Справа № 504/1634/21
Номер провадження 1-кп/504/787/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2021 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово, розглянувши в спрощеному провадженні матеріали кримінального провадження №0000124 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2021 року за обвинуваченням неповнолітнього:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сичавка Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, студента 2-го курсу ДНЗ Одеський ЦПТУ № 12, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2021 року приблизно о 16:50 годин, ОСОБА_2 перебував в фойє торгівельно-розважального центру «Рів`єра», який розташований за адресою: Одеська область, Лиманський район, Фонтанська сільська рада, комплекс будівель та споруд №1, де у нього виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_3 .

З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_2 , діючи умисно, таємно, із корисливих мотивів, переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв з кишені куртки сина ОСОБА_3 ОСОБА_4 , яка знаходилась на кріслі, мобільний телефон марки «Redmi 9A Granite Grey», імей НОМЕР_1 , вартістю 2999 гривень, після чого покинув місце вчинення правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми навмисними діями ОСОБА_2 спричинив потерпілій ОСОБА_3 матеріальний збиток на суму 2999 гривень.

Дії ОСОБА_2 орган дізнання кваліфікував за ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

До обвинувального акта додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складена в присутності захисника ОСОБА_5 та законного представника ОСОБА_6 , щодо добровільності беззаперечного визнання його винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, а також письмова заява потерпілої ОСОБА_3 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.484 КПК України, порядок кримінального провадження щодо неповнолітніх визначається загальними правилами цього Кодексу з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Згідно ч.2 ст.484 КПК України, під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України, ч.2 ст.484 КПК України, що, на думку суду, найменше порушить звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно ч.1 ст.22 КК України, кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке у відповідності до статті 12 КК України є кримінальним проступком, особу винуватого, який на момент вчинення кримінального правопорушення був неповнолітнім, раніше не судимий, неодружений, не працює, негативно характеризується за місцем навчання та посередньо за місцем проживання, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , відповідно до положень ст. 66 КК України, являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Статтею 485 КПК України визначено, що під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми, крім обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, також з`ясовуються:

1) повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік (число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру. За наявності даних про розумову відсталість неповнолітнього, не пов`язану з психічною хворобою, повинно бути також з`ясовано, чи міг він повністю усвідомлювати значення своїх дій і в якій мірі міг керувати ними;

2) ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння;

3) умови життя та виховання неповнолітнього;

4) наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.103 КК України, при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

При дослідженні матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що ОСОБА_2 виховувався опікуном ОСОБА_6 , яка не є його родичкою, а взяла його з притулку, місцезнаходження рідного батька неповнолітнього невідоме, а матір позбавлена батьківських прав. ОСОБА_6 є також опікуном двох братів та сестри ОСОБА_2 . Коли ОСОБА_6 прийняла на себе опікунство, ОСОБА_2 мав певні проблеми із здоров`ям та розвитком (порушення мови), перебував на лікуванні у психіатричній лікарні, де проходив курс лікування та реабілітацію, надалі був поставлений на облік до психіатра. Навчався в різних школах та інтернатах, навчальний матеріал засвоює на низькому рівні, більшість часу перебуває відокремлено від групи учнів, легко відкривається лише деяким вчителям і одногрупникам, потребує постійної уваги з боку викладачів, замкнений і прагне уникнути завдань, але при персональному проханні погоджується працювати. Наразі є студентом 2-го курсу ДНЗ Одеський ЦПТУ № 12. Є добрим юнаком, однак вимогливий та критичний до оточення. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №250 від 05.05.2021р., ОСОБА_2 на час, який відноситься до вчинення кримінального правопорушення, будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждав, ознак будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, а виявляв клінічні ознаки «Органічної псевдоолігофренічної особистості», що за глибиною та ступенем виразності не позбавляло його можливості повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час вчинення кримінального правопорушення дорослих підбурювачів та співучасників кримінального правопорушення не було.

Згідно п.2 ч.1 ст.98 КК України, до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані такий основний вид покарання як громадські роботи.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винуватого, обставин що пом`якшують покарання, відсутність обставин що обтяжують покарання, з огляду на умови виховання, рівень розвитку, соціально-психологічних рис неповнолітнього, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді громадських робіт на строк, передбачений санкцією частини статті за якою інкриміновано його діяння. Суд вважає, що така міра покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування у нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Відповідно до ч.1 ст.100 КК України, громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 не обирався.

Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон чорного кольору марки «Xiaomi Redmi 9A» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який повернутий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 - необхідно вважати повернутим власнику ОСОБА_3 , лазерний CD-R диск «VERBATIM», який приєднаний до матеріалів кримінального провадження необхідно залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 376, 381, 382, 394, 395, 484, 485 КПК України, ст.ст.56, 98, 100, 103, 185 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон чорного кольору марки «Xiaomi Redmi 9A» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який повернутий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 - необхідно вважати повернутим власнику ОСОБА_3 , лазерний CD-R диск «VERBATIM», який приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1