Справа № 367/2653/21
Провадження по справі № 1-кп/367/501/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представника ювенальної превенції ОСОБА_5 ,
законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000042 від 13.01.2021 року по обвинуваченню неповнолітнього:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь Київської області, українця, громадянина України, учня 9-го класу школи № 1 м. Ірпінь, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 01.01.2021 року приблизно о 04:00 год., перебуваючи на площі ім. Т. Шевченка, розташованої напроти будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, підбіг до потерпілого ОСОБА_8 , який стояв біля лавочки розташованої на вказаній площі та застосувавши до нього насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс ОСОБА_8 один удар ногою в тулуб з переду, від чого останній впав на землю. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, неповнолітній ОСОБА_7 своєю рукою вирвав з рук потерпілого ОСОБА_8 мобільний телефон марки «ZTE blade 20 Smart 4/128 Gв», вартістю 3 010,00 грн.. З метою доведення до кінця свого злочинного умислу спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, неповнолітній ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 3 010,00 грн..
Вищевказаними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

19.04.2021 року між прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , з письмової згоди потерпілого, та обвинуваченим ОСОБА_7 було укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно вказаної угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_7 , повністю і беззастережно визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, та сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 104 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік з покладанням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з обвинуваченим.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 19.04.2021 року, укладену між його підзахисним та прокурором, пояснив, що дана угода відповідає вимогам закону, укладена обвинуваченим у його присутності та присутності законного представника, добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пояснив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 19.04.2021 року і призначити йому узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винними у вчиненні інкримінованого йому злочину, викладеного в обвинувальному акті.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 просила суд затвердити угоду про визнання винуватості від 19.04.2021 року, укладену між обвинуваченим та прокурором, пояснила, що дана угода укладена обвинуваченим у її присутності та у присутності захисника, добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Представник ювенальної превенції в судовому засіданні не заперечував щодо затвердження даної угоди про визнання винуватості.
Потерпілий в підготовче судове засідання не з`явився, подав суду заяву, відповідно до якої просив проводити розгляд справи без його участі, щодо укладеної угоди не заперечував.
Суд, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи учасників розгляду, дійшов висновку про необхідність затвердження угод про визнання винуватості з огляду на наступне.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згоду обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, дата її укладення та підписи сторін.
Також, прокурором було надано суду письмову заяву потерпілого, відповідно до якої останній не заперечував щодо укладання угоди про визнання винуватості з обвинуваченим.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Суд вважає, що при узгодженні в угоді про визнання винуватості міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 104 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням сторонами було враховано особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується добре, на обліку служби у справах дітей та сім`ї не перебуває, та обставини, що пом`якшують покарання, якими є вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Крім того, судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано правильно за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він, своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого,вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_7 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
При цьому в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений розуміє свої права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом у підготовчому судовому засіданні також встановлено, що укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
За таких підстав суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 від 19.04.2021 року та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого не застосовувався.
Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314-315, 369-376, 468-476 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості від 19 квітня 2021 року, укладену у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000042 від 13.01.2021 року між прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 - затвердити.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі статті 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ по кримінальному провадженню мобільний телефон «ZTE blade 20 Smart 4/128 Gв», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який переданий на зберігання до камери схову відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області повернути потерпілому ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі неподання апеляційної скарги.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1