Cправа № 127/7108/21
Провадження № 1-кс/127/3231/21
У Х В А Л А
Іменем України
23 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі
слідчого судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора: ОСОБА_3
підозрюваної: ОСОБА_4
захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниці, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , розлученої, непрацюючої, раніше не судимої, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 .
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 , попередньо вчинивши в період з 07.02.2020 до 14.03.2020 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України (обвинувальний акт за цим обвинуваченням передано до суду), працюючи фахівцем із методів розширення ринків збуту зовнішньої служби ТОВ «БІЗНЕС ЦЕНТР ФАРМАЦІЯ», використовуючи завчасно налагоджені довірливі відносини з ОСОБА_7 , з якою співпрацювала тривалий час, шляхом обману заволоділа грошовими коштами останньої за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 , 26.02.2020, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, використовуючи завчасно налагоджені довірливі відносини з ОСОБА_7 , з якою співпрацювала тривалий час, зателефонувала до останньої та, зловживаючи довірою, під приводом позики грошових коштів на закупівлю захисних масок і дезінфікуючих розчинів, пов`язаних із протиепідеміологічними заходами, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання, попросила в борг 70 000 доларів США, повідомивши, що поверне їх до 31.03.2020.
ОСОБА_7 , довіряючи ОСОБА_4 та не маючи сумнівів в правдивості її слів, перебуваючи 26.03.2020 в автомобілі марки «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , на якому приїхала ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_3 , добровільно передала останній грошові кошти в сумі 50 000 доларів США.
В цей же час, з метою створення видимості законності своїх дій, ОСОБА_4 передала ОСОБА_7 власноруч написану розписку від 26.03.2020, в якій зазначила, що отримала грошові кошти у сумі 50 000 доларів США та зобов`язується їх повернути до 31.03.2020, при цьому вказала, що у випадку неповернення вищевказаних коштів у строк до 31.03.2020 передасть у власність ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_4 , та на підтвердження зазначеного та своїх намірів передала ОСОБА_7 оригінал договору купівлі-продажу вказаної квартири.
Однак, ОСОБА_4 отримані кошти не повернула, натомість після закінчення строку повернення грошових коштів, з метою укриття своєї злочинної діяльності, повідомила ОСОБА_7 про те, що їй необхідно трохи більше часу і кошти вона неодмінно поверне. З метою створення видимості законності своїх дій ОСОБА_4 03.04.2020 написала власноручно розписку, яку умисно датувала 03.04.2019, у якій йдеться про те, що ОСОБА_4 отримала у ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 100 000 доларів США та зобов`язується їх повернути до 06.04.2019, хоча фактично грошові кошти у сумі 100 000 доларів США ОСОБА_4 не передавалися. В підтвердження своїх намірів ОСОБА_4 передала потерпілій на зберігання свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Skoda Fabia », д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «БІЗНЕС ЦЕНТР ФАРМАЦІЯ», та запевнила, що ОСОБА_7 стане власником даного автомобіля, якщо кошти не будуть повернені вчасно.
У подальшому, ОСОБА_4 , умисно, з корисливих спонукань не повернула кошти ОСОБА_7 та не передала у власність майно, яким гарантувала позику, натомість розпорядилася чужими коштами на власний розсуд, завдавши ОСОБА_7 матеріальних збитків на суму 50 000 доларів США, що станом на 26.03.2020 становить 1 397 760 гривень, що у понад 1329 разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян та відповідно до п. 4 примітки до ст. 185 КК України є особливо великими розмірами.
ОСОБА_4 22.03.2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, в особливо великих розмірах.
Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:
- протоколом прийняття заяви ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , яка повідомила, що ОСОБА_4 використовуючи завчасно налагоджені довірливі відносини з ОСОБА_7 , під приводом позики заволоділа грошовими коштами потерпілої у сумі 50000 доларів США;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , яка повідомила, що також надавала у борг ОСОБА_4 грошові кошти, які остання не повернула, а також повідомила, що їй відомо про те, що ОСОБА_7 передавала ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 50000 доларів США;
- висновком почеркознавчої експертизи, яким встановлено, що розписки та підписи від імені ОСОБА_4 виконані самою ОСОБА_4 ;
- розписками ОСОБА_4 про отримання грошових коштів від ОСОБА_7 ;
- речовими доказами свідоцтвом на право власності на квартиру та технічним паспортом на автомобіль;
- іншими матеріалами кримінального провадження.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення. Наявні соціально стримуючі фактори не стали для неї перешкодою у вчиненні інкримінованих їй діянь.
Наведене вказує на те, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
п. 1 ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи покарання, яке їй загрожує;
п. 2 ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
п. 3 ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих та свідків, ( ОСОБА_4 відомі місця їх роботи);
п. 4 ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (ухилятися від участі у слідчих та процесуальних діях тощо);
п. 5 ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Викладене свідчить про наявність достатніх підстав для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливість запобігання вказаним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, оскільки вони не забезпечать її належну процесуальну поведінку та виконання нею покладених на неї обов`язків, а також запобігання вчинення дій, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, під час кримінального провадження.
Враховуючи особу підозрюваної, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, а також збитки, завдані діяннями ОСОБА_4 , визначений в ч. 5 ст. 182 КПК України максимальний розмір застави для особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину (300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 681 тис. 000 грн.) не здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків.
У зв`язку із вище викладеним виникла необхідність обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб із можливістю внесення застави у розмірі завданих кримінальним правопорушенням матеріальних збитків на суму 1397760 гривень, що перевищує максимальну суму застави визначену в ч. 5 ст. 182 КПК України.
На підставі викладеного слідчий звернувся до суду з даним клопотанням та просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави, яка відповідає розміру завданої шкоди.
Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували, щодо застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.
Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.
Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0001876, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, захисника, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, враховуючи наступне.
Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, 14.10.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001876 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , попередньо вчинивши в період з 07.02.2020 до 14.03.2020 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України (обвинувальний акт за цим обвинуваченням передано до суду), працюючи фахівцем із методів розширення ринків збуту зовнішньої служби ТОВ «БІЗНЕС ЦЕНТР ФАРМАЦІЯ», використовуючи завчасно налагоджені довірливі відносини з ОСОБА_7 , з якою співпрацювала тривалий час, шляхом обману заволоділа грошовими коштами останньої за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , 26.02.2020, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, використовуючи завчасно налагоджені довірливі відносини з ОСОБА_7 , з якою співпрацювала тривалий час, зателефонувала до останньої та, зловживаючи довірою, під приводом позики грошових коштів на закупівлю захисних масок і дезінфікуючих розчинів, пов`язаних із протиепідеміологічними заходами, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання, попросила в борг 70 000 доларів США, повідомивши, що поверне їх до 31.03.2020.

ОСОБА_7 , довіряючи ОСОБА_4 та не маючи сумнівів в правдивості її слів, перебуваючи 26.03.2020 в автомобілі марки «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , на якому приїхала ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_3 , добровільно передала останній грошові кошти в сумі 50 000 доларів США.

В цей же час, з метою створення видимості законності своїх дій, ОСОБА_4 передала ОСОБА_7 власноруч написану розписку від 26.03.2020, в якій зазначила, що отримала грошові кошти у сумі 50 000 доларів США та зобов`язується їх повернути до 31.03.2020, при цьому вказала, що у випадку неповернення вищевказаних коштів у строк до 31.03.2020 передасть у власність ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_4 , та на підтвердження зазначеного та своїх намірів передала ОСОБА_7 оригінал договору купівлі-продажу вказаної квартири.

Однак, ОСОБА_4 отримані кошти не повернула, натомість після закінчення строку повернення грошових коштів, з метою укриття своєї злочинної діяльності, повідомила ОСОБА_7 про те, що їй необхідно трохи більше часу і кошти вона неодмінно поверне. З метою створення видимості законності своїх дій ОСОБА_4 03.04.2020 написала власноручно розписку, яку умисно датувала 03.04.2019, у якій йдеться про те, що ОСОБА_4 отримала у ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 100 000 доларів США та зобов`язується їх повернути до 06.04.2019, хоча фактично грошові кошти у сумі 100 000 доларів США ОСОБА_4 не передавалися. В підтвердження своїх намірів ОСОБА_4 передала потерпілій на зберігання свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Skoda Fabia », д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «БІЗНЕС ЦЕНТР ФАРМАЦІЯ», та запевнила, що ОСОБА_7 стане власником даного автомобіля, якщо кошти не будуть повернені вчасно.

У подальшому, ОСОБА_4 , умисно, з корисливих спонукань не повернула кошти ОСОБА_7 та не передала у власність майно, яким гарантувала позику, натомість розпорядилася чужими коштами на власний розсуд, завдавши ОСОБА_7 матеріальних збитків на суму 50 000 доларів США, що станом на 26.03.2020 становить 1 397 760 гривень, що у понад 1329 разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян та відповідно до п. 4 примітки до ст. 185 КК України є особливо великими розмірами.

22.03.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

При розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею врахована позиція Європейського суду з прав людини - рішення «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, п. 175, ECHR 2011, відповідно до якого «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.90).

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001876; протоколу прийняття заяви ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 , яка повідомила, що ОСОБА_4 використовуючи завчасно налагоджені довірливі відносини з ОСОБА_7 , під приводом позики заволоділа грошовими коштами потерпілої у сумі 50000 доларів США; протоколу допиту свідка ОСОБА_8 , яка повідомила, що також надавала у борг ОСОБА_4 грошові кошти, які остання не повернула, а також повідомила, що їй відомо про те, що ОСОБА_7 передавала ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 50000 доларів США; висновку почеркознавчої експертизи, яким встановлено, що розписки та підписи від імені ОСОБА_4 виконані самою ОСОБА_4 ; розписок ОСОБА_4 про отримання грошових коштів від ОСОБА_7 ; речових доказів свідоцтва на право власності на квартиру та технічного паспорту на автомобіль; наданих в судовому засіданні пояснень підозрюваної слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України обґрунтована.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, а тому враховуючи обставини кримінального правопорушення, їх наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваної, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрювана ОСОБА_4 , перебуваючи без запобіжного заходу може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у зазначеному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або ж вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Однак, прокурором в ході розгляду даного клопотання не доведено, що вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки ОСОБА_4 зареєстрована та має постійне місце проживання, раніше не судима, розлучена, однак має на утриманні двох малолітніх дітей, що свідчить про наявність родинних зв`язків та соціально стримуючих факторів.

Відповідно до статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В судовому засіданні підозрювана ОСОБА_4 просила суд застосувати відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, що дозволить їй забезпечувати життєдіяльність її дітей та надасть їй можливість відшкодувати потерпілій завдані нею збитки.

Зокрема, обставини перебування на утриманні ОСОБА_4 двох малолітніх дітей було встановлено ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.06.2020, справа №127/11557/20, з якої вбачається, що адвокатом в судовому засіданні було долучено до матеріалів клопотання документи з яких слідує, що ОСОБА_4 розлучена та має двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Окрім того, вище зазначеною ухвалою до підозрюваної ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження №0000809, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 190 КК України було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, який в подальшому було неодноразово продовжено, та який, як було встановлено в судовому засіданні, жодного разу не було порушено підозрюваною ОСОБА_4 .

Таким чином, оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, беручи до уваги міцність соціальних зв`язків підозрюваної, наявність постійного місця проживання, наявність родини, перебування на утриманні двох малолітніх дітей, відсутність судимостей, слідчий суддя дійшов висновку про достатніcть підстав для переконання про можливість застосування до підозрюваної запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання заявниці під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (справа «Мамедова проти Росії»).

Так, на думку суду, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, а відтак слідчий суддя приходить до переконання про доцільність відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до частини першої та другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи вимоги статті 181 КПК України, вважає за можливе та необхідне застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. з покладенням на неї обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, оскільки даний запобіжний захід зможе запобігти ризикам зазначеним у статті 177 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 - 178, 181, 184, 186, 193, 196, 309, 372, 400 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 22 травня 2021 року.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати на виклики до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою на визначений час;
- не залишати місце проживання у визначений слідчим суддею час без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- утриматися від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання закордонний паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.
Ухвала про застосування домашнього арешту до ОСОБА_4 діє до 22.05.2021.
Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя