Справа № 303/623/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

17.03.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/978/20, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ :

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 лютого 2017 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , гр. України, не працюючого, не одруженого, із базовою загальною середньою освітою, згідно зі ст. 89 КК України не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного цим вироком покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

28 листопада 2016 року, приблизно о 15:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні кімнати АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою викрадення чужого майна, підійшов до чавунної батареї, що була закріплена на стіні за допомогою кріплення, переконавшись у тому, що його дії є непоміченими для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно шляхом розхитування зламав кріплення, після чого непомітно вийшов із кімнати разом з чавунною батареєю, що складається з дев`яти ребер (секцій), бувшою у користуванні, вартість якої, згідно висновку ФОП експерта-оцінювача « ОСОБА_8 » №20-01-17 від 12.01.2017 року становить 427 гривень 50 копійок, яка перебуває на балансі управління ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс», викравши її, чим завдав товариству матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що обвинуваченому ОСОБА_5 призначено занадто суворе покарання, що при постановленні вироку судом не враховано пом`якшуючі обставини, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин, та дані про його особу. Зазначає, що при розгляді кримінального провадження не було прийнято належних мір для встановлення особи обвинуваченого, а в матеріалах справи відсутній документ, який підтверджує особу обвинуваченого, відтак справа розглянута відносно іншої особи, а відповідно і вирок винесено відносно іншої особи. Просить вирок скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги та клопотання, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що подане адвокатом ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 клопотання підлягає задоволенню.
Апеляційна скарга та клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що повідомлення про час та місце розгляду апеляційної скарги та клопотання апеляційним судом надіслано на адресу обвинуваченого та його захисника, відповідно до вимог кримінального процесуального закону; що даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від вказаних осіб не надходило.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції справа розглянута відносно іншої особи, а не ОСОБА_5 , а відповідно і вирок винесено відносно іншої особи, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування досудове слідство проводилось щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , гр. України, щодо якого винесено повідомлення про підозру та щодо якого складено обвинувальний акт.
Матеріали кримінального провадження достовірно підтверджують що підозрюваним та обвинуваченим у кримінальному провадженні є саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою : АДРЕСА_1 , гр. України.
Суд, зазначивши у вироку про те, що обвинуваченим у кримінальному провадженні є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою : АДРЕСА_1 , гр. України, допустив описку, яка з огляду на положення ст. 378 КПК України, підлягає виправленню. Між тим, в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що у кримінальному провадженні апеляційна скарга подана саме в інтересах ОСОБА_5 .
Тому, колегія суддів вважає, що обвинуваченим у кримінальному провадженні є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою : АДРЕСА_1 , гр. України.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна та кваліфікації його дій, учасниками судового провадження не оспорюється.
Тому апеляційним судом, з огляду на положення ст. 404 КПК України, вказані вище висновки суду першої інстанції не перевіряються, визнаються належним чином вмотивованими; дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.
Перевіркою справи в апеляційному порядку не виявлено порушень норм Конституції України, у тому числі передбачених статтею 62 Конституції України, норм Кримінального процесуального кодексу України, які тягнуть скасування вироку з направленням справи на новий судовий розгляд, у тому числі не виявлено істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд і, зокрема, порушення права особи на захист.
Колегія суддів також вважає, що при призначенні ОСОБА_5 покарання взяті до уваги положення ст. ст. 65-67 КК України, у тому числі взяті до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, конкретні обставини, за яких його скоєно, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема, судом взято до уваги те, що ОСОБА_5 , згідно статті 89 КК України є несудимою особою, обставини, що пом`якшують його покарання щире розкаяння у скоєному та активне сприяння у розкритті злочину та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
На підставі наведеного, колегія суддів висновки суду першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання вважає належним чином обґрунтованими,- призначене покарання необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, справедливим.
Доводи клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення його від кримінальної відповідальності заслуговують на увагу з огляду на таке.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 185 КК України, за вчинені обвинуваченим ОСОБА_5 діяння, кваліфіковані за цією нормою матеріального права, може бути призначено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.
Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Вказане свідчить про те, що передбачене ч. 1 ст. 185 КК України діяння, відповідно до ст. 12 цього Кодексу, віднесено до кримінальних проступків.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;
Відповідно до вироку суду, ОСОБА_5 визнаний винуватим у таємному викраденні чужого майна, що мало місце 28 листопада 2016 року, кримінального проступку, кваліфікованого за ч. 1 ст. 185 КК України.
З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що з часу скоєння обвинуваченим ОСОБА_5 передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України діяння до моменту прийняття апеляційним судом рішення сплив строк понад три роки.
У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, про те, що після скоєння кримінального проступку до моменту прийняття апеляційним судом рішення обвинувачений ОСОБА_5 ухилявся від досудового розслідування або суду, вчинив до закінчення зазначених у частинах першій та другій ст. 49 КК України строків новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років
Тому, колегія суддів вважає, що встановлений ст. 49 КК України перебіг строку давності не зупинявся і не переривався
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, а відповідно до ст. 417 цього Кодексу суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Системний аналіз указаних вище норм КК та КПК України свідчить про те, що з часу скоєння обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального проступку до моменту прийняття апеляційним судом рішення сплив строк понад три роки, а перебіг строку не зупинявся і не переривався, тому обвинувачений ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, вирок до скасування, а кримінальне провадження у справі закриттю.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412- 414, 418, 420 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , задовольнити частково, а подане обвинуваченим ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_6 клопотання задовольнити повністю.
Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 лютого 2017 року щодо обвинуваченого щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України ОСОБА_5 скасувати на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, ст. 49 КК України у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності за спливом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, а провадження у справі закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: