Справа № 646/1675/21
№ провадження 1-в/646/155/2021

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.03.2021 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю прокурора - ОСОБА_2
представника державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)» - ОСОБА_3
засудженого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
секретар судового засідання - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)» заяву
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв Харківської обл., українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого,раніше судимого:
- 16 травня 2017 року Октябрьським районним судом м. Бєлгорода Російської Федерації за ч. 2 ст. 210; п.п. «А, Г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30; п.п. «А, Г» ч. 4 ст. 228.1; п.п. «А, Г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30; п.п. «А, Г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30 КК Російської Федерації до тринадцяти років позбавлення волі; апеляційною ухвалою Бєлгородського обласного суду Російської Федерації від 04 серпня 2017 року вирок Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації від 16 травня 2017 року скасовано в частині засудження ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 210 КК Російської Федерації та закрито кримінальну справу в цій частині, застосовано ч. 3 ст. 69 КК Російської Федерації та остаточно призначено покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі;ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 01 листопада 2018 року вирок Октябрського районного суду м. Бєлгорода від 16 травня 2017 року приведено у відповідність із законодавством України, вважати ОСОБА_4 засудженим за ст. 14 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 15 ч. 3 ст. 307, ст. 70 КК України до дванадцяти років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 30 жовтня 2015 року по 11 квітня 2018 року,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,
в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання в державній установі «Диканівська виправна колонія (№ 12)», звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з заявою про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

