печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва в ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0001696 від 15.09.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001696 від 15.09.2020 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України.

Прокурор вказав, що у липні 2012 року ОСОБА_7 розпочав господарську діяльність щодо будівництва на земельних ділянках в адміністративних межах сіл Софіївська Борщагівка та Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області низки багатоквартирних житлових будинків з метою подальшого, після завершення їх будівництва, отримання доходу від продажу в таких будинках квартир та нежитлових приміщень третім особам.

Зокрема, ОСОБА_7 упродовж 2012-2019 років зареєстрував за собою право власності на 1221 об`єкт нерухомого майна, а саме квартири та нежитлові приміщення, що розташовані у багатоквартирних житлових будинках.

Продовжуючи уникати державної реєстрації як фізична особа - підприємець з метою створення можливості декларування доходів, запланованих до отримання від реалізації об`єктів нерухомості, не як доходів від підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, а як доходів фізичної особи від продажу власної нерухомості, ОСОБА_7 у період 2015-2020 років уповноважив ОСОБА_8 на укладання договорів купівлі-продажу квартир та нежитлових приміщень шляхом надання йому відповідних довіреностей.

Прокурор також зазначив, що ОСОБА_7 , отримавши через ОСОБА_8 у період 2015-2020 років від покупців квартир та нежитлових приміщень дохід на загальну суму 363 632 070,32 грн., діючи умисно, з метою ухилення від сплати податків, усвідомлюючи, що його діяльність, яка полягала у послідовному будівництві об`єктів житлового фонду з наступною їх реалізацією населенню для задоволення його соціальних потреб, є підприємницькою, а доходи від такої діяльності мають оподатковуватись за правилами, встановленими для фізичних осіб підприємців, а не для фізичних осіб, які реалізують власну нерухомість, продовжуючи уникати державної реєстрації як фізична особа - підприємець, знаючи, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою 18%, сплатив до державного бюджету одночасно з нотаріальним посвідченням вказаних угод податок з доходів фізичних осіб у розмірі 18 181 603,52 грн., що свідчить про те, що зазначені операції ним оподатковано за ставкою 5 % відповідно до порядку, визначеного п.п. 172.1-172.2 ст. 172 Податкового кодексу України.

Таким чином, ОСОБА_7 , усвідомлюючи той факт, що упродовж 2015-2020 років він займався підприємницькою діяльністю у вигляді систематичного продажу нерухомого майна, а також достеменно знаючи про необхідність здійснення сплати за вказаний період податку на доходи фізичних осіб та податку на додану вартість, від таких сплат ухилився, чим порушив вимоги пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168, п.п. 177.1, 177.2 ст. 177, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п.п. 200.1, 200.2 ст. 200, п. 203.2 ст. 203 ПК України, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у вигляді податку на доходи фізичних осіб та податку на додану вартість на загальну суму 97 027 188,22 грн, що, відповідно до примітки до ст. 212 КК України, є особливо великим розміром.

25.03.2021 року ОСОБА_7 в порядку Глави 22 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Зазначив, що обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення об`єктивно підтверджуються зібраними достатніми доказами, а саме: висновком аналітичного дослідження, висновком комісійної судової економічної експертизи, висновком комп`ютерно-технічної експертизи, протоколами слідчих та інших процесуальних дій, іншими матеріалами кримінального провадження.

Вказав, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 , згідно ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 42 743 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 97 026 610 гривень з покладанням на нього обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з мотивів, у ньому наведених, та просив задовольнити його.

Захисники підозрюваного ОСОБА_7 - адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , заперечували проти задоволення клопотання, вказавши на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків. Також, враховуючи належну процесуальну поведінку та дані про особу підозрюваного, просили в задоволенні клопотання відмовити повністю.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав думку своїх захисників, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши обґрунтування прокурора, заперечення сторони захисту, дослідивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, дійшов наступного висновку.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в задоволенні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001696 від 15.09.2020 за підозрою народного депутата України ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, та за фактом легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, вчиненого у великому розмірі, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України.

Зокрема, ОСОБА_7 будучи особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, умисно ухилився від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах, тобто підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Так, ОСОБА_7 упродовж 2012-2019 років зареєстрував за собою право власності на 1221 об`єкт нерухомого майна, а саме квартири та нежитлові приміщення, що розташовані у багатоквартирних житлових будинках.

