Справа № 404/771/20
Номер провадження 1-кп/404/254/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому в залі суду кримінальне провадження №0009228 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє:

- 10.10.2019 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

09.12.2019 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебував у кафе «Заходьте до нас на вогник» по АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_5 . Побачивши у ОСОБА_5 мобільний телефон «Xiaomi Redmi 6А», належний останньому, у ОСОБА_3 виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізуючи вказаний умисел, діючи повторно, цілеспрямовано, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власної наживи, ОСОБА_3 попросив під приводом здійснення дзвінка у ОСОБА_5 його мобільний телефон. Не підозрюючи про дійсні злочинні наміри ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5 , будучи введеним в оману, добровільно передав ОСОБА_3 свій мобільний телефон «Xiaomi Redmi 6 А 2/16 Black» S/N: НОМЕР_1 , imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 вартістю 1773 грн. 33 коп.

У подальшому ОСОБА_3 , заволодівши шляхом обману мобільним телефоном потерпілого, скориставшись тим, що ОСОБА_5 вийшов з кафе на вулицю, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився вказаним майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 1773 грн. 33 коп.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та показав, що 09.12.2019 року близько 13 год. він за попередньою домовленістю по телефону зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_7 у кафе «Заходьте до нас на вогник» на території АС-2 у м.Кропивницькому, з подальшою метою поїхати до останнього додому та допомогти встановити плитку на кухні. Прийшовши до вказаного кафе, яке відвідував часто, він сів за столик та замовив собі чай. Приблизно через 10 хвилин до кафе зайшли на той час невідомі йому ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ще один чоловік (який відразу пішов), які знаходилися у стані алкогольного сп`яніння. Останні попросили сісти до нього за столик, на що він погодився, після чого вони познайомились, сиділи за столом та розмовляли. ОСОБА_5 та ОСОБА_8 вживали горілку.

Оскільки у його телефона розрядився акумулятор, він попросив мобільний телефон у потерпілого ОСОБА_5 , щоб зателефонувати ОСОБА_7 запитати де він, та своїй матері, яка мала приїхати на ринок, що знаходився поруч. Через деякий час до них приєднався ОСОБА_7 , який пив слабоалкогольний напій. Приблизно на 15 хвилин він із ОСОБА_7 залишали кафе, щоб на сусідньому ринку купити газовий редуктор до автомобіля. Коли він із ОСОБА_7 мав намір уже їхати до останнього додому, він вирішив зателефонувати матері, щоб повідомити, що залишиться у ОСОБА_7 із ночівлею, для чого повторно попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон. Надавши мобільний телефон для здійснення вказаного дзвінка (у присутності ОСОБА_8 ), ОСОБА_5 вийшов на вулицю разом із ОСОБА_8 курити. Він, сидячи за столиком у кафе, здійснив дзвінок. Після цього до кафе зайшов ОСОБА_8 , а ОСОБА_5 на вулиці розмовляв із дівчиною. Маючи намір залишати вказане кафе, він віддав мобільний телефон, належний ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та попросив останнього віддати його власнику. ОСОБА_7 у цей час знаходився разом з ним. У подальшому він разом із ОСОБА_7 купили пляшку мінеральної води та вийшли із кафе через інший вихід, який був біля холодильників із водою, після чого поїхали до останнього додому. ОСОБА_8 залишився за столом у кафе. Мобільний телефон він довірив ОСОБА_8 , оскільки зрозумів, що той дружить із дитинства із ОСОБА_5 та знаходиться у довірливих відносинах.

Наступного дня, коли він приїхав до себе додому, зарядив акумулятор на мобільному телефоні та ввімкнув його, йому відразу зателефонували працівники поліції та попросили терміново приїхати до Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області з приводу викрадення мобільного телефону. Працівники поліції у відділі пояснили, що ОСОБА_5 написав заяву про крадіжку телефону стосовно нього. Він пояснив, що мобільний телефон він віддав ОСОБА_8 , але працівники поліції порадили для швидкого закриття справи визнати вину та примиритися із потерпілим, на що він погодився та відшкодував потерпілому ОСОБА_5 3000 грн. При цьому він самостійно намагався знайти ОСОБА_8 , проте дізнався, що останній був затриманий працівниками поліції в іншому кримінальному провадженні.

