Справа № 626/2231/20
Провадження № 1-кп/626/51/2021
Красноградський районний суд Харківської області
В И Р О К
Іменем України

23 березня 2021 року Красноградський районний суд Харківської області

у складі: судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красноград Харківської області кримінальне провадження № 0000578 від 02.11.2019 обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, має повну загальну середню освіту, розведеного, не працює, має на утриманні малолітню доньку, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а проживаючий в АДРЕСА_2 , раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

02.11.2019 приблизно 17 години ОСОБА_5 керуючи автомобілем «ВАЗ 11193» д.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Харківській в м. Краснограді в напрямку центра міста, доїхавши до перехрестя вул. Харківської та Московської, де знаходиться нерегульований пішохідний перехід, діючи зі злочинною самовпевненістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не впевнившись в безпечності свого маневру, порушив вимоги п.п. 18.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України:

п.18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

п.12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»

та допустив наїзд передньою лівою частиною керованого автомобіля на пішохода ОСОБА_4 , який закінчував перехід проїжджої частини в межах нерегульованого пішохідного переходу і рухався зліва направо відносно руху автомобіля.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_4 було завдано тілесне ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому обох гомілкових кісток, правої гомілки зі зміщенням уламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи Красноградського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи № 12-14/24-КР/ від 25.02.2020 за ступенем тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, по критерію тривалості розладу здоров`я, згідно п.п.2.2.1в, 2.2.2 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року.

Тобто ОСОБА_5 порушив правила безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_5 винуватість визнав та пояснив, що 02.11.2019 приблизно 17 години. керуючи автомобілем «ВАЗ 11193» д.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Харківській в м. Краснограді в напрямку центра міста, доїхавши до перехрестя вул. Харківської та Московської, де знаходиться нерегульований пішохідний перехід, не замітив пішохода і здійснив на нього наїзд. Він зразу зупинився, викликав швидку медичну допомогу і поліцію. В скоєному щиро кається, позов не визнає, так як потерпілому сплатив 16 000 грн і вважає цю суму достатньою для відшкодування майнової і моральної шкоди.

Винуватість обвинуваченого крім його показів підтверджується поясненням потерпілого та письмовими доказами, які надав прокурор.

Так, потерпілий вказав, що 02.11.2019 року біля 17:00 годин він переходив вулицю Харківську на перехресті із вул. Московською в м. Краснограді. Побачив, що до перехрестя наближається легковий автомобіль, він його хотів пропустити, але автомобіль збавив швидкість і він подумав, що водій його бачить і дає йому можливість перейти вулицю і він пішов далі. Однак водій чомусь його не замітив і здійснив наїзд. В результаті ДТП йому було проведено операцію, місяць знаходився в лікарні і ще п`ять місяців на лікарняному. Йому спричинено майнову шкоду в зв`язку із частковою втратою заробітку за місцем роботи в розмірі 37 406,99 грн, моральну шкоду, яку він оцінює в 40 000 гривень, тому що протягом тривалого часу вимушений був вести малорухливий спосіб життя, приймати лікарські препарати та медикаменти, проходити діагностичні обстеження, що вимагало у нього величезних витрат часу і сил, він втомлювався як морально, так і фізично. Також він пережив сильне нервове потрясіння, стрес, дуже злякався за своє життя і здоров`я. Пережите нервове потрясіння призвело до порушень сну, втрати апетиту, безперервного протягом тривалого часу головного болю, підвищеної безпричинної дратливості. Протягом тривалого часу він повністю був вибитий з нормальних, звичних і необхідних для нього умов життя і роботи, позбавлений нормального сну і покою, перебував у безвихідному становищі і приниженому стані, що зумовило прояв тривалої депресії, безперервний стан неспокою і тривоги. Крім того, в результаті ДТП був повністю пошкоджено його мобільний телефон. Тому він наполягає на позові і просить стягнути майнову шкоду в розмірі 22104 , 64 грн із урахування суми, яку добровільно сплати обвинувачений в розмірі 16 000 гривень, моральну шкоду в розмірі 40 000 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 гривень.

Крім того, потерпілий не заперечував, що він отримав у зв`язку з ДТП страхове відшкодування в розмірі 20 000 гривень.

Із даних протоколу огляду місця події від 02.11.2019 року року і схемою до нього, складених в присутності понятих, слідує, що на пішохідному переході на перехресті вулиць Харківської та Московської м. Краснограда розміщені пакет з продуктами харчування, а поряд автомобіль «ВАЗ 11193» д.н. НОМЕР_1 з пошкодженнями лівої частити вітрового скла, бампера та відсутнє дзеркало заднього виду із лівої частини.

Висновком судово-медичної експертизи №12-14/24-КР/20 від 25.02.2020 року підтверджується, що у потерпілого ОСОБА_4 в результаті ДТП утворився закритий уламковий перелом обох гомілкових кісток правої гомілки зі зміщенням уламків, забій правого плечового суглобу, забійні садна голови, правої руки, лівого колінного суглобу, на момент огляду виявлено сліди оперативного втручання. По ступеню тяжкості закритий уламковий перелом обох гомілкових кісток правої гомілки зі зміщенням уламків відноситься до СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я, а забій правого плечового суглобу, забійні садна голови, правої руки, лівого колінного суглобу до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи за № 7/382СЕ-20 від 13.07.2020 року, в діях водія ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимог п.18.1, п.12.4 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого повністю доведеною.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги особу винного, який характеризується посередньо, відповідно до ст. 89 КК України не судимий, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, має родину. Суд не ставить під сумнів щирість його розкаяння у скоєному порушенні правил дорожнього руху, так як він відразу після ДТП викликав швидку медичну допомогу, поліцію, сплатив вартість оперативного втручання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.

Обставини, які обтяжують покарання судом відповідно до ст.67 КК України не встановлені. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до ст.66 КК України визнає те, що він щиро розкаявся у кримінальному правопорушенні, добровільно частково відшкодовував потерпілому завдані збитки, має на утриманні малолітню доньку.

Виходячи з положень ст.65 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі на строк один рік, що буде необхідним, достатнім для його виправлення та буде справедливим, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України є кримінальним проступком та вчинене обвинуваченим у тверезому стані.

Також, призначаючи покарання обвинуваченому, суд звертає увагу на тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу винного. Зокрема те, що ОСОБА_5 не судимий, в суді давав правдиві пояснення та не заперечував факт порушення ним Правил дорожнього руху України. Вказані обставини пом`якшують покарання і суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого, тому суд вважає за можливе відповідно до ст.75 КК України, звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, поклавши обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Редакція ч.1 ст. 286 КК України на момент вчинення вищевказаного кримінального правопорушення не передбачала обов`язкового застосування додаткового покарання.

Суд вважає за можливе не застосовувати додаткове покарання, так як правопорушення обвинувачений вчиний у тверезому стані, відразу надав потерпілому допомогу, викликав Швидку медичну допомогу і поліцію, відшкодував вартість оперативного втручання.

Крім того,суд враховує думку потерпілого, який не наполягав на обов`яковому застосуванні додаткового покарання, так як у обвинуваченого єдине джерело доходу - це автомобільні перевезення і він буде мати можливість відшкодовувати завдану йому шкоду.

Прокурор також просив не застосовувати додаткове покарання.

Під час кримінального провадження потерпілий ОСОБА_4 заявив цивільний позов до обвинуваченого про стягнення з нього майнової шкоди в розмірі 22 104, 64 грн, моральної шкоди в розмірі 40 000 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

В судовому засіданні потерпілий позов підтримав та просив його задовольнити.

Обвинувачений позов не визнав і вказав, що він добровільно сплатив потерпілому 16 000 грн і на його думку цієї суми достатньою для відшкодування майнової і моральної шкоди.

Суд вислухавши сторони та дослідивши надані потерпілим докази, вважає, що позов про стягнення майнової шкоди підлягає повному задоволенню, а в частині моральної шкоди частковому із таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 року №3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна" та від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при розгляді кримінальної справи і постановленні обвинувального вироку суд повинен вирішити заявлені до засудженого позови про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. При цьому повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, з`ясувати характер і розмір матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненими діями і шкодою, що настала. При цьому слід мати на увазі, що солідарна матеріальна відповідальність наступає лише у випадку, коли шкоду заподіяно спільними сумісними діями кількох засуджених осіб.

Згідно ж до п. 3 ч. 2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно п.п. 1,2 ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) і доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4 роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Так, із ч. ч.2,3,4,5 даної статті слідує, що моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Пункт 4 частини другої статті 23 в редакції Закону № 3261-IV від 22.12.2005\
3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Абзац перший частини третьої статті 23 в редакції Закону № 590-IX від 13.05.2020\
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 3,9 своєї постанови №4 від 31 березня 1995 року, із відповідними змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, в порушенні стосунків з оточуючими людьми.Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження та легкі тілесні ушкодження. Він протягом місяця знаходився на стаціонарному лікуванні, а потім до травня 2020 року перебував на амбулаторному лікуванні.

Враховуючи зазначені потерпілим підстави, характер правопорушення, глибину його фізичних та душевних страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, суд оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.

Також витрати на правову допомогу необхідно стягнути в розмірі 3000 грн, так як представник потерпілого не приймав участь у судових засіданнях.

В той же час позов в частині майнової шкоди підлягає повному задоволенню, так як позивачем надані копії листків непрацездатності, копії чеків про придбання ліків та довідка з місця роботи, а саме ФГУ «ШЕБЕЛИНКАГАЗВИДОБУВАННЯ», що ОСОБА_4 у зв`язку з перебуванням на лікуванні втратив 37 406,99 грн заробітної плати.

Таким чином, підставою для відшкодування упущеної вигоди, є протиправні дії, які мали наслідком не отримання позивачем доходу, на який він розраховував. (Постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 квітня 2018 року у справі № 921/377/14-г/7, ЄДРСРУ № 73533016 ).
Вартість витрат на залучення експерта суд рахує вірним стягнути із обвинуваченого відповідно до ст.124 КПК України. Питання про речові докази суд вирішить згідно ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371,373-374 КПК України , суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1(один) рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 в частині майнової шкоди задовольнити повністю, а в частині моральної шкоди частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на відшкодування майнової 22 104 (двадцять дві тисячі сто чотири) грн 64 коп, моральної шкоди- 10000 (десять тисяч) гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 гривень, а всього 35 104 (тридцять п`ять тисяч сто чотири) 64 грн.

В іншій частині позовних вимог потерпілому відмовити.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_5 судові витрати за проведення судово-автотехнічної експеризи №12-14/24-КР/20 від 25.02.2020 в розмірі 1961,40 гривень.

Речові докази: автомобіль «ВАЗ 11193» д.н. НОМЕР_1 залишити у користуванні ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Красноградський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя