Справа № 353/1178/20
Провадження № 1-кп/353/42/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тлумач кримінальне провадження № 0000119, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.06.2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, депутатом не обирався, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатацію транспортного засобу, керуючи транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

ОСОБА_6 02.06.2020 року близько 03 год 30 хв, у темну пору доби, керуючи автомобілем марки «BMW-525» реєстраційний номер НОМЕР_1 , спільно із пасажирами ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проїздив перехрестя вулиць Винниченка та Грушевського в м. Тлумач Івано-Франківського району Івано-Франківської області в напрямку центральної частини міста Тлумач.

Під час руху, водій автомобіля ОСОБА_6 проявив неуважність, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не обрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Унаслідок цього, ОСОБА_6 не справився із керуванням, виїхав автомобілем за межі проїзної частини дороги вправо, де вчинив наїзд на дерево. При цьому, ОСОБА_6 порушив наступні вимоги пунктів Правил дорожнього руху України:

п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 10.1., який зобов`язує водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1., який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.3., згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
У результаті порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України трапилась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозково-лицевої травми з переломом виличної кістки, переломом латеральної та нижньої стінки правої орбіти, струсом головного мозку, синцями в ділянках голови, які ускладнились гомосинусом та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, тобтопорушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатацію транспортного засобу, керуючи транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, згідно з вимогами ст. 337 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення відповідно до викладеного та за обставин, наведених у обвинувальному акті та надав показання про те, що він 02.06.2020 року близько 03 год 30 хв ночі, керуючи автомобілем марки «BMW-525» реєстраційний номер НОМЕР_1 на великій швидкості, спільно із пасажирами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , проїздив перехрестя вулиць Винниченка та Грушевського в м. Тлумач Івано-Франківського району Івано-Франківської області в напрямку центральної частини міста Тлумач. Оскільки була велика швидкість автомобіля, він не справився із керуванням, виїхав автомобілем за межі проїзної частини дороги вправо, де вчинив наїзд на дерево. Після цього він вийшов з автомобіля та побачив, що ОСОБА_12 зазнала травм і почав їй надавати медичну допомогу. Останню відвідував у лікарні, відшкодував їй витрачені кошти на лікування та на даний час з нею помирився. Просив його суворо не карати.

Захисник обвинуваченого просив суд суворо не карати обвинуваченого, призначити йому покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення у вигляді штрафу у мінімальному розмірі без позбавлення прав керування транспортними засобами.
Прокурор просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого діяння та призначити покарання у видіштрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява, у якій вона просила судовий розгляд даного кримінального провадження розглядати без її участі. Зазначила, що обвинуваченим ОСОБА_6 їй повністю відшкодовано завдану кримінальним правопорушенням матеріальну та моральну шкоду, будь-яких претензій до нього не має. Просила призначити йому мінімально можливе покарання.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та захисник також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд, враховуючи викладене, заслухавши учасників судового засідання та оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у діях, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження та кваліфікує його дії зач. 1 ст. 286 КК України.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим і передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, класифікується як нетяжкий злочин.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 в порядку п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
Згідно статті 50 КК України встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», а згідно статті 65 КК України встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», а тому суд враховуючи вищезазначене, особу обвинуваченого, всі пом`якшуючі покарання обставини, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
Виходячи з вищенаведеного, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , виходячи з принципу законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення та його особу, а саме те, що кримінальне правопорушення вчинено ним вперше, має місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується, відшкодував потерпілій завдані їй збитки, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд вважає дані обставини такими, що дають підстави призначити обвинуваченому покарання передбачене у межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, а саме у виді штрафу.
Суд також враховує досудову доповідь Тлумацького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 20.05.2021 року, про те, що виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе та не становить небезпеки для суспільства чи окремих осіб (а.к.п. 106,107).
Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення про призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про розмір штрафу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Санкцією ч 1. ст. 286 КК України, в редакції закону, який діяв на момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, було передбачено покарання виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
З 01.07.2020 року набрав чинності Закон України №2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким покарання за ч. 1 ст. 286 КК України визначено у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Враховуючи, що санкцією ч 1. ст. 286 КК України, в редакції закону № 2617- VIII, посилена відповідальність обвинуваченого щодо покарання у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, порівняно з редакцією, що діяла до 01.07.2020 року, то застосуванню в даному випадку підлягає санкція ч.1 ст. 286 КК України в редакції закону, який діяв на момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Запобіжній захід відносно обвинуваченого на досудовому слідстві не обирався.
Керуючись ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Накладений, згідно ухвали слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_13 від 03.06.2020 року, арешт на транспортний засіб марки БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_14 , жителю с. Пасічна, Надвірнянського району Івано-Франківської області, скасувати.
Речовий доказ по даному кримінальному провадженню, а саме:
-транспортний засіб марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрації транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_14 , жителю с. Пасічна, Надвірнянського району Івано-Франківської області та яким фактично користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , повернути власнику ОСОБА_14 .
Процесуальні витрати за проведення експертизи в кримінальному провадженні в сумі 1634 (одна тисяча шістсот тридцять чотири) грн. 50 коп. стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

ГоловуючийОСОБА_1