Марку мобільного телефону потерпілого ОСОБА_5 він не пам`ятає, погоджується з найменуванням, вказаним у обвинуваченні.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, його вина доводиться дослідженими судом такими доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , згідно з якими 09.12.2019 року близько 12-13 год. він прийшов у кафе «Заходьте до нас на вогник», де разом із знайомим ОСОБА_8 , якого він не бачив близько 3 років, вживав алкогольні напої, а саме один бокал пива та вино. При цьому він не почував себе у стані алкогольного сп`яніння. У цей момент до них підійшов незнайомий йому раніше обвинувачений ОСОБА_3 , з яким вони спілкувалися близько 30 хвилин. Під час розмови ОСОБА_3 попросив у нього мобільний телефон для здійснення дзвінка, на що він погодився. ОСОБА_3 почав набирати невідомий йому номер, сидячи за столом, а він вийшов з кафе, щоб покурити. ОСОБА_3 у кафе залишився сам. Коли він палив на вулиці, до нього знову підійшов ОСОБА_8 , який перед цим відлучався, та позичив 200 грн. У подальшому ОСОБА_8 знову пішов, а він відразу зайшов назад до кафе, де не було вже ні ОСОБА_3 , ні його мобільного телефону. Не знайшовши ОСОБА_3 , він зрозумів, що останній незаконно забрав його мобільний телефон. Коли він подзвонив на свій номер телефону, оператор йому повідомив, що вказаний абонент поза зоною досяжності. При цьому заряд у його мобільному телефоні був достатній, щоб не розрядитися. Як знайти ОСОБА_3 він не знав, оскільки останній жодних координат йому не залишав.

У той момент, коли він давав ОСОБА_3 свій мобільний телефон, ОСОБА_8 був також присутній. Всього за вказаних обставин він двічі давав свій мобільний телефон ОСОБА_3 . Перший раз ОСОБА_3 повернув йому телефон. Коли дав останньому телефон вдруге, ОСОБА_3 вийшов з приміщення кафе через інші двері. Тому він, паливши цигарки біля дверей, не бачив як останній покидає кафе. Він не збирався продавати свій мобільний телефон та з ОСОБА_3 з приводу продажу його мобільного телефону нічого не говорив та ні про що не просив. ОСОБА_3 він не дозволяв покидати приміщення кафе із його мобільним телефоном, а лише дозволив здійснити дзвінок.

Мобільний телефон «Xiaomi», який він віддав обвинуваченому, належав йому, був придбаний новим за 2700 грн., він підтверджує найменування мобільного телефону та погоджується із вартістю, вказаними у обвинуваченні. На даний момент ОСОБА_3 йому відшкодовано шкоду у розмірі 2700 грн. Просить застосувати до ОСОБА_3 не сувору міру покарання.

Крім всього, він підтверджує, що разом із ОСОБА_3 був присутній невідомий йому чоловік, який то виходив з кафе, то знову заходив. На той момент, коли він передавав ОСОБА_3 свій мобільний телефон, вказаного чоловіка за їх столом не було;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , згідно з якими він в обідній час зустрівся із потерпілим ОСОБА_5 , з яким знайомий з дитинства, у кафе (назву якого не пам`ятає) на території АС-2 у м.Кропивницькому у 2019 році, де також був малознайомий йому ОСОБА_3 . У кафе вони вживали спиртні напої, але хто саме вживав він не пам`ятає. Через деякий час він залишив кафе та пішов у своїх справах, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 залишалися за столом. У подальшому він зустрів ОСОБА_3 на території АС-2, останній попросив продати його свій мобільний телефон чорного кольору (марку він не пам`ятає), на що він погодився. У зв`язку з вказаним проханням він на території АС-2 продав вказаний мобільний телефон хлопцю на ім`я ОСОБА_9 , але він може помилятися в імені, приблизно за 800-900 грн., які відразу віддав ОСОБА_3 . Останній за виконання послуги дав йому 100 чи 200 грн., після чого вони розійшлися та більше не бачилися.

ОСОБА_3 не просив його будь-кому передавати мобільний телефон, сказав, що це його власний телефон. Яким саме мобільним телефоном користувався ОСОБА_3 йому не відомо, оскільки він з ним малознайомий. Він вважає, що ОСОБА_3 міг викрасти у ОСОБА_5 мобільний телефон, а потім йому дати для продажу, але тоді, коли він продавав телефон, він не знав, що цей телефон був потерпілого.

Підстав оговорювати ОСОБА_3 він не має. Він добре пам`ятає всі події, оскільки був лише злегка напідпитку. Подібні прохання від ОСОБА_3 до нього більше не надходили. ОСОБА_5 після вказаної події нічого не розповідав за викрадення його мобільного телефону. Про крадіжку він дізнався від працівників поліції;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , згідно з якими він у грудні 2019 року (день тижня не пам`ятає), звечора попередньо домовившись телефоном, в першій половині дня зустрівся у кафе «Заходьте до нас на вогник» на території АС-2 зі своїм знайомим ОСОБА_3 , який мав йому допомогти встановити плитку вдома. Коли він зайшов до кафе, за столом разом із ОСОБА_3 сиділи ОСОБА_8 (якого він раніше бачив, але не знав) та незнайомий йому ОСОБА_5 . Він познайомився з останніми та приєднався до спілкування. ОСОБА_8 та ОСОБА_5 вживали горілку, він із ОСОБА_3 пили каву. Через деякий час він запропонував ОСОБА_3 піти з ним на автомобільний ринок, що знаходився поруч, щоб купити автомобільного масла. Коли вони повернулися із маслом до кафе, знову сіли за столик. Оскільки він проживає у с.Черняхівка Кропивницького району Кіровоградської області, вони мали намір разом із ОСОБА_3 їхати додому, де останній мав залишитися із ночівлею, ОСОБА_3 сказав, що йому потрібно зателефонувати матері. Так як коштів для дзвінку з його телефону не було, а у мобільного телефону ОСОБА_3 розрядився акумулятор, останній попросив мобільний телефон у ОСОБА_5 , який був наданий йому.

Після цього ОСОБА_3 за допомогою мобільного телефону ОСОБА_5 зателефонував своїй матері. У цей час ОСОБА_5 та ОСОБА_8 пішли курити на вулицю, після чого до кафе повернувся лише ОСОБА_8 , повідомивши, що ОСОБА_5 відлучився у справах та повернеться через 5-10 хвилин. Оскільки маршрутне таксі до с.Черняхівка ходить з певною періодичністю, їм потрібно було їхати, ОСОБА_3 біля столику у кафе залишив мобільний телефон ОСОБА_5 . ОСОБА_8 (оскільки він зробив висновок, що вони друзі), попросивши віддати його власнику, після чого вони пішли на зупинку громадського транспорту, звідки поїхали на маршрутному таксі №220 до с.Черняхівка. Після вказаної події він ні з ОСОБА_8 , ні з ОСОБА_5 не бачилися.

Вказує, що кафе, у якому сталася подія, є два входи. Крім того підтверджує, що з ОСОБА_3 вони знайомі близько 10 років, оскільки раніше проживали в одному районі. Раніше він неодноразово притягався до кримінальної відповідальності (ст.ст.185, 186, 190, 309 КК України), відбував покарання у місцях позбавлення волі;

- рапортом поліцейського УПП в Кіровоградській області від 09.12.2019 року про отримання о 13 год. 42 хв. на номер «102» виклику від ОСОБА_5 у зв`язку з вчиненням відносно останнього на території АС-2 по вул.Євгена Тельнова у м.Кропивницькому заволодіння невідомою особою його мобільним телефоном «Xiaomi» шахрайським шляхом (т.1 а.п.12);

