УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2020 року у справі № 761/32935/20 (провадження №1-кс/761/20245/2020)в рамках кримінального провадження № 0000911, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 жовтня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в:
14.12.2020 року на розгляд слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2020 року у справі № 761/32935/20 (провадження №1-кс/761/20245/2020) в рамках кримінального провадження № 0000911, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 жовтня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в якому заявник просив суд скасувати арешт накладений на автомобіль марки «Toyota FJ Cruiser» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .

Як на підставу звернення до суду з клопотанням заявник посилається на положення ст. 174 КПК України та обґрунтовує його тим, що в рамках кримінального провадження № 0000911, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 жовтня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2020 року у справі № 761/32935/20 (провадження №1-кс/761/20245/2020) було накладено арешт на автомобіль марки «Toyota FJ Cruiser» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 . На думку заявника, арешт на автомобіль було накладено необґрунтовано, оскільки на вказаному автомобілі відсутні будь-які сліди кримінального правопорушення, а тому він не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні. Звертає увагу слідчого судді на те, що ОСОБА_4 є законним власником арештованого автомобіля, не був на місці ДТП, не керував арештованим автомобілем та навіть не був присутнім на місці ДТП, а тому обмеження його у праві користування та розпорядження арештованим автомобілем необґрунтовано обмежує його права.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

В судове засідання уповноважений прокурор у кримінальному провадженні будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце його проведення, також не з`явилася та надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2020 року у справі № 761/32935/20 (провадження №1-кс/761/20245/2020) клопотання про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000911, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 жовтня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, задоволено та накладено арешт, на автомобіль марки «Toyota FJ Cruiser» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 з метою збереження вказаного автомобіля, як речового доказу.

При цьому, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді, підставою для накладення арешту на вказане майно була наявність розумних підозр вважати, що воно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, а тому відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Разом із цим, враховуючи час, що пройшов з моменту накладення арешту, зважаючи на те, що прокурор у своєму клопотанні про розгляд справи без її участі не вказувала, що у даному кримінальному провадженні необхідно провести будь-які слідчі (розшукові) дії з використанням арештованого автомобіля, слідчий суддя вважає що необхідність подальшого обмеження власника у праві володіння та користування вказаним автомобілем відпала. Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що в цій частині вказаний арешт має бути скасованим, а клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 задоволеним.

Що ж стосується обмеження власника у праві розпорядження та відчуження арештованого автомобіля, то на переконання слідчого судді, такі обмеження були встановлені обґрунтовано та у їх застосуванні, з огляду на стадію досудового розслідування кримінального провадження, потреба не відпала.

Слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в частині скасування заборон на розпорядження та відчуження зазначеного у клопотанні автомобіля .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 173, 174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2020 року у справі № 761/32935/20 (провадження №1-кс/761/20245/2020) в рамках кримінального провадження № 0000911, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 жовтня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2020 року у справі № 761/32935/20 (провадження №1-кс/761/20245/2020) у рамках кримінального провадження № 0000911, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 жовтня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на автомобіль марки «Toyota FJ Cruiser» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 в частині заборон на володіння та користування зазначеним вище автомобілем.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1