Дата документу 02.03.2021 Справа № 937/9114/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/185/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 937/9114/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
представника заявника адвоката ОСОБА_6 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Херсонським окружним адміністративним судом, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 грудня 2020 року та з клопотанням про поновлення пропущеного строку на оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 грудня 2020 року скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 22.10.2020 року залишено без задоволення.

Згідно зі змістом судового рішення, ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді зі скаргою, в якій просила зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, які містяться у її заяві від 22.10.2020 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ст.366, ч.2 ст.372, ч.2 ст.375 КК України. Свої вимоги заявник мотивував тим, що 22.10.2020 року вона через засоби поштового зв`язку звернулася до ТУ ДБР у м. Мелітополі з заявою про вчинення суддями Скадовського районного суду Херсонської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ст.366, ч.2 ст.372, ч.2 ст.375 КК України. Проте, відомості, що містяться у її заяві не було внесено до ЄРДР в порядок та строк, передбачений ст.214 КПК України.

Залишаючи скаргу без задоволення, слідчий суддя зазначив, що повідомлення ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення не містить достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність у діях суддів Скадовського районного суду Херсонської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ст.366, ч.2 ст.372, ч.2 ст.375 КК України, а фактично зводиться до незгоди із прийнятими суддями рішеннями при розгляді справи, а тому невнесення уповноваженою особою ТУ ДБР у м. Мелітополі відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 засновано на положеннях ч.1 ст.214 КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що її заява містить достатньо відомостей для внесення їх до ЄРДР. Судді ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували чотири дні в нарадчій кімнаті (з 11.20 хв. 07.08.2015 року по 15.30 хв. 11.08.2015 року), в ході чого підробили та ухвалили відносно його чоловіка вирок. В дійсності судді в цей час ухвалили 177 рішень по іншим справам з офіційним фіксуванням своїх дій сертифікатом ЕЦП. Підробка вироку виразилась у формальному копіюванні та редагування тексту обвинувального акту, який після правок названо вироком та здійснено просте оголошення його змісту без будь-якого дослідження доказів та вивчення справи взагалі. Докази вини вказаних суддів є в наявності і розслідування вказаних злочинів не є складним, необхідно лише отримати в судовому порядку тимчасовий доступ до речей та документів, а саме матеріалів справ по вищевказаним рішенням, після чого можна повідомити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про підозру за ч.2 ст.372, ч.2 ст.375, ч.1 ст.366, ч.1 ст.364 КК України.

Також зазначає, що копію ухвали слідчого судді отримала лише 01.02.2021 року, апеляційна скарга була подана нею 03.02.2021 року, а тому строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин.

На підставі викладеного, просить поновити строк на оскарження ухвали, ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою її скаргу задовольнити та зобов`язати посадових осіб ТУ ДБР, розташованого в м. Мелітополі, внести відомості до ЄРДР і розпочати досудове розслідування.

В судове засідання суду апеляційної інстанції прокурор та ОСОБА_7 не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причина неявки суду невідома.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.2 ст.395 КПК України, апеляційна скарга, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення. Враховуючи те, що ОСОБА_7 копію ухвали слідчого судді отримала 01.02.2021 року, апеляційна скарга була подана нею 03.02.2021 року, колегія суддів вважає, що у вказаному випадку строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню.

Щодо вимог апеляційної скарги по суті, слід зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; вказана попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) КК України (ч.5 ст.214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139). Згідно з п.1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.4,5 ч.5 ст.214 КПК України.

За вимогами ч.5 ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до п.3 розділу 3 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 р. № 100, заяви і повідомлення про інші події, що надійшли до чергової служби центрального органу управління поліцією, головних управлінь Національної поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділів (управлінь, відділів, відділень) поліції, у яких немає відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, уповноважена службова особа після реєстрації в ІТС ІПНП (журналі ЄО) невідкладно, але не пізніше 24 годин передає керівнику відповідного органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до розділу ІV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.11.2017 р. № 930, керівники органів (підрозділів) поліції та їх заступники під час розгляду звернень громадян вивчають суть порушених у них питань, у разі потреби вимагають у виконавців матеріали попередніх перевірок за цими зверненнями, направляють працівників органів (підрозділів) поліції на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів та вживають інших заходів для об`єктивного вирішення порушених авторами звернень питань.

Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, ужито необхідних заходів і заявникам надано ґрунтовні та вичерпні відповіді. Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, що не потребують додаткового вивчення, невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон України «Про звернення громадян» і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому зазначають заходи, вжиті органом чи підрозділом поліції в межах його компетенції для захисту конституційних прав громадян.

Апеляційним переглядом встановлено, що 07 грудня 2020 року до слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі, в якій вона просила зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення. Скарга обґрунтовувалась тим, що 22.10.2020 року вона через засоби поштового зв`язку звернулася до ТУ ДБР у м. Мелітополі з заявою про вчинення суддями Скадовського районного суду Херсонської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ст.366, ч.2 ст.372, ч.2 ст.375 КК України. Проте, відомості, що містяться у її заяві не було внесено до ЄРДР в порядок та строк, передбачений ст.214 КПК України.

Залишаючи скаргу без задоволення, слідчий суддя зазначив, що повідомлення ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення не містить достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність у діях суддів Скадовського районного суду Херсонської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ст.366, ч.2 ст.372, ч.2 ст.375 КК України, а фактично зводиться до незгоди із прийнятими суддями рішеннями при розгляді справи, а тому невнесення уповноваженою особою ТУ ДБР у м. Мелітополі відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 засновано на положеннях ч.1 ст.214 КПК України.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Норма ч.1 ст.214 КПК України містить два ключових положення: 1) строк, протягом якого мають бути внесені відомості невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення; 2) зміст заяви або повідомлення мають бути інформативними, тобто містити дані, хоча б і мінімальні, про вчинене кримінальне правопорушення.

Разом з тим, на підставі ст.25 КПК України проголошено засаду публічності. Прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. З вказаною нормою кореспондується вимога п.4 ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань вноситься, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником. Відсутність таких даних унеможливлює внесення будь яких відомостей посадовою особою на власний розсуд.

За такого нормативного закріплення позиція щодо автоматичної реєстрації відомостей по всіх заявах і повідомленнях, які надходять до слідчого, прокурора, дізнавача для порушення кримінального провадження, є помилковою, адже сама норма опосередковано містить вимогу наявності відомостей про кримінальне правопорушення. Отже, навіть у чинній редакції ч.1 ст.214 КПК України проблема щодо внесення відомостей до ЄРДР і оскарження відповідної бездіяльності лежить у площині застосування і вибіркового застосування нормативних формулювань.

Системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч.1 ст.214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч.4 ст.214 КПК України.

У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року, згідно п.5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Таким чином, бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, може мати місце лише у разі:

- надходження заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до суб`єкта, який наділений повноваженнями вносити дані до ЄРДР (відповідно до ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення). Однак слід додатково наголосити, що обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань;

- наявності у заяві, повідомленні інформації, яка може свідчити про вчинення кримінального правопорушення (для початку досудового розслідування достатньою є мінімально необхідна кількість таких ознак: суспільна небезпечність і протиправність (ознаки правопорушення) та об`єкт і об`єктивна сторона (ознаки складу правопорушення). Разом з тим, відомостями про кримінальне правопорушення можна вважати інформацію про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки, або про діяння, яке виглядає як суспільно-небезпечне і протиправне;

- невнесення відомостей за заявою, повідомленням, які надійшли уповноваженому суб`єкту і містять ознаки кримінального правопорушення, протягом 24 годин.

Як вбачається з матеріалів провадження, 22.10.2020 на адресу ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_7 направлено заяву, в якій вона просила внести до ЄРДР відомості про вчинення суддями Скадовського районного суду Херсонської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ст.366, ч.2 ст.372, ч.2 ст.375 КК України. Аналогічні заяви ОСОБА_7 направляла до Державного бюро розслідувань та Національного антикорупційного бюро, які були перенаправлені для розгляду в межах компетенції до ТУ ДБР у м. Мелітополі.

Обґрунтовуючи свою скаргу ОСОБА_7 посилалась на те, що її заява містить достатньо відомостей для внесення їх до ЄРДР. Судді ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували чотири дні в нарадчій кімнаті, в ході чого підробили та ухвалили відносно її чоловіка вирок. Підробка вироку виразилась у формальному копіюванні та редагування тексту обвинувального акту, який після правок названо вироком та здійснено просте оголошення його змісту без будь-якого дослідження доказів та вивчення справи взагалі.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя вірно встановив, що вказані ОСОБА_7 обставини не утворюють склад злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ст.366, ч.2 ст.372, ч.2 ст.375 КК України, або будь-якого іншого кримінального правопорушення та не містять достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність в діях суддів Скадовського районного суду Херсонської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ст.366, ч.2 ст.372, ч.2 ст.375 КК України.

Фактично всі зазначені ОСОБА_7 обставини зводяться до незгоди із прийнятими суддями Скадовського районного суду Херсонської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 рішенням, а саме вироку щодо її чоловіка ОСОБА_11 за ч.5 ст.368 КК України. Тобто доводи ОСОБА_7 будуються на припущеннях, які не підтверджуються будь-якими доказами. Інші порушення, на які посилається скаржниця пов`язані з можливими процесуальними порушеннями, що можуть бути підставою для перегляду вироку в апеляційному та касаційному порядку.

Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються, зокрема, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судового розгляду справ та прийняття по ним судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Зазначене узгоджується з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади», відповідно до якого судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон України «Про звернення громадян» і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому зазначають заходи, вжиті органом чи підрозділом поліції в межах його компетенції для захисту конституційних прав громадян.

Крім того, посадовими особами Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі в порядку Закон України «Про звернення громадян» була надана відповідь на заяву ОСОБА_7 про вчинення кримінальних правопорушень, відповідно до якої в зверненнях останньої не вбачається як фактичних, так і достатніх обставин, які б свідчили про ознаки злочину, а тому відсутні підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, ані в судовому засіданні суду першої інстанції, ані в апеляційній скарзі ОСОБА_7 не надала достатніх даних щодо вчинення суддями Скадовського районного суду Херсонської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України.

Отже, з урахуванням викладеного, заява ОСОБА_7 від 22 жовтня 2020 року про вчинення кримінального правопорушення за своїм змістом та суттю, на думку колегії суддів, не є повідомленням про злочин, і не містить конкретних та достатніх даних про можливість вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ст.366, ч.2 ст.372, ч.2 ст.375 КК України, або будь-яких інших кримінальних правопорушень, суддями Скадовського районного суду Херсонської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , тому відомості не підлягають внесенню до ЄРДР.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та вмотивованою, яка відповідає вимогам ст.ст.307, 370 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів також не встановила.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

поновити ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 грудня 2020 року, якою скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 22.10.2020 року залишено без задоволення, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4