17.03.2021 Єдиний унікальний номер 205/2062/21
Провадження № 2/205/307/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000081 від 13 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

14 березня 2021 року засобами поштового зв`язку Нова Пошта до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська направлене вищевказане клопотання слідчого, яке надійшло до суду 15 березня 2021 року.
В обґрунтування клопотання зазначено, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, 13.03.2021 року до ВП №3 ДРУГІ ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про факт вчинення великої кількості пострілів невідомими особами із невідомих зразків зброї, яке мало місце за адресою: м. Дніпро, пр. Сергія Нігояна, 100.
13.03.2021 року слідчий СВ ВП № З ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_5 , приступив до виконання своїх службових обов`язків по несенню служби на території Новокодацького району м. Дніпра, а саме у добовий наряд.
13.03.2021 року приблизно о 21 годині 07 хвилин до чергової частини ВП № З ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Дніпро, пр. С. Нігояна, 100, лунають постріли, а також, що за вказаною адресою перебуває невстановлена особа у якої при собі наявна зброя.
За цим фактом 13 березня 2021 року розпочато кримінальне провадження за № 0000081 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
В ході проведення обшуку за вказаною адресою, а саме: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено наступне:
- предмети схожі на магазини від автоматичної зброї 3 од. вилучені та запаковані до спец. пакету EXP 0291265;
- предмет схожий на патрон (кал. 7.62) з маркуванням 539 80 1 од. - вилучено та запаковано до паперового конверту НПУ;
- предмети схожі на патрони 42 од. - вилучені та запаковані до спец. пакету EXP 0291264;
- предмет схожий на пістолет у розібраному вигляді (окремі елементи) без маркування 1 од. вилучено та запаковано до спец. пакету EXP 0291266;
- предмети схожі на травматичні патрони з маркуванням PAHSA 16 од. вилучені та запаковані до спец. пакету EXP 0291258;
- предмет схожий на цифровий накопичувач (жорсткий диск) з маркуванням S/N WCC4M3ECHDYC 1 од. вилучено та запаковано до спец. пакету EXP 0291257;
- предмет схожий на патрон (кал. 7.62) з маркуванням 71191 1 од. вилучено та запаковано до спец. пакету EXP 0291263;
- предмет схожий на пістолет типу «Наган» з маркуванням «PHP-Y-YOC» - 1 од. вилучено та запаковано до спец. пакету EXP 0291260;
- предмет схожий на пістолет травматичної дії типу «Форд-17Р» із маркуванням НОМЕР_1 з магазином - 1 од. вилучено та запаковано до спец. пакету EXP 0291261;
- предмети схожі на патрони в кількості 15 од. та гільза 1 од., які мають маркування S.A. 9 9 mm P.A. вилучені та запаковані до спец. пакету EXP 0291262;
- предмет схожий на карабін марки «TIPP MANN ARMS» - 1 од.; (+1 магазин).
Встановлено, що нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , згідно із інфрмацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить на праві приваної власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до договру купівлі-продажу.
У зв`язку з викладеним слідчий просив накласти арешт на вказані предмети.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що таке клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з таких підстав.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Частинами 1 та 2 статті 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б підданою необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, що отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні відомості повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами цього кримінального провадження.
Так, з клопотання встановлено, що метою накладення арешту є збереження речових доказів, однак, в клопотанні слідчого її не обґрунтовано. В цьому випадку не доведено та не зазначено, які саме потреби досудового розслідування задовольнятимуться завдяки цьому арешту.
Відповідно до вимог ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

В цьому випадку слідчим не доведено жодного із цих пунктів та не зазначено, які саме потреби досудового розслідування задовольнятимуться завдяки цьому арешту, в чому полягає неможливість вчинення будь-яких інших дій по відношенню до майна, на яке просить накласти арешт, і яким чином незастосування цього заходу забезпечення кримінального провадження може вплинути на обмеження можливостей органу досудового розслідування.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, однак відповідно до діючого законодавства, якщо документи, які підтверджують право власності на майно, не можуть бути зазначені у клопотанні та надані щодо майна, право власності на яке неможливо підтвердити документально, то відповідну неможливість має бути обґрунтовано у клопотанні.
Враховуючи зазначене, в силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Права третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Отже, у цьому випадку майно, на яке слідчий просить накласти арешт належить третій особі, а тому належним суб`єктом звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт такого майна є прокурор, а не слідчий.
Також у матеріалах кримінального провадження відсутні підтвердження, що слідчого СВ відділення поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 включено в групу слідчих у цьому кримінальному провадженні, оскільки витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, а тому не підтверджує включення в групу слідчих у цьому кримінальному провадженні саме слідчого ОСОБА_3 відповідно до правової практики Верховного Суду (справа № 761/28347/15-к від 09.09.2020 року).
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Враховуючи вищезазначене, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту, а тому вважаю, що вказане клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Керуючись ст. ст. 107, 170-172, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000081 від 13 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 для усунення зазначених у мотивувальній частині ухвали недоліків, встановивши строк для такого усунення - сімдесят дві години.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

.