Справа № 174/115/21
н/п 1-кп/174/25/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вільногірськ, кримінальне провадження № 0000017 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не одруженого, тимчасово не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий, -

у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 05.02.2021 року, близько 14.00 год., знаходився поблизу магазину «Дніпро» по бульвару Миру, 1 в м. Вільногірськ Дніпропетровської області, де побачив в руках раніше не знайомого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є особою похилого віку, мобільний телефон, в результаті чого раптово виник злочинний умисел на заволодіння мобільним телефоном шляхом обману останнього.

У той же день, тобто 05.02.2021 року, близько 14.05 год., ОСОБА_6 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, продовжуючи знаходитись поблизу магазину «Дніпро» по бульвару Миру, 1 в м. Вільногірськ Дніпропетровської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, під час розмови з ОСОБА_5 , шляхом повідомлення неправдивих відомостей та оманливих умов, попрохав дати йому належний останньому мобільний телефон, начебто для здійснення телефонного дзвінка, при цьому заздалегідь не маючи наміру повертати вказаний мобільний телефон потерпілому. В свою чергу, ОСОБА_5 , розраховуючи на правдивість отриманих відомостей, будучи впевненим в тому, що ОСОБА_4 виконає свою обіцянку та поверне йому телефон, передав останньому свій мобільний телефон "TECNO T301" чорного кольору IMEI 1/2: НОМЕР_1 , бувший в користуванні, вартістю 289,01 грн., після чого ОСОБА_4 , заволодівши шляхом обману вищевказаним мобільним телефоном, з місця вчинення кримінального проступку зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 289,01 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що щиро кається, вину визнає повністю. Пояснив, що з потерпілим ніколи раніше не зустрічався. 05.02.2021 року, близько 14 год., ОСОБА_6 знаходився поблизу магазину «Дніпро» по бульвару Миру, 1 в м. Вільногірськ Дніпропетровської області, підійшов до чоловіка похилого віку, попросив подзвонити, коли той відволікся, то ОСОБА_6 пішов разом з його телефоном. Пішов до ломбарду та заклав мобільний телефон за 150 грн., гроші витратив на власні потреби.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом здійснено допит обвинуваченого, досліджені характеризуючи його особу матеріали, досліджено постанови про приєднання до справи речових доказів. Визнано недоцільним дослідження письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 року в справі № 521/11693/16-к, щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються
При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 , щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.
Потерпілий ОСОБА_5 подав заяву в якій просив слухати справу та закінчувати слухання за його відсутності, не заперечував проти розгляду справ в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку, що факт вчинення кримінального правопорушення-проступку обвинуваченого ОСОБА_4 , знайшов своє підтвердження в суді, його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України, - тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що він свою вину визнав повністю, в скоєному кається, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не є інвалідом, за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований.

Врахувавши обставини справи, особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 , слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України.
Однак, приймаючи до уваги, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, щире каяття обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, що на думку суду буде достатнім для виправлення обвинуваченого.
У відповідності до ст. 100 КПК України, речові докази по справі, а саме: телефон "TECNO T301" чорного кольору повернути потерпілому ОСОБА_5 .
Цивільний позов не заявлений. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та підстав для його обрання немає.
На підставі вище наведеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 371-376, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення - проступку передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому і покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміни місця проживання, роботи.
Витрати на залучення експертів по справі відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Речові докази по справі, а саме: телефон марки телефон "TECNO T301"чорного кольору повернути потерпілому ОСОБА_5 .
На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1