Справа №: 635/2644/17
У Х В А Л А
Іменем України
07 липня 2021 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000017 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:
Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 19.05.2021 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_9 , застосованого ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 01.04.2021, продовжено до 17.07.2021 включно.

25.06.2021 прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, яке обґрунтовується тим, що відносно ОСОБА_9 наявна обґрунтована підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, а також існують достатні підстави вважати наявність ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України, які враховувалась судом при обранні цієї міри запобіжного заходу, обставини на даний час не змінились, ризики не зменшились, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе їм запобігти. Крім того у обвинуваченого відсутні стійкі соціальні зв`язки, він не перебуває у шлюбі, при цьому його майновий стан є достатнім для безперешкодного проживання як за кордоном, так і в межах України без працевлаштування та будь-яких зобов`язань. Після оголошення ухвали суду про обрання запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_9 здійснив втечу з приміщення суду та був затриманий у м. Харкові, відомості про вказаний випадок внесені до ЄРДР. Таким чином, обвинувачений може покинути територію Харківської області, а так само України та переховуватися від суду, що підтверджує існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи стадію судового розгляду, а також, що потерпілі та свідки на даний момент не допитані, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу більш м`якого, а ніж тримання під вартою, може мати наслідком вплив ОСОБА_9 на потерпілих та свідків. До сторони обвинувачення із заявами звернулися потерпілий ОСОБА_10 та свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які детально виклали факти, що підтверджують наявність погроз та тиску з боку ОСОБА_9 , що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, враховуючи, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кількох злочинів, деякі з яких були вчинені ним вже після повідомлення про підозру, обґрунтованою є наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та пояснила, що обвинувачений кілька разів змінював місце реєстрації, під час попереднього судового розгляду вже були випадки його переховування від суду, він матеріально забезпечений, не має міцних соціальних зв`язків, що з урахуванням тяжкості покарання, дає достатні підстави вважати, що він може ухилитись від суду. Стосовно можливого здійснення тиску на потерпілих та свідків прокурор зазначила, що такі випадки вже траплялись, про що потерпілий та свідки повідомляли прокуратуру, а враховуючи те, що свідки ще не допитані, а потерпілі можуть приймати участі і в подальших стадіях судового розгляду, вказаний ризик є актуальним. Стосовно можливості вчинення нових злочинів прокурор повідомила, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кількох, у тому числі особливо тяжких, злочинів та вже після направлення обвинувальних актів до суду в ЄРДР внесено ще кілька кримінальних проваджень за фактами ймовірного вчинення обвинуваченим інших злочинів.

Захисник ОСОБА_8 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування захисник послався на стан здоров`я ОСОБА_9 , який є інвалідом 2-ої групи, крім того якому під час тримання у СІЗО спричинено тілесні ушкодження. Стосовно можливості покинути територію України захисник зазначив, що за повідомленням обвинуваченого він не має закордонного паспорта, оскільки здав його правоохоронним органам, що повністю виключає таку можливість. Також захисник зазначив, що потерпілий ОСОБА_13 , допитаний в судовому засіданні, повідомив, що фактів тиску на нього з боку обвинуваченого не було.

Захисник ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, підтримала клопотання захисника ОСОБА_8 . В обґрунтування своєї позиції захисник зазначила, що обвинувачення відносно ОСОБА_9 необґрунтоване, висновок про що можна зробити за результатом допиту потерпілих, а саме ОСОБА_14 , яка повідомила суд про те, що претензій до обвинуваченого не має, чи підтримує обвинувачення потерпіла ОСОБА_15 невідомо, а з пояснень потерпілого ОСОБА_13 вбачається, що ОСОБА_16 не мав наміру на вбивство, оскільки в бік ОСОБА_17 здійснив постріл в землю. Крім того, огляд бази відпочинку «Дубрава» був здійснений без дозволу власника, що має наслідком недопустимість відповідної процесуальної дії та всіх інших, отриманих у подальшому, доказів. Крім того, захисник наголосила на тому, що твердження прокурора про існування ризиків ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними доказами. Також, захисник зауважила, що з часом ризики зменшуються та суд зобов`язаний оцінювати актуальність ризиків на час розгляду клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Стосовно ризику можливого ухилення ОСОБА_9 від суду, захисник зазначила, що він цього не зробив за час, в який справа знаходиться в провадженні суду та не збирається цього робити, а твердження прокурора про матеріальні статки ОСОБА_9 не підтверджені належними доказами. Твердження прокурора про вчинення обвинуваченим інших злочинів не може бути взяте до уваги, оскільки воно порушує закріплений Конституцією України принцип презумпції невинуватості, а внесення відповідних відомостей до ЄРДР є штучним з метою подальшого звернення до суду із клопотаннями про продовження строку тримання під вартою. Захисник також звернула увагу на стан здоров`я обвинуваченого та його матері, а також на факт його побиття у СІЗО. Стосовно ризику тиску на потерпілих та свідків захисник послалась на інформацію Слідчого управління ГУ НП в Харківській області, згідно якої відповідних звернень від потерпілих та свідків, допит яких затверджено провести у даному кримінальному провадженні, не зареєстровано. Також, прокурором не враховано, що існує кілька кримінальних проваджень за результатами подій 09.01.2017, в яких потерпілим є ОСОБА_9 , однак які не розслідуються належним чином.

Обвинувачений ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання та просив призначити запобіжний захід у виді домашнього арешту з метою належного лікування, зобов`язався не ухилятись від правосуддя та знайти роботу.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора та викладені у ньому доводи, вважав його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думки учасників провадження, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

При зверненні з клопотанням про продовження строків тримання під вартою прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, що обумовлює необхідність продовження дії запобіжного заходу.

Необхідність застосування запобіжного заходу обґрунтована наявністю обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, КК України, окремі з яких є особливо тяжкими та санкція відповідної частини та статті Кримінального кодексу України передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Разом із тим, суд не оцінює під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обґрунтованість обвинувачення, а також питання допустимості доказів, оскільки на теперішній час кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, завданням якого і є встановлення обґрунтованості чи необґрунтованості пред`явленого обвинувачення та дане питання вирішується за результатом дослідження всіх наданих суду доказів, тому суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про необґрунтованість обвинувачення та недопустимість доказів.

Суд зазначає, що оцінка викладених доводів сторони захисту не може бути надана на даній стадії судового розгляду, оскільки згідно ч. 1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. Визнання доказів недопустимими раніше вказаної стадії судового розгляду можливе лише на підставі ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення їх очевидної недопустимості, однак знов таки дане питання не підлягає розгляду при вирішенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу.

Крім того, висловлення судом суджень щодо допустимості чи недопустимості окремих доказів раніше визначеного процесуальним законом часу, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 89 КПК України, може призвести до виникнення сумнівів в неупередженості суду, що є неприпустимим.

При обранні запобіжного заходу судом було враховано існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, судом було враховано, що обвинувачений ОСОБА_9 офіційно не працює, не одружений, не має утриманців, не проживає за місцем реєстрації, яке кілька разів змінював протягом останніх років, пояснивши це зручністю проходження МСЕК, згідно пояснень його матері ОСОБА_18 неофіційно є представником іноземної компанії та в зв`язку з цією діяльністю періодично від`їжджає у відрядження.

Суд зазначає, що викладені обставини не змінились, обвинувачений, на думку суду, не має міцних соціальних зв`язків, що з урахуванням тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, дає достатні підстави вважати актуальним ризик його переховування від суду.

Викладеними обставинами обґрунтована наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд також враховує факт внесення до ЄРДР під № 0000083 від 02.04.2021 інформації про те, що ОСОБА_9 здійснив втечу із зали судового засідання Люботинського міського суду Харківської області після оголошення ухвали суду від 01.04.2021 про обрання запобіжного заходу, із попередньої кваліфікацією за ч. 1 ст. 393 КПК України, що також підтверджує ризик ухилення обвинуваченого від суду.

Стосовно існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, судом при обранні запобіжного заходу враховано заяви ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які заявлені стороною обвинувачення як свідки у даному кримінальному провадженні, а також ОСОБА_10 , який є потерпілим, подані до Харківської окружної прокуратури про здійснення ОСОБА_9 тиску на них. Крім того, враховано факт повідомлення ОСОБА_12 про завідомо неправдиве повідомлення ОСОБА_9 про вчинення свідком злочину, чим фактично самим обвинуваченим вчинено злочин, передбачений ч. 2 ст. 383 КК України, та є тиском на неї.

Враховуючи стадію судового розгляду, а саме те, що свідки ще не допитані, а потерпілі можуть приймати участь у судовому провадженні до набрання судовим рішенням законної сили, суд вважає актуальним ризик тиску обвинуваченого на потерпілих та свідків, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, суд відхиляє доводи захисника про те, що відсутні факти таких звернень до СУ ГУ НП в Харківській області та взагалі, такі випадки не підтверджені належними доказами, оскільки для висновку про наявність ризику тиску на потерпілих та свідків не вимагається наявності відповідного рішення компетентного органу за таким фактом, а судом оцінюється лише наявність достатніх підстав вважати, що такий тиск може бути здійснений.

Враховуючи, що обвинувачений обізнаний про місця проживання та роботи потерпілих та свідків, деякі з яких повідомили про факти тиску Харківську окружну прокуратуру Харківської області, суд вважає, що у даній справі існує достатньо підстав вважати такий ризик наявним та актуальним.

Стосовно ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, судом було враховано множинність злочинів, вчинення яких інкримінується обвинуваченому ОСОБА_9 , а також тяжкість вказаних злочинів, а також подальше повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, та факти внесення відомостей до ЄРДР про можливе вчинення ним інших злочинів, зокрема, передбачених ч. 2 ст. 383 КПК України та ч. 1 ст. 393 КК України.

При цьому, суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що такими твердженнями прокурора порушується принцип презумпції невинуватості, встановлений Конституцією України, оскільки за змістом ст.. 177 КПК України прокурором при розгляді даного клопотання має бути доведена наявність достатніх підстав вважати, що обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Аналізуючи обставини у їх сукупності, а саме кількість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні, а також факти внесення відомостей про ймовірне вчинення ним інших злочинів, за одним з яких обвинуваченому вже повідомлено про підозру, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд оцінює всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи ризик втечі, зумовлений у тому числі тяжкістю покарання за інкримінованими ОСОБА_9 злочинами, відсутність офіційного працевлаштування, утриманців, факт внесення відомостей до ЄРДР про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України, наявність інших підтверджених ризиків, суд вважає, що на даний час більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможуть запобігти встановленим ризикам.

При цьому, суд відхиляє доводи сторони захисту про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, у тому числі пов`язаний із його побиттям, оскільки згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я, але на теперішній час у суду відсутні відомості про те, що стан здоров`я обвинуваченого не дозволяє утримувати його під вартою.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи, що обвинувальний акт знаходиться на розгляді в суді, існує необхідність проведення великої кількості процесуальних дій відповідно до затвердженого судом порядку, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів.

З огляду на положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 197, 199, 331, 372, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 .

Клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 задовольнити.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 04 вересня 2021 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у цей же строк з дня отримання копії ухвали. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3