Справа № 274/1390/21 Провадження № 1-кс/0274/336/21
24.03.2021 м.Бердичів
В обгрунтування клопотання слідчий вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 21.02.2021 о 16.00 год. на лінію «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , між заявницею та ОСОБА_5 виник конфлікт з приводу боргових зобов`язань її чоловіка. У ході суперечки ОСОБА_5 , примушуючи сплатити борг, виказав у її адресу погрозу вбивством.
Зазначає, що вказані речі можуть містити на собі сліди злочину, можуть бути доказами у вказаному кримінальному провадженні та можуть мати істотне значення для подальшого досудового розслідування кримінального провадження.
Вилучені 21.02.2021 речі в ході огляду місця події, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , є тимчасово вилученим майном.
Враховуючи, що відсутність заборони на користування та розпорядження майном, на яке планується накласти арешт не зможе забезпечити запобігання ризикам втрати речових доказів, які суттєво впливають на об`єктивність досудового розслідування та втрата вищевказаних речей може призвести до втрати речових доказів і, як наслідок, доказової бази, слідчий просить накласти арешт із забороною користування, відчуження та розпорядження на вказане майно.
В судове засідання слідчий не з`явися, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Власники майна про дату, час та місце розгляду клопотаня повідомлені належним чином.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям в судове засідання осіб, які беруть участь в розгляді клопотання.
Дослідивши клопотання, додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає його таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Частина 3 статті 173 КПК України передбачає, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
В ході огляду місця події, проведеного за адресою: Житомирська область, м. Андрушівка, неподалік будинку №10 по вул. Мирна, виявлено та вилучено, зокрема, ніж з металу чорного кольору з полімерною рукояткою зеленого кольору та пластиковими ножнами (чохлом) чорного кольору; овальний предмет оливкового кольору, схожий на навчально-тренувальну гранату з маркуванням «ПІРО-5, учбово-тренувальна М, ТУ у205-41850120- 001:2019»;.
З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, а також на те, що слідчим у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на зазначене вище майно, оскільки в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, є предметом кримінального правопорушення, могло зберегти на собі сліди злочину, слідчий суддя, з метою забезпечення кримінального провадження та можливого використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання в частині накладення арешту на ніж з металу чорного кольору з полімерною рукояткою зеленого кольору та пластиковими ножнами (чохлом) чорного кольору; овальний предмет оливкового кольору, схожий на навчально-тренувальну гранату з маркуванням «ПІРО-5, учбово-тренувальна М, ТУ у205-41850120- 001:2019».
Так, зі змісту протоколів огляду місця події від 21.02.2021 вбачається, що оглядом місця події являється ділянка місцевості, що розташована за адресою: м.Андрушівка, вул.Мирна, неподалік будинку №10. В ході огляду місця події виявлено та вилучено ніж з металу чорного кольору з полімерною рукояткою зеленого кольору та пластиковими ножнами (чохлом) чорного кольору; овальний предмет оливкового кольору, схожий на навчально-тренувальну гранату з маркуванням «ПІРО-5, учбово-тренувальна М, ТУ у205-41850120- 001:2019». Зміст протоколів не містить інформації про вилучення автомобіля, арешт на який просить накласти слідчий у вказаному клопотанні.
Слідчий суддя зазначає, що безпідставне вилучення майна призводить до порушення прав власника транспортного засобу щодо права власності на нього, а так само обмеження права користувача користування та розпорядження майном.
Відповідно до ч.ч. 1- 3 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі наведеного вище, враховуючи співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, чим порушуються права власника/ користувача транспортного засобу щодо права володіння, користування та розпорядження майном, а також відсутність будь-якої правової підстави для вилучення транспортного засобу, слідчий суддя прийшов до висновку, що в клопотанні не обґрунтовано та не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна автомобіля, а тому у задоволенні клопотання в цій частині слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт у вигляді заборони користування, відчуження та розпорядження майном, яке було виявлено та вилучено під час проведення огляду місця події від 21.02.2021 за адресою: Житомирська область, м. Андрушівка, неподалік будинку №10 по вул. Мирна, а саме: ніж з металу чорного кольору з полімерною рукояткою зеленого кольору та пластиковими ножнами (чохлом) чорного кольору; овальний предмет оливкового кольору, схожий на навчально-тренувальну гранату з маркуванням «ПІРО-5, учбово-тренувальна, М, ТУ у205-41850120- 001:2019».
В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1