Номер провадження 11-кп/816/370/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 жовтня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

До Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся засуджений ОСОБА_7 з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання. Своє рішення суд мотивував тим, що поведінка засудженого ОСОБА_7 , його ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, мають ситуативний характер, а тому відсутні підстави для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив застосувати відносно нього ст. 82 КК України.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначав, що судом не взято до уваги його позитивну характеристику і те, що він став на шлях виправлення. Крім того, вказував, що судове засідання проводилося без його участі. Звертав увагу, що прокурором жодним чином не обґрунтовані заперечення, щодо задоволення його клопотання.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Стаття 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу.

Ці вимоги закону судом першої інстанції дотримано не було.

Відповідно до ст. 43 ч. 3 КПК України засуджений має права обвинуваченого, передбачені статтею 42 цього Кодексу, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2020 року Ковпаківським районним судом м. Суми винесено ухвалу, якою засудженому ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

При цьому, суд першої інстанції не вжив жодних заходів для забезпечення участі засудженого у судовому засіданні, а саме не забезпечив його доставку до зали судового засідання або ж проведення даного засідання в режимі відеоконференції, у зв`язку з чим, судовий розгляд даної справи було здійснено без участі засудженого, позбавивши його можливості безпосередньо підтримати своє клопотання, доводити суду його обґрунтованість, чим порушив право засудженого на захист.

Згідно ч.3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Не зважаючи на викладені вимоги закону, суд першої інстанції, в порушення вказаних статей КПК України провів судовий розгляд клопотання засудженого ОСОБА_7 без його участі, тоді як останній про можливість такого розгляду, клопотань не заявляв.

У зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 в цій частині, колегія суддів вважає слушними.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.10.2020 року винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що у відповідності до п.3 ч.2 ст. 412 КПК України є безумовною підставою для скасування такого рішення.

Таким чином, ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.10.2020 року, колегія суддів вважає за необхідне скасувати як незаконну та відповідно до п.4 ч. 1 ст. 407 КПК України постановити нову ухвалу.

При постановленні нового судового рішення та розгляду заяви засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього пільг, передбачених ст.82 КК України, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Так, у відповідності до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

З роз`яснень, які викладені в пунктах 2, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і зміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року №2 слідує, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

За змістом зазначених положень закону, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Отже, законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.

Згідно з ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Зарічного районного суду м. Суми від 04.12.2019 р. за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до одного року дев`яти місяців позбавлення волі.

З досліджених у судовому засіданні доказів, а також аналізуючи пояснення самого засудженого при апеляційному перегляді, вбачається, що поведінка засудженого ОСОБА_7 , його ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, мають лише ситуативний характер, що не дає безумовних підстав для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Інших переконливих доводів, щодо можливості заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, при апеляційному перегляді справи, а ні в поданій ним апеляційній скарзі засудженим ОСОБА_7 не наведено.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, відмовити засудженому ОСОБА_7 у задоволенні його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, через що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 жовтня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4