ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-сс/821/218/21Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Справа № 694/531/21 Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:
Суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

директора ТОВ «Шпола Логістик» ОСОБА_7

адвоката ТОВ »Шпола Логістик» ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ТОВ «ШПОЛА ЛОГІСТИК» на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.03.2021, якою клопотання слідчого СВ Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Шполянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000147 від 14.02. 2021 задоволено

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старший лейтенант ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на цілісний майновий комплекс площею 20367,3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 57, право власності на який зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу від 03.03.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , та зареєстрованим у реєстрі нотаріальних дій за номером 258 за ТОВ «Шпола Логістик» (), який є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, до прийняття судом остаточного рішення у кримінальному провадженні за № 0000147 від 14.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України.
Заборонити розпорядження цілісним майновим комплексом площею 20367,3 кв. м. за адресою: м. Шпола, вул. Низова, 65, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 57, право власності на який зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу від 03.03.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрованим у реєстрі нотаріальних дій за номером 258, за ТОВ «Шпола Логістик» (), який є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, до прийняття судом остаточного рішення у кримінальному провадженні за № 0000147 від 14.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України.
У клопотанні зазначається, що у провадженні СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження № 0000147 від 14.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України.
Згідно фабули кримінального правопорушення вбачається, що 13.02.2021 року до ЧЧ ВПД № 2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області надійшла заява від директора ТОВ «Діелсісі Агро» про те, що ОСОБА_11 , зловживаючи повноваженнями, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, з використанням всупереч інтересам юридичної особи ТОВ «Діелсісі Агро», будучи директором, завдала істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам ТОВ «Діелсісі Агро» шляхом передачі всього виробничого майна підприємства в іпотеку фізичній особі, яка не має будь-якого відношення до товариства.
В ході досудового розслідування встановлено, що 11 лютого 2021 року на ТОВ «ДІЕЛСІСІ АГРО» сталися зміни в складі засновників та в органах управління товариством, дольова частка у 99,9 % статутного капіталу перейшла у власність ОСОБА_12 , який на даний час виконує функції директора товариства.
Станом до вчинення змін товариство мало склад засновників (учасників) у такому вигляді: ОСОБА_13 , з часткою у статутному капіталі у розмірі 99,9 %, ОСОБА_11 , з часткою у статутному капіталі у розмірі 0,1 %.
У клопотанні зазначається, що 11 березня 2019 року між ОСОБА_7 з однієї сторони та ТОВ «ДІЕЛСІСІ АГРО»» в особі Генерального директора ОСОБА_11 , яка діяла на підставі Статуту, з іншої сторони, було укладено договір іпотеки № 01/1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , зареєстрований в реєстрі за № 337.
Згідно умов вказаного договору іпотеки ОСОБА_11 передала в іпотеку нерухоме майно: комплекс будівель і споруд, загальною площею 20367,3 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , як забезпечення виконання зобов`язання щодо повернення грошей, переданих за договором позики від 11 березня 2019 року № 1, укладеного між іпотекодержателем ОСОБА_7 та громадянином Франції ОСОБА_15 на суму 45 521 197,50 грн.
Показаннями ОСОБА_12 підтверджується, що даний правочин було здійснено із значним перевищенням повноважень колишнім директором ТОВ «ДІЕЛСІСІ АГРО» - ОСОБА_11 , яка згідно положень Статуту товариства не мала повноважень на підписання такого договору, це було виключно повноваження загальних зборів учасників товариства.
В показаннях свідок ОСОБА_12 вказує, що жодних рішень загальних зборів учасників ТОВ «ДІЕЛСІСІ АГРО» щодо надання згоди на укладення з ОСОБА_7 договору іпотеки, а також надання повноважень директору ТОВ «ДІЕЛСІСІ АГРО» ОСОБА_11 на підписання зазначеного договору не приймалося.
03 березня 2021 року на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за № 258, проведено реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме : комплекс будівель та споруд загальною площею 20 367,3 кв.м. за адресою: м. Шпола, вул. Низова, 65, яке належало ТОВ «ДІЕЛСІСІ АГРО», за новим власником - ТОВ «ШПОЛА ЛОГІСТИК».
При цьому, із показань свідка ОСОБА_12 зазначено, що ТОВ «ШПОЛА ЛОГІСТИК» створено лише 24 лютого 2021 року за попередньою змовою ОСОБА_11 з ОСОБА_7 для вчинення протиправних дій щодо позбавлення права власності на майно. Статутний капітал ТОВ «ШПОЛА ЛОГІСТИК» складає 1000 грн., та в цей же час товариство, яке існує всього 7 днів, вирішує придбати нерухоме майно за 13 мільйонів гривень, розрахуватись, за яке реально не має змоги.
09 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 посвідчено за реєстровим № 320 договір іпотеки нерухомого майна, який був укладений між ТОВ «ШПОЛА ЛОГІСТИК» (Іпотекодавець) в особі директора ОСОБА_7 , та ОСОБА_16 (Іпотекодержатель), яка є дружиною ОСОБА_7 .
Проведено державну реєстрацію на підставі договору від 09.03.2021 року зі строком виконання основного зобов`язання: до 09.03.2022 року, розмір основного зобов`язання 1 000 000 гривень.
09.03.2021 року накладено заборону на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, ОСОБА_7 передано в іпотеку комплекс будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 своїй дружині ОСОБА_16 .
Враховуючи зазначене, у клопотанні слідчим вказується, що на даний час існує загроза у подальшому незаконному відчуженні цілісного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 у приватну власність третім особам, що унеможливить повернення даного майна ТОВ «Діелсісі Агро», із власності якого воно вибуло всупереч волі співучасника та директора товариства. З метою не допущення відчуження вище зазначеного нерухомого майна, та з метою збереження слідів правопорушення виникла необхідність у арешті майна цілісного майнового комплексу площею 20367,3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 57, право власності на яке на даний час зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу від 03.03.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрованим у реєстрі нотаріальних дій за номером 258 за ТОВ «Шпола Логістик» ().
Вказаний об`єкт нерухомого майна згідно договору іпотеки нерухомого майна від 09.03.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим номером 320, передане в іпотеку.
Іпотекодавцем за договором є ТОВ «Шпола Логістик» (), іпотекодержателем ОСОБА_16 . Вказане майно передане в іпотеку, як забезпечення зобов`язання за договором позики від 09.03.2021 року.
18.03.2021 року до відділу поліцейської діяльності № 2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області надійшла заява від ОСОБА_7 (заяву долучено до матеріалів кримінального провадження), у якій останній вказує, що особисто знайомий з ОСОБА_11 та мав із нею дружні, довірливі відносини. Разом з цим, у вказаній заяві ОСОБА_7 зазначає, що підписував на прохання ОСОБА_11 певні документи, проте які саме не пам`ятає, та значення підписаних документів не усвідомлював. Крім цього, коштів для надання позики у сумі 45 млн. грн. він ніколи не мав, та нікому не позичав.
У рамках кримінального провадження ОСОБА_7 , як свідок на разі не допитаний, оскільки не мав можливості до цього часу прибути до слідчого. Враховуючи зазначене, у слідства виникають сумніви щодо добровільності підписання договору іпотеки та договору позики ОСОБА_7 , а також сумніви щодо того, що зазначені документи підписані ним власноручно. Більше того, у своєму повідомлення до органу досудового розслідування ОСОБА_7 зазначає, що нещодавно йому стало відомо про створення наприкінці лютого 2021 року підприємства «Шпола Логістик», яке імовірно було створене ОСОБА_11 .
Сам же ОСОБА_7 щодо обставин створення підприємства та необхідність його створення не вникав, що свідчить про його необізнаність у діяльності підприємства, засновником та керівником якого він є відповідно до інформації з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
Разом з цим, вказується, що у разі невиконання грошового зобов`язання за договором від 09.03.2021 року існує загроза подальшого перепродажу цілісного майнового комплексу, який належав ТОВ «ДіелсісіАгро», та є предметом злочину.
Приймаючи до уваги те, що законність вибуття вищевказаного нерухомого майна є предметом дослідження у даному кримінальному провадженні, а нерухоме майно може бути відчужене до встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, то на даний час у кримінальному провадженні виникла необхідність у арешті нерухомого майна та накладенні заборони на розпорядження вказаним майном.
Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.03.2021 року клопотання слідчого СВ Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції
ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Шполянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000147 від 14.02.2021 року задоволено.
Накладено арешт на об`єкт нерухомості - цілісний майновий комплекс, площею 20367,3 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 57, право власності на який зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу від 03.03.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , зареєстрованим у реєстрі нотаріальних дій за номером 258, за ТОВ «Шпола Логістик» (), та який є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, у вигляді заборони розпоряджатися будь-яким чином цим майном, до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні за № 0000147.
Заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, але не виключно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України (ідентифікаційний код юридичної особи 00015622) та його територіальним органам, ДП «Національні інформаційні системи» (ідентифікаційний код юридичної особи 39787008), виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській, міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам (державним та/або приватним), іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, перелік яких міститься в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спрямовані на зміну, виникнення, перехід, припинення прав власності, реєстрацію обтяжень та арештів, реєструвати заяви в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо цілісного майнового комплексу, площею 20367,3 кв. м., який розташований за адресою: м. Шпола, вул. Низова, 65, Черкаської області.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах ТОВ «ШПОЛА ЛОГІСТИК», подав апеляційну скаргу на ухвалу, в якій просить задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.03.2021 року та постановити нову ухвалу, якою повністю відмовити у задоволенні клопотання про арешт нерухомого майна, належного ТОВ «ШПОЛА ЛОГІСТИК».

В обґрунтування своєї апеляційної скарги адвокат посилається на те, що не погоджується із ухвалою слідчого судді про арешт майна, та вважає ухвалу такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Адвокат, який представляє інтереси ТОВ «ШПОЛА ЛОГІСТИК» зазначає, що слідчим суддею залишено поза увагою той факт, що ТОВ «ШПОЛА ЛОГІСТИК», як власник майна не є юридичною особою, щодо якої здійснюється досудове розслідування, тому в разі вирішення питання про арешт належного йому майна відповідно до статті 64-2 КПК України, ТОВ «ШПОЛА ЛОГІСТИК» має процесуальний статус третьої особи.

Адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах ТОВ « ШПОЛА ЛОГІСТИК», посилається в апеляційній скарзі на те, що згідно до вимог ч. 2 ст. 64-2 КПК України, виключно до одноосібних повноважень прокурора віднесено право на звернення до суду із клопотанням про арешт майна третьої особи. Тобто в разі звернення до суду із клопотанням про арешт майна третьої особи, саме на прокурора покладено обов`язок підготовки та підписання

вказаного клопотання, а також на його підтримку під час судового розгляду. Тому, на переконання скаржника, вказаний обов`язок прокурором не виконано, оскільки звернення із клопотанням до Звенигородського районного суду Черкаської області здійснив слідчий СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаські й області ОСОБА_9 , який позбавлений відповідних повноважень.

Скаржник також вважає, що слідчий ОСОБА_9 не є належним представником сторони обвинувачення в розумінні статті 64-2 КПК України, тому позбавлений права бути учасником судового розгляду справи щодо арешту майна третьої особи, в тому числі позбавлений права на подання заяви про розгляду клопотання без його участі.

В апеляційній скарзі вказується, що суддя слідчий не в повному обсязі з`ясував обставини справи кримінального провадження, які мають значення для правильного вирішення справи, неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи та необґрунтованому арешту майна ТОВ « ШПОЛА ЛОГІСТИК».

Адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах ТОВ « ШПОЛА ЛОГІСТИК», зазначає, що з 03.03.2021 року законним власником нерухомого майна площею 20367,3 кв. м., який розташований за адресою: м. Шпола, вул. Низова, 65, Черкаської області, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 57, право власності на який зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу від 03.03.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , зареєстрованим у реєстрі нотаріальних дій за номером 258 є ТОВ «Шпола Логістик» (), що свідчить про необґрунтованість доводів сторони обвинувачення та ухвали слідчого судді.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, пояснення адвоката ОСОБА_8 , який дії в інтересах ТОВ « ШПОЛА ЛОГІСТИК», директора ТОВ « ШПОЛА ЛОГІСТИК» ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта ОСОБА_9 про арешт майна відмовити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів справи, що слідчим відділом Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області здійснюється розслідування по кримінальному провадженню № 0000147 від 14.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України.
Згідно фабули кримінального правопорушення вбачається, що 13.02.2021 року до ЧЧ ВПД № 2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області надійшла заява від директора ТОВ «Діелсісі Агро» про те, що ОСОБА_11 , зловживаючи повноваженнями, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, з використанням всупереч інтересам юридичної особи ТОВ «Діелсісі Агро», будучи директором, завдала істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам ТОВ «Діелсісі Агро» шляхом передачі всього виробничого майна підприємства в іпотеку фізичній особі, яка не має будь-якого відношення до товариства.
В ході досудового розслідування встановлено, що 11 лютого 2021 року на ТОВ «ДІЕЛСІСІ АГРО» сталися зміни в складі засновників та в органах управління товариством, дольова частка у 99,9 % статутного капіталу перейшла у власність ОСОБА_12 , який на даний час виконує функції директора товариства.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні кримінальних правопорушень.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з?ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з?ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.
Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб?єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У частині 3 ст.170 КПК України вказується, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об?єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі на кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках, чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів апеляційного суду встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримано.
Апеляційний суд вважає, що задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про необхідність накласти арешт на вказане майно, при цьому, слідчим суддею було враховано розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження , наслідки вказаного арешту майна для його власників.
Під час розгляду клопотання про арешт майна слідчим суддею вірно встановлено, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, ч.3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власників майна, про які йдеться у клопотанні сторони обвинувачення.

З огляду на положення частин 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів, і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх, правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні, і не пов?язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Зазначене вище майно в повній мірі відповідає ознакам, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак наявна правова підстава, передбачена ч. 3ст. 170 КПК України для арешту вказаного майна.

Доказів настання негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, адвокатом не надано та колегією суддів апеляційного суду при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину.
Доводи апеляційної скарги про відсутність належного процесуального рішення в наданих матеріалах на підтвердження відповідності арештованого майна ознакам вказаним, у ст. 98 КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки, як вже зазначалось вище, в наданих матеріалах наявне відповідне рішення органу досудового розслідування про визнання майна, а саме цілісного майнового комплексу, площею 20367,3 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 57речовим доказом у кримінальному провадженні.

В разі відчуження власниками вищевказаного спірного нерухомого майна чи його частини, на яке накладено арешт у даній справі, вказане зумовить труднощі виконання вироку в частині забезпечення можливого цивільного позову, та безумовно спричинить перешкоди по встановленню істини внаслідок того, що вищевказане нерухоме майно може бути відчужене чи неодноразово перепродане.
При цьому, накладення арешту у даній справі не перешкоджає власникам користуватися вказаним майном, яке залишається перебувати у їх володінні, але без права відчуження майна.
Доводи апеляційної скарги, що ТОВ «Шпола Логістик» не має жодного процесуального відношення до кримінального провадження № 0000147 від 14.02. 2021 року, а дії посадових осіб вказаної юридичної особи не є предметом дослідження органу досудового розслідування, що представник товариства вважає виключає можливість обмеження майнових прав та інтересів суб`єкта підприємницької діяльності, не приймають до уваги апеляційним судом, оскільки кримінальне провадження порушено за ч. 2 ст. 364 -1
КК України по факту за ознаками кримінального правопорушення, а суд на даній стадії оскарження ухвали суду про накладення арешту на майно, не оцінює докази по суті щодо вчиненого злочину, оскільки ще проводиться досудове розслідування у справі та з?ясовуються всі обставини.
Також не приймаються до уваги доводи скаржника, щодо розподілу справи лише одному судді в районному суді, оскільки згідно штатного розпису суду вже тривалий час повноваження здійснювати правосуддя у Звенигородському районному суді Черкаської області має лише один суддя, так як інша суддя у зв`язку із закінченням строку повноважень не може здійснювати правосуддя в даному суді, що є загальновідомим фактом.
Апеляційний суд неодноразово розглядав клопотання про зміну підсудності розгляду справ, так як судді не призначаються в даний суд вже тривалий час у зв`язку із відсутністю органу, який займається призначенням суддів, в тому числі і до суду першої інстанції. Нові члени ВККС не призначені, тому за таких обставин, не є порушенням вимог процесуального закону розподіл справ в автоматизованому порядку лише одному судді, який має повноваження щодо розгляду справ у районному суді.
Доводи скаржника в апеляційній скарзі, що слідчим суддею прийнято до розгляду клопотання про арешт майна, подане не уповноваженою особою, що скаржник вважає безумовною підставою для повернення клопотання особі, яка його подала, також є безпідставними і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, що клопотання підписано слідчим ОСОБА_17 та погоджено із прокурором О.Плетень, яка здійснює процесуальне керівництво по даному кримінальному провадженні. Тому дані доводи не приймаються колегією апеляційного суду.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи скаржника стосовно підробленої заяви від імені ОСОБА_7 підлягають перевірці органом досудового розслідування, оскільки слідчим вказано, що ОСОБА_7 не допитувався в якості свідка у справі, так як не прибув до слідчих органів, тому посилання адвоката, що заява є підробленою, та не має прийматись до уваги судом, не впливають на висновок суду щодо задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно товариства, так як суддя слідчий вказав в оскаржуваній ухвалі, із яких саме правових підстав суд вважає, що на майно товариства слід накласти арешт, пославшись, що вказане майно могло бути отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, так як у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.
Безпідставними є посилання адвоката в апеляційній скарзі щодо однобічності, неповноти та необ`єктивності судового розгляду в частині арешту на майно ТОВ «Шпола Логістик», які не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваної ухвали суду судом апеляційної інстанції, тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги скаржника за наведених ним доводів.
З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвала суду прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясувала всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.ст.170,173, 376, 404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.03.2021 року про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000147 від 14.02. 2021 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ТОВ «ШПОЛА ЛОГІСТИК» залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя:
Судді :