Справа № 184/1554/21
Номер провадження 1-кп/184/206/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та виклику учасників кримінального провадження кримінальне провадження №0000215 від 30.07.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Покров Дніпропетровської області, громадянки України, не заміжньої, з середньою освітою, має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працює, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

-у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

28.07.2021 року у денний час приблизно о 13.00 годині в м. Покров Дніпропетровської області ОСОБА_3 , знаходячись на території власного домоволодіння АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_7 , побачила належний ОСОБА_7 саморобний паркан із металевих пластин та металевої арматури, в цей час у ОСОБА_3 виник кримінально протиправний намір на таємне викрадення даного майна. Реалізуючи свій кримінально протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , приблизно о 13.00 годині, перебуваючи там же, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за її протиправними діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, із корисливих мотивів, за допомогою фізичної сили заволоділа належним потерпілому ОСОБА_7 парканом із металевих пластин та металевої арматури, котрий представляє матеріальну цінність для потерпілого в якості металобрухту, загальна вага яких складає 93 кг.. Згідно висновку експерта №254 від 06.08.2021 року, ринкова вартість виробів із металу, за цінами на брухт чорного металу вагою 93 кг, на момент вчинення проступку, а саме на 28.07.2021 року, складає 632 гривні 40 копійок. Після чого ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення кримінального проступку зникла та в подальшому розпорядилась ним на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдала потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 632 гривень 40 копійок.

Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню надійшов до суду із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку відповідно до положень ч.1 ст.302 КПК України, оскільки ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності, відповідно до правил, передбачених ст.ст. 381-382 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Обвинувачена ОСОБА_3 , яка була представлена захисником ОСОБА_8 , надала письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку встановлені в повному обсязі та не оспорює їх.

Також, у вказаній заяві зазначила, що її згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без її участі є добровільною, без будь-якого незаконного примусу чи обіцянки, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, приймаючи до уваги заяву останньої, в якій вона зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, суд доходить висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акту та матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом, та кваліфікує її дії за ч.1 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченій, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком; наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих обставин; дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона раніше не судима, не працює, не одружена, має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має постійне місце проживання, згідно рапорту ДІП ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 за місцем мешкання, зі слів сусідів, характеризується добре, до ВП №2 Нікопольського РУП будь-яких скарг щодо неї не надходило, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004, покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Водночас, суд звертає увагу на те, що мета покарання, зокрема, виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, може бути досягнута лише тоді, коли кримінальне покарання буде для засудженого важким, але у той же час реальним щодо його виконання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись принципом гуманізму та індивідуалізації покарання, враховуючи відсутність в обвинуваченої постійного місця роботи та доказів наявності джерел доходу, що унеможливлює призначення останній покарання у виді штрафу, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт у межах санкції ч.1 ст. 185 КК України, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено.
Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України, вважає, що витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.
Питання про речові докази суд вирішує, виходячи з положень ст.100 КПК України.
Відносно обвинуваченої ОСОБА_3 під час досудового розслідування по кримінальному провадженню запобіжний захід не застосовувався. Підстав для його обрання та застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.368, 370, 371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувався.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 170 грн. 00 коп.

Речовий доказ: металеві пластини із перфорацією у вигляді отворів, котрі з`єднані між собою металевою арматурою, передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили залишити власнику майна.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

У відповідності до ч.1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1