На досудовому розслідуванні встановлено, що ОСОБА_7 , отримавши через ОСОБА_8 у період 2015-2020 років від покупців квартир та нежитлових приміщень дохід на загальну суму 363 632 070,32 грн., діючи умисно, з метою ухилення від сплати податків, усвідомлюючи, що його діяльність, яка полягала у послідовному будівництві об`єктів житлового фонду з наступною їх реалізацією населенню для задоволення його соціальних потреб, є підприємницькою, а доходи від такої діяльності мають оподатковуватись за правилами, встановленими для фізичних осіб підприємців, а не для фізичних осіб, які реалізують власну нерухомість, продовжуючи уникати державної реєстрації як фізична особа - підприємець, знаючи, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою 18%, сплатив до державного бюджету одночасно з нотаріальним посвідченням вказаних угод податок з доходів фізичних осіб у розмірі 18 181 603,52 грн., що свідчить про те, що зазначені операції ним оподатковано за ставкою 5 % відповідно до порядку, визначеного п.п. 172.1-172.2 ст. 172 Податкового кодексу України.

Орган досудового розслідування прийшов до висновку, що упродовж 2015-2020 років ОСОБА_7 займався підприємницькою діяльністю у вигляді систематичного продажу нерухомого майна, а також достеменно знаючи про необхідність здійснення сплати за вказаний період податку на доходи фізичних осіб та податку на додану вартість, від таких сплат ухилився, чим порушив вимоги пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168, п.п. 177.1, 177.2 ст. 177, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п.п. 200.1, 200.2 ст. 200, п. 203.2 ст. 203 ПК України, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у вигляді податку на доходи фізичних осіб та податку на додану вартість на загальну суму 97 027 188,22 грн., що, відповідно до примітки до ст. 212 КК України, є особливо великим розміром.

25.03.2021 року ОСОБА_7 в порядку Глави 22 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: висновком аналітичного дослідження, висновком комісійної судової економічної експертизи, висновком комп`ютерно-технічної експертизи, протоколами слідчих та інших процесуальних дій, іншими матеріалами кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Отже, на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності з наданими слідчим матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

Слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

З огляду на зазначене, слідчий суддя не бере до уваги заперечення захисників та підозрюваного на клопотання та роз`яснює, що сторона захисту має право в порядку п.10 ч.1 ст. 303 КПК України оскаржити повідомлення про підозру на досудовому провадженні до слідчого судді.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_7 , виходячи з наданих суду матеріалів клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність на даний час обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

Вирішуючи питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик перешкоджати кримінальному проводженню підозрюваним іншим чином не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Під час розгляду клопотання прокурором не було доведено те, що існують ризики, які б слугували підставою для застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави.

Також встановлено, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень прокурора про неможливість запобігання ризику або ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж застава, тобто доводи прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді застави, не знайшли свого підтвердження, наданими та дослідженими в судовому засіданні доказами, долученими до матеріалів клопотання, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Слідчий суддя бере до уваги дані щодо особи підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, який раніше не судимий, належну процесуальну поведінку підозрюваного, має стійкі соціальні зв`язки в Україні, зокрема, родину, являється народним депутатом України, має позитивну ділову репутацію та професійне визнання, має постійне місце проживання в Україні.

Крім цього, слідчий суддя враховує, що розмір застави, який зазначений у клопотанні, може бути завідомо непомірним для нього, що суперечить положенням ч. 4 ст. 182 КПК України. До того ж, ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 03.06.2021 року, справа № 757/16602/21-к, в рамках кримінального провадження № 0001696 від 15.09.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України, з метою конфіскації майна, як виду покарання, в разі визнання ОСОБА_7 винуватим за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, накладено арешт на його майно.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слід зазначити, що ч. 7 ст. 42 КПК України на підозрюваного також покладені певні обов`язки, зокрема, п.1 передбачено обов`язок підозрюваного прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; п.3 вказаної статті зобов`язує підозрюваного підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді.

У ч. 2 ст. 177 КПК України зазначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 179, 194, 205, 309, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0001696 від 15.09.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1