Номер провадження: 11-сс/813/1126/21
Номер справи місцевого суду: 947/8044/21 1-кс/947/9251/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
прокурора ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.07.2021, якою в рамках кримінального провадження №0000401 від 14.03.2021 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків Київської області, українця, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, зареєстрованого як фізична особа підприємець, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 06.09.2021 року,
встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 , продовжено запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 06.09.2021 року із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він повинен відбувати домашній арешт без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Надано підозрюваному ОСОБА_6 дозвіл залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , для відвідування, у разі надання лікарями рекомендацій для лікування, медичних закладів з метою отримання належної медичної допомоги, та дозвіл на перебування у медичних закладах відповідно до визначеного лікарями періоду.
Мотивуючи своє рішення про необхідність продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя врахував встановлені в судовому засіданні ризики та дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , характер кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, та дійшов висновку, що продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім запобіжним заходом, спроможним забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Слідчий суддя дійшов також висновку, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, окрім цілодобового домашнього арешту, не може забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зазначили, що вважають оскаржувану ухвалу слідчого судді необґрунтованою з підстав того, що застосований запобіжний захід є занадто суворим, посилаючись на наступне:
- слідчий суддя вийшов за межі клопотання прокурора та погіршив становище підозрюваного ОСОБА_6 , зокрема, в клопотанні ставилося питання щодо продовження відносно підозрюваного ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби з 21-00 по 07-00 годину наступної доби, однак слідчий суддя продовжив відносно підозрюваного ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту;
- слідчий суддя зазначив в резолютивній частині оскаржуваної ухвали, що підозрюваному ОСОБА_6 дозволяється залишати помешкання задля необхідності відвідування медичних закладів, проте ст. 181 КПК України встановлює заборону цілодобово залишати місце помешкання при встановленні цілодобового домашнього арешту, відтак слідчий суддя ухвалив рішення, не передбачене діючим законодавством;
- слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі поклав на підозрюваного ОСОБА_6 більше обов`язків, ніж просив прокурор в поданому на розгляд слідчим суддею клопотанні;
- підозра ОСОБА_6 є необґрунтованою, прокурором не надано жодного належного та допустимого доказу щодо обґрунтованості підозри, дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України не вірно;
- слідчим суддею не враховано, що мала місце протиправна поведінка ОСОБА_11 , який силою відкрив двері автомобіля ОСОБА_6 та намагався забрати належне ОСОБА_6 на праві власності майно. За заявою ОСОБА_6 внесені відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 186 КК України, він є потерпілим в зазначеному кримінальному провадженні №0000369 від 07.04.2021;
- слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 захищав своє майно та перевищив межи необхідної оборони;
- прокурором не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України;
- слідчим суддею не враховано, що стан здоров`я підозрюваного значно погіршується, що підтверджується доказами звернень до лікарів, тому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту шкодить його здоров`ю.
Посилаючись на викладене, захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 про продовження міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту відмовити.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 , його захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали подану апеляційну скаргу, просили суд її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, проте погодився з доводами апеляційної скарги щодо погіршення становища підозрюваного, просив скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали судового провадження та доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст. 29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Статтею 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Також ч. 4 ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 слідчий суддя не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, Конвенції і практики ЄСПЛ.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, копії яких долучені до матеріалів клопотання, допитами свідків та висновком експерта №1104/2021 року (а.с. 18-34).
Тобто, всупереч доводів апеляційної скарги захисників, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для відповідних висновків по суті клопотання слідчого.
На підставі зазначеного, апеляційний суд не погоджується із доводами захисників та вважає, що надані органом досудового розслідування докази на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що вірно зазначено в ухвалі слідчого судді.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ризиків апеляційний суд вважає також безпідставними, оскільки слідчим суддею було враховано, що ОСОБА_6 , з огляду на тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (позбавлення волі на строк від 3 до 8 років), беручи до уваги також суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, наслідки у вигляді смерті людини, ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, не зменшився та продовжує існувати.
Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжує існувати, оскільки в разі не обрання підозрюваному запобіжного заходу у підозрюваного є можливості безперешкодно виїхати до іншого регіону держави та переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 усвідомлює, що санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у скоєнні якого він підозрюється, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років.
Всупереч доводів апеляційної скарги, ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, полягає в тому, що в разі не застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу останній може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжує існувати, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати, з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжких злочинів.
Наявність у підозрюваного ОСОБА_6 хронічного захворювання, всупереч доводів апеляційної скарги, не позбавляє підозрюваного ОСОБА_6 звертатись до медичних закладів для отримання медичної допомоги.
Крім того, в оскаржуваної ухвалі зазначено, що підозрюваному ОСОБА_6 надано дозвіл залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , для відвідування, у разі надання лікарями рекомендацій для лікування, медичних закладів з метою отримання належної медичної допомоги, та дозвіл на перебування у медичних закладах відповідно до визначеного лікарями періоду. Відтак доводи апеляційної скарги, що застосований відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту шкодить його здоров`ю є необґрунтованими.
Одночасно колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги захисників стосовно того, що слідчий суддя вийшов за межі клопотання прокурора, чим погіршив становище підозрюваного ОСОБА_6 , зокрема, як вбачається з клопотання, прокурором ставилося питання щодо продовження відносно підозрюваного ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби з 21-00 по 07-00 годину наступної доби, з покладенням відповідних обов`язків передбачених п. 5 ч. 1 ст. 194 КПК України.
Проте, слідчий суддя вказаним вимогам клопотання належної оцінки не надав та безпідставно продовжив відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. (а.п. 1-4)
Статтею 410 КПК України встановлено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Зазначена неповнота судового розгляду перешкодила слідчому судді ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що у відповідності до положень статей 407, 409, 410 є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.
З огляду на викладені обставини, враховуючи наявність у підозрюваного ОСОБА_6 постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, його належну поведінку під час досудового розслідування, хворобливий стан здоров`я, апеляційний суд вважає, що ризики, на існуванні яких наполягав прокурор, хоча підтверджені, проте є мінімальними.
Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги викладені обставини, які характеризують особу підозрюваного, відсутність фактів порушення підозрюваним ОСОБА_6 умов цілодобового домашнього арешту, у зв`язку з чим вважає за можливе застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати місце проживання в нічний час доби.
Апеляційний суд вважає, що застосування саме такого запобіжного заходу буде достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зможе запобігти ризику, передбаченому пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та дасть змогу контролювати місце перебування підозрюваного під час здійснення досудового розслідування.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання прокурора та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 410, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.07.2021, якою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, продовжений запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України строком до 06.09.2021 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 .
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною залишати житло в період з 21:00 до 07:00 ранку наступної доби.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожним викликом слідчого, прокурора та суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/ або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.
Строк дії ухвали становить до 06.09.2021 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4