Провадження №1-кс/463/216/21
У Х В А Л А

03 березня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

скаржника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 05.11.2020 року про закриття кримінального провадження №0000017 від 03.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.371 КК України, -

в с т а н о в и в:

скаржник звернувся із скаргою до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, яку в судовому засіданні уточнив, про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 05.11.2020 року про закриття кримінального провадження №0000017 від 03.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.371 КК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 05.11.2020 слідчимОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діяннях працівників Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області складу кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст.371 КК України. Вважає, що оскаржувана постанова є упередженою та передчасною, оскільки слідчим не проведено повного та всебічного розслідування. Зазначені в постанові мотиви, на думку скаржника не відповідають дійсним обставинам справи та свідчать про неповноту та поверхневість проведення досудового розслідування, оскільки кримінальне провадження не стосується дій працівників прокуратури.
В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав з мотивів викладених у скарзі. Також уточнив, що його вимоги полягають саме в скасуванні постанови слідчого від 05.11.2020 року про закриття кримінального провадження №0000017 від 03.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.371 КК України.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений, матеріали кримінального провадження на адресу суду не скерував, а тому в порядку ч.3 ст.306 КПК України суд розглядає дану скаргу без його участі.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що скаргу слід задоволити виходячи з таких підстав.
Згідно оскаржуваної постанови від 05.11.2020 слідчим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України у кримінальному провадженні №0000017 від 03.02.2020 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України із відсутністю в діяннях працівників Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області складу кримінального правопорушення передбаченогоч.1 ст.371 КК України.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Частина перша ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Не зважаючи на неодноразову вимогу слідчого судді, матеріали кримінального провадження на адресу суду не скеровано, в зв`язку з чим слідчим фактично не представлено суду доказів, які б могли підтвердити підставність та обґрунтованість оскаржуваної постанови. Жодних заперечень з приводу викладених у скарзі вимог, також на адресу суду не скеровано.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Беручи до уваги наведене, керуючись принципом змагальності кримінального процесу, приходжу до висновку, що скаргу ОСОБА_3 слід задоволити, скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 05.11.2020 року про закриття кримінального провадження №0000017 від 03.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.371 КК України.

Керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 303-307, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

скаргу ОСОБА_3 - задоволити.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 05.11.2020 року про закриття кримінального провадження №0000017 від 03.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.371 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1