зі швидкістю приблизно 71 км/год по головній дорозі рухався автомобіль марки «BMW» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 . В подальшому ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 , продовжуючи рух від прилеглої території до будинку №8 по вулиці Туполєва в місті Києві, після здійснення зупинки перед проїжджою частиною по вулиці Туполєва в місті Києві, не впевнився, що це буде безпечно, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не виконав вимоги пункту 10.2 ПДР України, проїхав 2 смуги для руху по вулиці Туполєва в місті Києві в напрямку вулиці Естонської в місті Києві та не зупиняючись виїхав на смугу для руху по вулиці Туполєва в місті Києві в напрямку проспекту Перемоги в місті Києві, не надавши пріоритет автомобілю марки «BMW» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з останнім, чим порушив п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 10.2 ПДР України.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми лівої стопи у вигляді підголівчатих переломів 3, 4, 5 плеснових кісток із більш вираженим зміщенням на рівні 5-ї плеснової кістки, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони травмуючою дією тупого(их) предмету(ів), могли утворитись в термін 29.09.2020.

Порушення водієм ОСОБА_3 правил дорожнього руху та заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю визнав себе винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, щиро розкаявся та заявив клопотання про закриття щодо нього кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, з мотивів примирення з потерпілим, на підставі ст. 46 КК України, оскільки повністю відшкодував заподіяну шкоду. Розуміє наслідки закриття кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_5 підтримав дане клопотання, просив закрити кримінальне провадження та звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, оскільки вони повністю примирилися та він - претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, обвинувачений повністю відшкодував завдану шкоду, примирення відбулося добровільно без примусу.

Прокурор підтримав дане клопотання та вважав за можливе закрити кримінальне провадження у зв`язку з примиренням винного із потерпілим.

Відповідно до вимог ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду..

Приймаючи до уваги, що обвинувачений вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, примирився з потерпілим та відшкодував заподіяну шкоду, а тому суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження закрити у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим.

Що стосується клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування витрат за проведення експертиз за рахунок держави, то суд вважає, що у його задоволенні необхідно відмовити з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 126 КПК визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

При цьому суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 по справі № 598/1781/17 про те, що КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються, в тому числі, із витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Витрати органу досудового розслідування на проведення експертиз в сумі 7 354 грн. 20 коп. виникли та пов`язані зі здійсненням даного кримінального провадження.
На їх підтвердження до клопотання в судовому засіданні були долучені довідки про витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, що визначає розподіл процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому, суд ухвалює обвинувальний вирок у разі визнання особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та є кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 286 КК України.

Суд зазначає, що передумовою звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України є вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто, звільнити від кримінальної відповідальності можна лише у випадку, якщо є підстава такої відповідальності.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_3 не заперечував проти закриття судом кримінального провадження за нереабілітуючою підставою, натомість сам заявив таке клопотання.

Поряд з цим суд вважає, що у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності відсутні кримінально-правові наслідки діяння, які визначаються законом про кримінальну відповідальність, проте це не пов`язано з процесуальними відносинами (процесуальні витрати) та матеріально-правовими (матеріальна та моральна шкода).

Стягнення з особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, процесуальних витрат, понесених органом досудового розслідування у зв`язку з здійсненням кримінального провадження, не є заходом покарання чи кримінальної відповідальності, а тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, понесені у зв`язку з проведенням експертиз.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 46 КК України, ст. ст. 284 ч. 2 п. 1, 285, 286, 369-372 КПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України закрити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про покладення відшкодування витрат за проведення експертизи за рахунок держави відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1961 (одну тисячу дев`ятсот шістдесят одну) гривню 40 коп. витрат за проведення експертизи № СЕ-19/111-21/6846-ІТ від 23.02.2021; 1961 (одну тисячу дев`ятсот шістдесят одну) гривню 40 коп. витрат за проведення експертизи № СЕ-19/111-20/57650-ІТ від 18.01.2021; 1634 (одну тисячу шістсот тридцять чотири) гривні 50 коп. витрат за проведення експертизи № СЕ-19/111-20/57653-ІТ від 12.01.2021; 1796 (одну тисячу сімсот дев`яносто шість) гривень 90 коп. витрат за проведення експертизи № 042-1778-2020.

Речові докази по справі: «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_3 та «BMW» державний номерний знак НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , залишити у власності законних володільців.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ: ОСОБА_6