- заявою ОСОБА_5 про притягнення до відповідальності невідомого чоловіка, який 09.12.2019 року близько 13 год. перебуваючи в кафе біля АС-2 по вул.Євгена Тельнова у м.Кропивницькому шахрайським шляхом заволодів його мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 6А» (т.1 а.п.13);

- протоколом огляду місця події від 21.01.2020 року із фототаблицею, відповідно до якого встановлено та оглянуто місце вчинення правопорушення - приміщення кафе «Заходьте до нас на вогник» поруч з АС-2 по вул.Євгена Тельнова, 1 у м.Кропивницькому (т.1 а.п.16-18);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.01.2020 року із долученою довідкою, згідно з якими потерпілий ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_3 як особу, який представився ОСОБА_10 , який 09.12.2019 року близько 13 год. у кафе на території АС-2 по вул.Є.Тельнова, 1 у м.Кропивницькому під приводом здійснення телефонного дзвінка шахрайським шляхом заволодів його мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 6А» (т.1 а.п.23-25);

- протоколом огляду предметів від 14.01.2020 року із долученою ілюстративною фототаблицею, відповідно до якого проведено огляд картонної коробки до мобільного телефону «Xiaomi Redmi 6А», долученої відповідно до заяви від 14.03.2020 року потерпілим ОСОБА_5 , яка визнана речовим доказом (т.1 а.п.29-32);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.01.2020 року із долученою довідкою, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_8 як особу на ім`я ОСОБА_12 , який 09.12.2019 року в обідній час по АДРЕСА_2 продав йому мобільний телефон «Xiaomi 6А» за 900 грн. (т.1 а.п.36-37);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.01.2020 року із долученою довідкою, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_3 як особу, на прохання якої він по АДРЕСА_2 продав мобільний телефон «Xiaomi Redmi 6А» чоловікові на ім`я ОСОБА_13 за 900 грн. (т.1 а.п.42-43);

- висновком експерта №41 від 22.01.2020 року, згідно з яким ринкова вартість не наданого на експертизу мобільного телефону «Xiaomi Redmi 6А 2/16 Black» у гарному технічно-справному стані без зарядного пристрою та іншої гарнітури, придбаного новим 26.06.2019 року, який використовувався за призначенням з моменту придбання, станом цін на 09.12.2019 року складає 1773 грн. 33 коп. (т.1 а.п.49-52);

- висновком судово-психіатричної експертизи №427 від 10.11.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_3 у момент скоєння правопорушення виявляв і в даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання опіоїдів, на даний час утримання (згідно МКХ-10, F-11.22), проте вказані психічні розлади не досягають ступені душевного захворювання і недоумкуватості. Тому у відношенні інкримінуємого йому діяння слід вважати осудним. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує (т.3 а.п.51-53);

- висновком судово-психіатричної експертизи №266 від 26.06.2020 року згідно з яким ОСОБА_3 не потребує застосування заходів медичного характеру, станом на 09.03.2020 року та на момент проведення експертизи мав психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання опіоїдів, які не досягають ступені душевного захворювання і недоумкуватості та його слід вважати осудним (т.4 а.п.75-77).

Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого зміненого обвинувачення відповідного до вимог ст.337 КПК України, аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, які стосуються зміненого обвинувачення, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При цьому показання свідка ОСОБА_7 , який є товаришем обвинуваченого, з яким вони протягом тривалого часу знайомі, та показання самого обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що останній не мав умислу на заволодіння мобільним телефоном потерпілого, після здійснення дзвінка повернув його ОСОБА_8 саме з метою передачі його потерпілому ОСОБА_5 , не беруться судом до уваги, як такі, що не підтверджені і спростовані іншими доказами під час судового розгляду та дані обвинуваченим з метою уникнення відповідальності обвинуваченого за вчинене.

Під час аналізу досліджених та наведених раніше доказів суд враховує, що показання як потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , так і самого обвинуваченого ОСОБА_3 щодо прохання останнього до потерпілого надати мобільний телефон для здійснення дзвінка повністю узгоджуються між собою, а також із письмовими доказами, не заперечуються жодним учасником провадження, а тому суд бере їх до уваги та враховує при встановленні обставин вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, показання всіх вказаних осіб безсумнівно вказують на те, що ОСОБА_3 , отримавши у потерпілого мобільний телефон для дзвінка, у подальшому не повернув телефон його власнику ОСОБА_5 .

Також судом встановлено, що обвинувачений після звернення потерпілого до поліції повністю відшкодував збитки потерпілому.

При цьому, показання свідка ОСОБА_8 є логічними, послідовними, вони узгоджуються з іншими доказами, будь-яких підстав у останнього оговорювати обвинуваченого, які між собою є малознайомими, та будь-які підстави ставити під сумнів вказані докази судом не встановлено, а тому вони як і показання потерпілого ОСОБА_5 покладені в основу вироку і спростовують раніше вказані показання свідка ОСОБА_7 та обвинуваченого в частині повернення останнім в кафе свідку ОСОБА_8 мобільного телефону для передачі потерпілому. Відтак, з огляду на встановлені обставини, наявність попередніх судимостей у свідка ОСОБА_8 , у тому числі за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 КК України, не спростовує достовірності його показань у суді.

Крім того, показання потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 повністю узгоджуються із об`єктивними даними і слідовою картиною, залишеною після вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.01.2020 року із долученою довідкою за участю свідка ОСОБА_11 (т.1 а.п.36-37), зміст якого щодо обставин продажу телефону свідку безпосередньо у суді підтвердив свідок ОСОБА_8 , тому підстави ставити під сумнів його достовірність не встановлено. Також вказану слідчу дію пред`явлення особи для впізнання проведено із дотриманням вимог та в спосіб, визначений КПК України, уповноваженим слідчим, тому підстави для визнання її недопустимою із врахуванням положень ст.ст.86-89 КПК України відсутні.

При цьому показання обвинуваченого ОСОБА_3 про повернення мобільного телефону свідку ОСОБА_8 , із яким він раніше жодних стосунків на підтримував, для передачі раніше не знайомому потерпілому є нелогічними, оскільки обвинувачений фактично не міг знати стосунків між останніми та вважати, що свідок віддасть телефон потерпілому. Крім того, вказані показання є нелогічними у зв`язку із тим, що потерпілий фактично не залишав місця події, а надав телефон обвинуваченому в кафе, вийшовши з нього для паління цигарок поруч із входом. Натомість обвинувачений, розуміючи викладене, маючи можливість під час виходу з кафе віддати телефон потерпілому, вийшов з кафе через інший вихід і не повернув телефон потерпілому. Такі дії обвинуваченого повністю узгоджуються із показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_8 , та підтверджують ці показання у тій частині, що обвинувачений вийшов з кафе не повернувши телефон потерпілому, у тому числі через свідка ОСОБА_8 .

Таким чином показання потерпілого та свідка ОСОБА_8 , які повністю узгоджуються з протоколами огляду місця події, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, огляду предмета та висновком експерта не викликають у суду жодних сумнівів та беруться судом до уваги в якості доказу.

Водночас, обрання предметом правопорушення мобільного телефону, який перебував у власності потерпілого ОСОБА_5 , який є малознайомою особою, із врахуванням обставин та часу події, раптове залишення місця події через інший вихід, поруч із яким не знаходився та з якого не виходив потерпілий, на переконання суду, зважаючи на відповідні показання потерпілого та свідків, безумовно вказує на наявність наміру у обвинуваченого заволодіти мобільним телефоном потерпілого. Про наведене свідчать і обставини звернення обвинуваченого вдруге з проханням до потерпілого про надання телефону, використання можливості залишитися з телефоном без потерпілого, у зв`язку з тим, що потерпілий вийшов з кафе після того як обвинувачений отримав телефон, зважаючи на те, що перед цим обвинувачений вже повертав потерпілому телефон після попереднього дзвінка. Тобто потерпілий мав підстави розраховувати на те, що обвинувачений поверне телефон, але був введений в оману.

