ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/1311/21 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/2059/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю в режимі відеоконференції
обвинуваченого - ОСОБА_6
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 до 17.06.2021 року.
Обвинувачений та його захисник, не погоджуючись з ухвалою суду, подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу скасувати та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час. Обвинувачений зобов`язується знаходитися за місцем реєстрації та проживання, з`являтися на виклики суду. Вказує, що клопотання прокурора подане не в установлений строк, а також його дії мають кваліфікуватися за ст. 36, ст. 124 КК України.
Адвокат зазначає, що судом неповністю досліджені обставини, прокурором не доведено наявності ризиків, потерпілий був допитаний та заявляв про ризики з боку обвинуваченого, при вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою покладався на розсуд суду.
Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника, обвинуваченого, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд першої інстанції вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження строку тримання під вартою, встановив, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та не вбачав підстав для застосування іншого запобіжного заходу, з чим погоджується колегія суддів, враховуючи тяжкість пред`явленого обвинувачення, обставини, викладені в обвинувальному акті. Крім того, будь-яких доказів наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, які б суттєво зменшували можливість настання ризиків, суду не надано. Зокрема відсутні дані про наявність у обвинуваченого місця роботи, законних джерел заробітку, родини, осіб на утриманні. Натомість стосовно ОСОБА_6 на розгляді суду перебуває інше кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Як зазначено в оскаржуваній ухвалі, судовий розгляд розпочато, свідки ще не допитані, що дає обгрунтовані підстави вважати про можливість здійснення обвинуваченим впливу на них у випадку застосування більш м`яких запобіжних заходів. Наявність у обвинуваченого місця реєстрації та проживання, про що зазначає сторона захисту, не мінімізує реальної можливості настання встановлених ризиків, що може в подальшому перешкодити судовому розгляду. Відсутність на даний час у потерпілого заяв про ризики зі сторони обвинуваченого не спростовує обгрунтованості висновків суду, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку настання ризиків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Характер вчинюваних дій, спрямованих проти життя та здоров`я особи, вказує на підвищену суспільну небезпечність вчиненого та поряд з даними про особу обвинуваченого свідчить про його можливість вжити заходи щодо переховування від суду, здійснення впливу на потерпілого, свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень у випадку застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. З метою забезпечення судового розгляду продовження тримання під вартою є виправданим.
Не впливають на висновки суду доводи обвинуваченого про недотримання прокурором строку звернення із клопотанням про продовження запобіжного заходу, оскільки таке клопотання було подане та розглянуте судом до закінчення дії попередньої ухвали. Крім того, безпідставними на даний час є твердження обвинуваченого про невірну кваліфікацію його дій, оскільки суд, вирішуючи питання щодо запобіжного заходу не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Таким чином оцінка вказаним доводам обвинуваченого не може надаватися під час вирішення питання щодо наявності чи відсутності підстав для продовження запобіжного заходу та передбачає спочатку дослідження судом доказів по справі під час судового розгляду, за наслідками якого суд може дійти висновку щодо правильності чи помилковості кваліфікації його дій.
Ухвала суду є вмотивованою та обгрунтованою,колегія суддів вважає за необхідне судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді