ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/546/18 Номер провадження 11-кп/814/136/21Головуючий у 1-й інстанції Гудков С.В. Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Маліченка В.В.

суддів Корсун О.М., Харлан Н.М.

з участю:

секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І.

прокурора Акулової С.М.

обвинуваченого ОСОБА_1

захисника Корінєнко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 про зміну йому запобіжного заходу у кримінальному провадженні за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_1 , захисника Масюка В.В. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 та захисника Корнієнко Н.Ю. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 жовтня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 жовтня 2018 року ОСОБА_1 визнано винуватим за ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави витрати за проведення судово-хімічних експертиз на загальну суму 2044 гривні 44 копійки .

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з судовим рішенням суду обвинувачений ОСОБА_1 , захисник Масюк В.В. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 та захисник Корнієнко Н.Ю. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 подали апеляційні скарги, які призначені до розгляду на 14 липня 2021 року на 14 год. 00 хв.

28 квітня 2021 року на адресу Полтавського апеляційного суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Вважає, що ризики у кримінальному провадженні, які б свідчили про доцільність застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не доведені, оскільки у випадку застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту він би неухильно дотримувався б покладених на нього обов`язків, з`являвся на судові засідання, сприяв встановленню істини у кримінальному провадженні та разом з тим мав би можливість отримувати необхідне лікування. Ті факти, на які посилалась сторона обвинувачення під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою не можуть свідчити про його наміри переховуватись від суду, а тяжкість інкримінованого злочину не повинна бути вирішальною при обранні найсуворішої міри запобіжного заходу.

Просить апеляційний суд взяти до уваги те, що з часу перебування під вартою стан його здоров`я в умовах СІЗО значно погіршився.

Зазначає, що його перебування під вартою є необґрунтованим, оскільки з часу скасування Верховним Судом ухвали Полтавського апеляційного суду від 23.04.2019 з тих підстав, що під час розгляду не було перевірено показання свідка особи зі зміненими анкетними даними, який був закупним у кримінальному провадженні, і повернення даного кримінального провадження до суду апеляційної інстанції для нового розгляду стороною обвинувачення не забезпечено явку даного свідка для допиту в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно із ч.3 ст. 377 КПК України якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 жовтня 2018 року ОСОБА_1 визнано винуватим за ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, тому твердження обвинуваченого щодо наявності підстав для зміни раніше обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, є безпідставними, оскільки встановлені судом обставини у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи, а саме домашній арешт не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, при цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості (Рішення Європейського Суду «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Окрім зазначеного запобіжний захід ОСОБА_1 обраний вироком суду першої інстанції з метою виконання обвинувального вироку суду.

Керуючись ст.ст.177, 178, 331, 377, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.В. Маліченко

Судді О.М. Корсун

Н.М. Харлан