Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/273/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 червня 2021 року про відмову у задоволені клопотання слідчого про накладення арешту на вантажний автомобіль КРАЗ з реєстраційним номером НОМЕР_1 та екскаватор заводський номер 1200 та екскаватор Т 1261КД, користувачем якого є ПП «Крона-В», які вилучені під час огляду місця події 08.06.2021 року, у кримінальному провадженні № 0000032 від 22 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
З представлених матеріалів судового провадження, вбачається що 09 червня 2021 року слідчий СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про арешт майна.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 червня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000032 від 22 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КК України.

Рішення районного суду обґрунтоване тим, що слідчий під час розгляду клопотання не надав доказів реального ризику чи спроб приховування, пошкодження, зникнення, втрати КРАЗА та двох екскаваторів, у зв`язку з чим на думку слідчого судді арешт, заборона користування та розпорядження є вочевидь надмірним видом заходу забезпечення.

Також зазначено, що ймовірний розмір шкоди відсутній, позов не заявлений, підозру не вручено, не з`ясовано з чиєї вини завдано шкоди, а тому до клопотання про накладення арешту на майно не подано жодного доказу для накладення арешту на майно в порядку відшкодування шкоди від злочину.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою слідчого судді, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою повністю задовольнити клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000032 від 22 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КК України.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею не враховано, що з метою збереження доказів та необхідності проведення слідчих дій для встановлення об`єктивної істини у справі є необхідність у накладені арешту на вилучені в ході огляду місця події проведеного 08 червня 2021 року майно.

Крім того, зазначає, що вилучене майно відповідно до постанови слідчого визнане речовим доказом, оскільки використовувались ПП «Крона-В» з метою незаконного видобутку корисних копалин, тобто є знаряддям вчинення злочину, у зв`язку з чим існує реальна загроза можливості незаконного відчуження, іншим чином знищення чи спотворення речових доказів та використання їх для продовження злочинної діяльності.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає за таких підстав.
Однією з процесуальних гарантій реалізації прав людини в кримінальному провадженні являється здійснення слідчими суддями, у порядку передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора повинна відповідати загальним вимогам до судових рішень, передбачених КПК (статті 370, 372).

Вона має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Під обґрунтованістю ухвали розуміється її постановлення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами та іншими матеріалами, якими слідчий чи прокурор обґрунтовують доводи клопотання, та які досліджені під час судового розгляду та оцінені слідчим суддею відповідно до вимог ст. 94 КПК.

Вмотивованою є ухвала слідчого судді, в якій наведені належні й достатні мотиви та підстави її ухвалення.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна, тощо.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області розслідується кримінальне провадження, внесене 22 квітня 2021 року за № 0000032 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 240 КК України.

В ході огляду місця події проведеного 08 червня 2021 року на території земельної ділянки з кадастровим номером: :02:000:2226, загальною площею: 4.3565 га., де здійснює свою незаконну діяльність ПП «Крок-В» де було виявлено та вилучено: вантажний автомобіль марки «КРАЗ» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , екскаватор заводський номер НОМЕР_2 та екскаватор Т 1261КД.

Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

На думку колегії суддів, доводи клопотання та додані до нього матеріали не містять достатньо даних, які вказують на відповідність конкретно зазначеного в клопотанні слідчого майна критеріям ст. 98 КПК України, тому колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді районного суду про те,що відсутні підстави для накладення арешту на вилучене майно.

Крім того, як вбачається із матеріалів наданих в судовому засіданні, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню вже завершено, між прокурором та обвинуваченим підписана угода про визнання винуватості, обвинувальний акт направлений в суд, у зв`язку з чим на думку колегії суддів, ризики передбачені абзацом другим частини першої ст..170 КПК України відсутні.

У зв`язку з вищевикладеним, застосування арешту на вилучене 08 червня 2021 року майно не відповідає критеріям розумності та спів розмірності обмеження прав та відповідно не виправдовує потреби досудового розслідування.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування ухвали слідчого судді про арешт майна, як про це ставиться питання апелянтом, колегія судді не знаходить, тому апеляційна скарга останнього, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 173, 174, 309, 370 - 372, 376, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 червня 2021 року про відмову у задоволені клопотання слідчого про накладення арешту на вантажний автомобіль КРАЗ з реєстраційним номером НОМЕР_1 та екскаватор заводський номер 1200 та екскаватор Т 1261КД, користувачем якого є ПП «Крона-В», які вилучені під час огляду місця події 08.06.2021 року, у кримінальному провадженні № 0000032 від 22 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КК України залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4