справа №619/2910/21
провадження №1-кп/619/288/21
ВИРОК

Іменем України

18 червня 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Дергачі у спрощеному порядку кримінальне провадження №0000059 у відношенні обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дебальцеве, Донецької області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 04.03.2021 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В:

14.04.2021 до Дергачівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області надійшов вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 04.03.2020 стосовно засудженого ОСОБА_3 для виконання. Під час виконання вищезазначеного вироку, 19.04.2021 у відповідності із вимогами ст.ст. 37,40 Кримінально-виконавчого кодексу України ОСОБА_3 під підпис був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попереджений, що в разі ухилення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 389 КК України його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності.

Також ОСОБА_3 було письмово повідомлено про те, що він повинен приступити до відбування покарання 23.04.2021 на території Солоницівської селищної ради Харківського району (колишній Дергачівський район) Харківської області, про що видане відповідне направлення.

Згідно повідомлення Солоницівської селищної ради від 27.04.2021 за №02-22/ ОСОБА_3 на відпрацювання покарання у виді 200 годин громадських робіт з 23.04.2021 до селищної ради не з`явився, причин неявки не повідомив.

Засуджений ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що він зобов`язаний відбувати покарання у Солоницівській селищній раді Харківського району, маючи прямий умисел, направлений на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, не реагуючи на попередження філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, без поважних на те причин з 23.04.2021 до зазначеної селищної ради на відпрацювання, призначених йому громадських робіт, не з`явився, жодної години громадських робіт не відпрацював, чим не виконав покладені на нього судом обов`язки.

Станом на 11.06.2021 року ОСОБА_3 не відпрацював 200 годин громадських робіт.

Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення-проступок передбачений ч.2 ст.389 КК України, тобто в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт.

Прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинуваченим ОСОБА_3 , представленим захисником ОСОБА_5 подано заяву, згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.

Законом №2617-VIII внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України (в редакції від 1 липня 2020 року) визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України,тобто в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що витікає з положень ч. 2 ст. 50 КК України.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи дані про ОСОБА_3 який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання, якою відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому, враховуючи відсутність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України є обтяжуючими покарання, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті у виді арешту, з застосуванням ст.ст.71 та 72 КК України.

Керуючись ст.ст.381, 382, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 а визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання, у виді арешту строком на один місяць.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за данним вироком, повністю приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком Дергачівського районного суду від 04.03.2021 строком 25 днів арешту з застосуванням ст.72 КК України (із розрахунку 200 годин громадських робіт відповідає 25 дням арешту) та остаточно призначити йому покарання в виді одного місяця та 25 днів арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 а рахувати з моменту фактичного затримання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироку законної сили залишити незмінну.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1