КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №367/3997/20. Провадження №11-кп/824/2305/2021. Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України. Суддядоповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
Іменем України

12 травня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та начальника відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу підготовчого судового засідання Ірпінського міського суду Київської області від 18 березня 2021 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_10
сторони захисту адвоката ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Цією ухвалою підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0004451, внесеному до ЄРДР 17.09.2019 року, постановленої щодо обвинувачених:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, який народився в м. Кагул, Республіки Молдова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, грузина, який народився в Республіці Грузія, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 26.04.2018 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 396 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання із призначенням іспитового строку на 1 рік,

у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 18 березня 2021 року до 16 травня 2021 року включно в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Повернутий прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному 17.09.2019 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004451 по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

Постановлено зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 15 днів.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвала мотивована тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки він не містить у собі належним чином сформульованого, зрозумілого обвинувачення. Прокурором не встановлено, коли конкретно і де саме ОСОБА_8 очолив озброєне об`єднання та чи малась зброя у осіб, що входили до складу банди, що є кваліфікуючою ознакою ст. 257 КК України.

Також, зазначає, що при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, кваліфікуючи дії обвинувачених, прокурор не зазначив окремо їх дії за кожною статтею КК України, а обмежився кваліфікацією їх дій разом за всіма інкримінованими їм статтями. Отже, у зв`язку із наведеним суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України і підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Судом зазначено, що існує доцільність щодо продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з огляду на вчинення декількох кримінальних правопорушень, серед яких є особливо тяжкі, а також дані про особу обвинувачених, зокрема на час затримання обвинувачені не працювали, при цьому ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Крім того, обставини, що були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених не змінилися та продовжують існувати, а саме: можливість переховування від суду, знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та впливу на потерпілих, оскільки на даний час не всі учасники кримінального провадження допитані, а тому не вбачається підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та прокурор ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Адвокат ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі просить: скасувати ухвалу від 18.03.2021 Ірпінського міського суду Київської області в кримінальній справі № 367/3997/20 в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; постановити нову ухвалу, якою змінити цей запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за місцем їх проживання за адресою: АДРЕСА_3 ; у випадку, якщо суд не знайде підстав для задоволення апеляційної скарги в частині зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, - змінити зазначену вище ухвалу від 18.03.2021 Ірпінського міського суду Київської області в кримінальній справі №367/3997/20, визначивши заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченими ОСОБА_7 і ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 200 000 грн. щодо кожного з обвинувачених.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що на виконання ч. 3 ст. 199 КПК стороною обвинувачення не підтверджені обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою.

Прокурор ОСОБА_9 в поданій апеляційній скарзі просить: ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 18 березня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України для усунення недоліків - скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України; обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні повернути до Ірпінського міського суду Київської області для проведення підготовчого судового засідання.

Зазначає, що суд при призначенні вказаних в ухвалі підстав для повернення обвинувального акту прокурору фактично надає оцінку доказам у кримінальному провадженні, які на стадії підготовчого судового засідання не досліджувались, що суперечить вимогам ст. 314 КПК України.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила її задовольнити, та заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги захисника обвинувачених; пояснення захисника обвинувачених, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника обвинувачених задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Мотиви Суду

В провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває кримінальне провадження під №0004451 від 17.09.2019 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18 березня 2021 року обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 18 березня 2021 року до 16 травня 2021 року включно в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України; повернутий прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному 17.09.2019 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004451 по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України; постановлено зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 15 днів.

Так, відповідно до вимог, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Обвинувальний акт, як це передбачено ст. 291 КПК України, складається і підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Частиною другою цієї ж норми КПК передбачено, які відомості повинен містити в собі обвинувальний акт. Зокрема, поряд з іншими даними, в ньому повинні міститись виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні №0004451 від ЄРДР 17.09.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, який було направлено для розгляду до Ірпінського міського суду Київської області, вказаний процесуальний документ, за своїм змістом, у повній мірі відповідає вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому суд не мав достатніх правових підстав для висновку про його невідповідність вимогам цього Кодексу.

Посилання в ухвалі суду на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки він не містить у собі належним чином сформульованого, зрозумілого обвинувачення, є не тільки надуманими, а й такими, що не відповідають змісту цього документу, оскільки, всупереч твердженням суду, в ньому з достатньою повнотою наведені, як фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, так і формулювання обвинувачення.