Згідно з дослідженими доказами, враховуючи тривале перебування обвинуваченого в кафе, судом не встановлено таких виняткових обставин, які б вказували на необхідність термінового залишення кафе і передачі телефону потерпілого іншим особам.

Таким чином підстави ставити під сумнів раніше вказані докази відсутні, вони узгоджуються між собою та з іншими доказами, є належними, допустимими, достовірними, а тому твердження обвинуваченого не спростовують факту заволодіння мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_5 шляхом обману.

Крім цього висновки судово-психіатричних експертиз №427 від 10.11.2020 року та №266 від 26.06.2020 року (т.3 а.п.51-53, т.4 а.п.75-77) належно обґрунтовані та є достатніми для встановлення осудності обвинуваченого, належне усвідомлення своїх дій та керування ними ОСОБА_3 під час події на переконання суду із врахуванням висновків цих експертів узгоджується із показаннями обвинуваченого в суді, який намагається виправдати свої дії, тому підстави не брати вказані висновки до уваги відсутні.

У зв`язку із цим суд не бере до уваги доводи сторони захисту щодо недоведення вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, як такі, що не знайшли свого підтвердження.

З огляду на викладене, аналізуючи сукупність доказів у кримінальному провадженні, суд знаходить із достовірністю встановленими та доведеними викладені у вироку обставини кримінального провадження, та вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за встановлених судом фактичних обставин.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив умисний нетяжкий злочин.

Як особа ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не одружений та не працює, на обліку у закладах з надання психіатричної допомоги не перебуває (т.1 а.п.93), знаходиться на диспансерному обліку у КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності (зловживання із шкідливими наслідками) з 2020 року (т.1 а.п.94), є особою з інвалідністю 2 групи (т.1 а.п.95), має низку тяжких хронічних захворювань (т.1 а.п.99, 101-103, т.3 а.п.137), осудний, раніше судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає те, що він має низку тяжких хронічних захворювань та є особою з інвалідністю 2 групи, а також добровільне відшкодування потерпілому завданих збитків.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин провадження та особи обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не одружений, вчинив умисний корисливий нетяжкий злочин під час іспитового строку, раніше неодноразово судимий за аналогічні корисливі злочини, суд вважає за можливе попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 у разі призначення йому за ч.2 ст.190 КК України покарання у виді позбавлення волі в межах передбаченої санкції з його реальним відбуванням тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому підстави для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України не встановлені.

Беручи до уваги те, що вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 10.10.2019 року ОСОБА_3 засуджено до 4 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і він вчинив нове кримінальне правопорушення протягом іспитового строку, суд вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.78 КК України призначити йому покарання за правилами, передбаченими ст.71 КК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 з`являється на виклики до суду та не ухиляється від них, до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді застави, умови якої не порушувалися, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Також суд керується положеннями ч.11 ст.182 КПК України, якими передбачено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 10.10.2019 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк перебування під вартою з 20.03.2020 року по 10.07.2020 року.

Запобіжним заходом обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити заставу в розмірі 21020 грн.

Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 21020 (двадцять одна тисяча двадцять) гривень, внесену ОСОБА_14 за ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні на депозитний рахунок №UA0002505, отримувач коштів ТУ ДСА України в Кіровоградській області, , банк отримувача ДКСУ м. Київ, згідно з квитанцією №МР_АВ140593GAI_14541745 від 09.07.2020 року АТ «А-БАНК», повернути заставодавцю ОСОБА_14 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта для проведення експертизи у розмірі 628 грн. 04 коп.

Речові докази:

- картонну коробку від мобільного телефону «Xiaomi Redmi 6A Black» (т.2 а.п.32, 33) залишити потерпілому ОСОБА_5 ;

- картонну коробку від мобільного телефону «Xiaomi Redmi 6A 2/16GB Black» (т.4 а.п.29, 30) залишити ОСОБА_15 ;

- аркуш паперу (т.4 а.п.44) зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляцію до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1