Номер провадження: 11-сс/813/924/21
Номер справи місцевого суду: 946/2665/21 1-кс/946/938/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 квітня 2021 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000310 від 04 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 квітня 2021 року задоволено клопотання слідчого відділення №1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000310 від 04 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Строк дії запобіжного заходу визначено на шістдесят днів, до 02 червня 2021 року включно, в межах строку досудового розслідування.

У якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 800 гривень.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій стверджує про те, що застосовано до нього запобіжний захід є занадто суворим та необґрунтованим та просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалою, якою застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що інкримінуємий йому злочин відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Крім того, підозрюваний стверджує про те, що під час його затримання були порушені його права, тому докази у кримінальному провадженні, на підставі яких слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу, не можуть бути визнані допустимими.

Також ОСОБА_6 зазначив, що слідчий суддя не врахував, що він хворіє на ВІЛ та гепатит Ц.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_9 надіслав заяву, в якій просив розглянути апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 без участі прокурора. При цьому заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив закрити провадження, у зв`язку з тим, що 01.06.2021 року у підготовчому засіданні ухвалою Кілійського районного суду Одеської області до ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 за відсутності прокурора.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, є обґрунтованою.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 04.04.2021 приблизно о 11 годин 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи разом з ОСОБА_10 біля домоволодіння АДРЕСА_1 , в останніх, за попередньою змовою між собою винник спільний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна з вищевказаного домоволодіння.

В подальшому, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_10 з метою реалізації їх злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, пересвідчившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття металевої хвіртки, через яку здійснюється вхід на територію вказаного домоволодіння, проникли на подвір`я, де в подальшому підійшовши до вхідних дверей будинку, за допомогою заздалегідь заготовленої металевої фомки та викрутки зірвали кільце навісного замку дверей та проникли в середину будинку, де попередньо підшукавши та підготувавши майно, яке мали на меті в подальшому викрасти, а саме: металевого обігрівача, сіро-коричневого кольору марки «Комфорт 3», ручної металевої дрелі, червоно-коричневого кольору з маркуванням «Made in USSR», металевої дверки від пічки розміром 30х23 см, товщиною 1 см, однокамерного холодильника марки «Саратов» модель «140», типу «КШ-140» білого кольору, електричних проводів різних розмірів в кількості 13 штук, вийшли з будинку та попрямували в бік господарського приміщення, розташованого також на території вказаного домоволодіння, де підійшовши до нього, за допомогою заздалегідь заготовленої металевої фомки та викрутки зірвали кільце навісного замку дверей та проникли в середину вказаного приміщення, звідки намагались викрасти алюмінієвий тазик об`ємом 9 літрів, емальований тазик об`ємом 10 літрів, фіолетового кольору, алюмінієвий друшляк з рукояткою, оцинкований поливальник овальної форми з носиком об`ємом 10 літрів, провід алюмінієвий трьохжильний довжиною 21 метр, однак, останніми, кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, з причин, що не залежали від їх волі, у зв`язку із припиненням їхніх злочинних дій працівниками відділення поліції № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, тобто у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло та інше сховище, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно,підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 04.04.2021 року, протоколами огляду місця події від 04.04.2021 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_12 , протоколами допиту свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ншими матеріалами провадження №0000310 в їх сукупності.

Відповідно до п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

У справі «Ферарі-Браво проти Італії», ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою».

Враховуючи наведене, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик того, що підозрюваний може переховуватися від суду також підтверджується і тією обставиною, що на теперішній час відносно ОСОБА_6 направлені до суду чотири обвинувальні акти:

- у кримінальному провадженні № 0000303 від 03.05.2017 за ч. 3 ст. 185 КК України;

- у кримінальному провадженні № 0000242 від 05.05.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України;

- у кримінальному провадженні № 0000481 від 27.09.2018 за ч. 2 ст. 186 КК України;

- у кримінальному провадженні № 0000561 від 09.10.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України.

Вищенаведене у сукупності з тим фактом, що ОСОБА_6 раніше чотири рази притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, характеризує його як особу схильну до вчинення корисливих злочинів проти власності та підтверджує наявність ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 іншого аналогічного злочину.

В свою чергу відсутність у ОСОБА_6 постійного місця роботи, а отже і джерел доходу доводять, що перебуваючи на свободі, підозрюваний може продовжити вчиняти злочини проти власності.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про існування ризику незаконного впливу підозрюваним на свідків, з метою змінити їх показання, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Вищенаведене в сукупності з конкретними обставинами злочину та встановлені ризики дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що у свою чергу дає підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який правильно врахував обставини, що відповідно до положень ст.178 КПК України слід враховувати при обранні запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_6 не працевлаштований, неодружений, не має утриманців, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Доводи підозрюваного про те, що під час затримання були порушені його права, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_6 не зазначив, які саме його права були порушені та яким чином.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що він хворіє апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки до апеляційної скарги не додано жодних медичних документів, які підтверджують захворювання ОСОБА_6 та його незадовільний стан здоров`я.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

За таких підстав, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на теперішній час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя з урахуванням положень п.2) ч.5 ст.182 КПК України, особи підозрюваного, обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , обґрунтовано визначив заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90800гривень, оскільки саме такий розмір застави, у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти заявленим у клопотанні слідчого ризикам.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.04.2021 року надійшли до апеляційного суду лише 04.06.2021 року. На час апеляційного розгляду оскаржувана ухвала слідчого судді від 06.04.2021 року про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою втратила чинність та 01.06.2021 року у підготовчому засіданні ухвалою Кілійського районного суду Одеської області до ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою. Проте зазначена ухвала не є предметом апеляційного розгляду у даному провадженні.

За таких обставин, доводи підозрюваного ОСОБА_18 про відсутність підстав для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими, а слідчий суддя дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, а визначений розмір застави є необхідним та достатнім для забезпечення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_6 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 квітня 2021 року, якою до підозрюваного ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000310 від 04 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4