Безпідставними слід визнати і посилання суду на те, що прокурором не встановлено, коли конкретно і де саме ОСОБА_8 очолив озброєне об`єднання та чи малась зброя у осіб, що входили до складу банди, що є кваліфікуючою ознакою ст. 257 КК України, також, посилання на те, що при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, кваліфікуючи дії обвинувачених, прокурор не зазначив окремо їх дії за кожною статтею КК України, а обмежився кваліфікацією їх дій разом за всіма інкримінованими їм статтями, оскільки, як правильно зазначено прокурором в апеляційній скарзі, суд при призначенні вказаних в ухвалі підстав для повернення обвинувального акту прокурору фактично надає оцінку доказам у кримінальному провадженні, які на стадії підготовчого судового засідання не досліджувались, що суперечить вимогам ст. 314 КПК України.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що рішення суду, прийняте за результатами підготовчого засідання є незаконним, оскільки при його постановленні були порушені вимоги кримінального процесуального закону.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що ухвалу підготовчого судового засідання Ірпінського міського суду Київської області від 18 березня 2021 року в частині повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0004451 від 17.09.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України для усунення протягом 15 днів вказаних в ухвалі виявлених недоліків, необхідно скасувати, з призначенням, за матеріалами зазначеного кримінального провадження, нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Під час постановлення даного рішення, в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим, суд першої інстанції виходив з того, що існує доцільність подальшого тримання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку останніх.

З таким висновком апеляційний суд погоджується, зауважуючи на слідуючому.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї статті передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте, Європейський Суд з прав людини, зокрема у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Таким чином, при позбавленні особи волі та продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження, суд повинен враховувати особливості конкретної справи, в якій необхідне тривале утримання особи під вартою у зв`язку з привалюванням суспільного інтересу та безпеки суспільства над правилом поваги до особистої свободи особи.

Так, перевіривши доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 18 березня 2021 року, якою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на строк 60 днів, до 16 травня 2021 року включно, колегія суддів встановила, що в цій частині ухвали судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі ту обставину, що судове провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали в цій частині відсутні.

Зокрема, суддею були враховані обставини справи в сукупності з особами обвинувачених, які вказують на можливість останніх вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особами обвинувачених, тяжкістю кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.

При вирішенні клопотання, судом враховано також те, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При цьому, суд виходив з того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у скоєнні чисельних епізодів скоєння злочинів, в тому числі особливо тяжких та заволодіння великими сумами коштів. По провадженню не допитаний жодний з учасників кримінального процесу. Обвинувачені не працювали до затримання. ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що негативно його характеризує та відповідно утворює ризики скоєння ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, суд врахував, що ОСОБА_11 являється громадянином Республіки Молдови, що утворює ризики залишення ним України.

Враховуючи, що існують обґрунтовані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, два з яких є особливо тяжкими, є обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачені можуть переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинене, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитувались в судовому засіданні, та враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник обвинувачених, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Характер висунутого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинувачених.

Апеляційні доводи захисника з приводу того, що стороною обвинувачення не підтверджені обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи та є необґрунтованими, оскільки питання щодо продовження строків тримання під вартою розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при продовженні строків тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні кримінальних правопорушень, два з яких є особливо тяжкими, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під вартою.

З огляду на вказане, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою пом`якшити обвинуваченим вид запобіжного заходу, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення в цій частині.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а доводи апеляційної скарги не містять будь-яких обставин та доказів, які б ставили його під сумнів.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону України при постановленні оскаржуваної ухвали в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 18 березня 2021 року в цій частині залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 404, 405, 407, 412, 415, 418, 419, ч. 4 ст. 4221 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу начальника відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 , задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Ухвалу підготовчого судового засідання Ірпінського міського суду Київської області від 18 березня 2021 року, якою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на строк 60 днів, до 16 травня 2021 року включно; повернутий прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному 17.09.2019 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004451 по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України; постановлено зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 15 днів, скасувати в частині повернення обвинувального акту прокурору та призначити новий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні №0004451 від 17.09.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_12 з ю б і н ОСОБА_13 Ш р о л ь