В обґрунтування заяви засудженим ОСОБА_4 зазначено, що вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 08 травня 2020 року його визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 14, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України та призначено покарання у вигляді дванадцяти років позбавлення волі без конфіскації майна. За період відбування покарання в місцях позбавлення волі характеризується добре, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має три заохочення, має дисциплінарні стягнення, які погашені за спливом часу та зняті у встановленому законом порядку, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, у відношенні до засуджених неконфліктний, вину у скоєному злочині усвідомив повністю, глибоко кається, має неповнолітню дитину 2015 року народження. На підставі викладеного та керуючись ст. 82 КК України, засуджений ОСОБА_4 просить суд замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.
У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, посилаючись на те, що останній на шлях виправлення не став, а також не відбув двох третин строку покарання, необхідних для застосування положень ст. 82 КК України.
У судовому засіданні представник державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)» ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що останній за час відбування покарання на шлях виправлення не став, застосування до засудженого ст. 82 КК України недоцільно.
У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав доводи заяви, пояснивши про обставини, викладені вище, та просив замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким.
У судовому засіданні захисник засудженого - адвокат ОСОБА_5 підтримала заяву підзахисного, яку просила задовольнити, пояснивши, що п`ять стягнень із шести накладено на засудженого на території Російської Федерації, відтак, у суду наявні підстави для застосування положень ст. 82 КК України.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи та оглянувши матеріали особової справи на засудженого, приходить до наступного.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Частиною першою статті 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
За п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Судом встановлено, що 16 травня 2017 року Октябрьським районним судом м. Бєлгорода Російської Федерації за ч. 2 ст. 210; п.п. «А, Г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30; п.п. «А, Г» ч. 4 ст. 228.1; п.п. «А, Г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30; п.п. «А, Г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30 КК Російської Федерації до тринадцяти років позбавлення волі; апеляційною ухвалою Бєлгородського обласного суду Російської Федерації від 04 серпня 2017 року вирок Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації від 16 травня 2017 року скасовано в частині засудження ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 210 КК Російської Федерації та закрито кримінальну справу в цій частині, застосовано ч. 3 ст. 69 КК Російської Федерації та остаточно призначено покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі;ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 01 листопада 2018 року вирок Октябрського районного суду м. Бєлгорода від 16 травня 2017 року приведено у відповідність із законодавством України, вважати ОСОБА_4 засудженим за ст. 14 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 15 ч. 3 ст. 307, ст. 70 КК України до дванадцяти років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 30 жовтня 2015 року по 11 квітня 2018 року.
Ухвала Чугуївського міського суду Харківської області від 01 листопада 2018 року набрала законної сили 08 листопада 2018 року.
Початок строку відбування покарання 30 жовтня 2015 року.
Кінець строку відбування покарання 18 травня 2025 року.
Зі змісту характеристики на засудженого ОСОБА_4 , складеної начальником відділення соціально-психологічної служби, погодженої заступником начальника колонії із соціально-виховної та психологічної роботи та затвердженої начальником державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)», слідує, що з 31 жовтня 2015 року засуджений ОСОБА_4 знаходиться в місцях позбавлення волі.
З 31 жовтня 2015 року по 11 серпня 2017 року перебував У Бєлгородському слідчому ізоляторі Російської Федерації, режим тримання порушував шість разів, стягнення погашені у встановленому законом порядку, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався, характеризувався негативно.
З 11 серпня 2017 року по 22 березня 2018 року перебував у виправній колонії (№ 7) м. Валуйки Російської Федерації, режим тримання не порушував, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався, характеризувався посередньо. З 22 березня 2018 року по 11 травня 2018 року перебував у Бєлгородському слідчому ізоляторі Російської Федерації, вимоги режиму тримання не порушував, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався, характеризувався посередньо.
З 11 травня 2018 року по 05 червня 2019 року перебував у виправній колонії (№ 7) м. Валуйки Російської Федерації, режим тримання не порушував, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався, характеризувався посередньо.
З 05 червня 2019 року по 20 червня 2019 року перебував у державній установі «Харківський слідчий ізолятор № 27», вимоги режиму тримання не порушував, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався, характеризувався посередньо
З 20 червня 2019 року відбуває покарання у державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)», за період відбування покарання адміністрацією установи з метою стимулювання правослухняної поведінки заохочувався два рази, вимоги режиму тримання та розпорядок дня установи порушив один раз, за що був покараний у встановленому законом порядку, на теперішній час стягнення погашено, на даний час характеризується посередньо. Намагається дотримуватись правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Виконує встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань під контролем представниками адміністрації. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, мас охайний зовнішній вигляд, іноді потребує нагляду. До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи відноситься посередньо, здійснює за ними догляд під контролем представників адміністрації. Працевлаштований швачем на дільниці «швацький цех» з відрядною оплатою праці. До виконання поставлених завдань ставиться посередньо, виконує задовільно, іноді потребує контролю. Намагається виконувати роботи із самообслуговування, мас достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься без ініціативи. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до статті 123 КВК України, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження». «Фізкультура і спорт», до їх реалізації ставиться посередньо. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня не прагне, вважає достатнім свій загальноосвітній рівень, у вільний від роботи час самоосвітою не займається, іноді читає літературу художнього напрямку. Відповідно до статті 110 КВК України, підтримує зв`язки з матір`ю шляхом телефонних дзвінків, отримує посилки та передачі. За характером не завжди стриманий, іноді імпульсивний, у взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, підтримує взаємовідносини із засудженими різної спрямованості. Згідно вироку Октябрського районного суду м. Бєлгород Російської Федерації від 16 травня 2017 року має позов на користь федерального бюджету Російської Федерації на судові витрати в сумі 1071,26 коп. Виконавчі листи до установи не надходили. Позов в добровільному порядку не відшкодовано. Стан здоров`я задовільний. Згідно зі статтями 100 та 101 КВК України переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або дільниці соціальної реабілітації) можливо було після відбуття не менше 1/2 частини призначеного судома строку покарання, а саме: 18 травня 2019 року. Рішенням комісії установи від 17 липня 2019 року в застосуванні цієї пільги відмовлено як особі, яка не стає на шлях виправлення.
З висновку, наданого у вищевказаній характеристиці на засудженого, вбачається, що за час відбування покарання ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, застосування ст. 82 КК України недоцільно.
Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_4 , складеної начальником відділення соціально-психологічної служби, ОСОБА_4 за період відбування покарання має два заохочення та сім стягнень, погашених у встановленому законом порядку.
З довідки, виданої головним бухгалтером державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)» вбачається, що ОСОБА_4 має майновий позов на суму 10 071,26 грн. Станом на 24 березня 2021 року виконавчі листи з відшкодування збитків, заподіяних злочинами, до колонії не надходили, утримань та перерахувань коштів позивачам за виконавчими листами не проводилось.
Згідно довідки щодо працевлаштування засудженого ОСОБА_4 , останній працевлаштований на швацькій дільниці цеху № 1 підприємства установи за фахом підсобний робітник з відрядною формою оплати праці.
Відповідно до довідки про заробітну плату засудженого ОСОБА_4 за період з липня 2019 року по лютий 2021 року включно останній отримував зарахування заробітної плати на особовий рахунок.

Згідно ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена у ч. 3 ст. 81, ч. 4 ст. 82 та ч. 3 ст. 107 КК.
Матеріали особової справи на засудженого свідчать, що ОСОБА_4 засуджено за вчинення умисного особливо тяжкого злочину.
Пунктом 3 ч. 4 ст. 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Судовим розглядом встановлено, що станом на 30 березня 2021 року ОСОБА_4 фактично відбуто сім років десять місяців чотирнадцять днів, невідбута частина покарання складає чотири роки один місяць шістнадцять днів.
З матеріалів особової справи на засудженого вбачається, що ОСОБА_4 можливо застосувати заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України - 18 травня 2021 року.
Отже, засудженим ОСОБА_4 не відбуто двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, що унеможливлює застосування до останнього положень ст. 82 КК України.
Вищевикладене вказує на передчасне звернення ОСОБА_4 із заявою про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, у зв`язку з чим, судом не надається правова оцінка іншим доводам заяви засудженого.
З огляду на наведене, у задоволенні заяви ОСОБА_4 слід відмовити як такої, що не ґрунтується на вимогах закону.
На підставі ст. 82 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -
у х в а л и в:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а засудженим - у той же строк з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя - ОСОБА_1