Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/87/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 263 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2021 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України вважається таким, що немає судимостей,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покладено на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта для проведення експертиз у розмірі 3269 грн.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИВ:
Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він вчинив носіння, придбання, збут бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, за наступних обставин.

ОСОБА_8 , у невстановлені під час досудового розслідування час та місці, за невстановлених обставин, без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в порушення вимог п. п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 р. «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ № 576 від 17.10.1992 р., «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення і використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 р., придбав:

- корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД-5, корпус бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1, два вибухові пристрої, засоби ініціювання вибухової речовини в ручних гранатах, а саме два уніфіковані підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 та УЗРГМ-УЗЧП, які згідно з висновком експерта № 65/890 від 08.07.2020 є корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД-5; корпус бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1; два вибухові пристрої, засоби ініціювання вибухової речовини в ручних гранатах, а саме - два уніфіковані підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 та УЗРГМ-УЗЧП.. Речовина в двох корпусах бойових ручних осколкових гранат типу РГД-5 та Ф-1 належить до категорії вибухових речовин. Два уніфіковані підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 та УЗРГМ-УЗЧП належать до категорії вибухових пристроїв призначених для ініціювання вибухової речовини в корпусах ручних гранат. До категорії боєприпасів належали два корпуси бойових ручних осколкових гранат типу РГД-5 та Ф-1 та два підривачі типу УЗРГМ після їх конструктивного поєднання по штатному різьбовому з`єднанню та у зібраному стані складали бойові ручну осколкові гранати типу РГД-5 та Ф-1. Корпус гранати РГД-5 та корпус гранати Ф-1 були придатними до вибухового перетворення за умов наявності відповідного засобу ініціювання від двох підривачів типу УЗРГМ-2 та УЗРГМ- УЗЧП. Два уніфіковані підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 та УЗРГМ-УЗЧП були придатними для здійснення вибуху після видалення запобіжної чеки та вивільнення важеля. Корпус гранати РГД-5 та корпус гранати Ф-1 містять вибухову речовину, а саме: 2,4,6-тринітротолулол (ТНТ, тротил). Два уніфіковані підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 та УЗРГМ-УЗЧП згідно ТТХ споряджені вибуховою речовиною, до складу якої входить ТНРС, азид свинцю й тетрил.

- 99 набоїв калібру 7,62, які згідно висновку експерта № 175 від 07.07.2020 р., відповідно є: боєприпасами, 7,62-мм (7,62х39 мм) проміжними патронами з кулями зі сталевим сердечником, промислового виготовлення, які можуть використовуватись при стрільбі з автоматів системи Калашникова («АК-47», «АКМ», «АКМС»), карабіну «СКС» та ін.; надані патрони придатні для стрільби.

Тим самим ОСОБА_8 вчинив придбання бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, у ОСОБА_8 виник умисел на незаконне збагачення за рахунок збуту корпусу бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД-5, корпусу бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1, двох уніфікованих підривачів ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 та УЗРГМ-УЗЧП та 99 патронів калібру 7,62-мм (7,62х39 мм).

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , у невстановлені під час досудового розслідування час та місці, без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в порушення вимог п. п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 р. «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ № 576 від 17.10.1992 р., «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення і використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 р., переніс в належному йому поліетиленовому пакеті помаранчевого кольору: - корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД-5, корпус бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1, два вибухові пристрої, засоби ініціювання вибухової речовини в ручних гранатах, а саме два уніфіковані підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 та УЗРГМ-УЗЧП, які згідно з висновком експерта № 65/890 від 08.07.2020 є корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД-5; корпус бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1; два вибухові пристрої, засоби ініціювання вибухової речовини в ручних гранатах, а саме - два уніфіковані підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 та УЗРГМ-УЗЧП.. Речовина в двох корпусах бойових ручних осколкових гранат типу РГД-5 та Ф-1 належить до категорії вибухових речовин. Два уніфіковані підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 та УЗРГМ-УЗЧП належать до категорії вибухових пристроїв призначених для ініціювання вибухової речовини в корпусах ручних гранат. До категорії боєприпасів належали два корпуси бойових ручних осколкових гранат типу РГД-5 та Ф-1 та два підривачі типу УЗРГМ після їх конструктивного поєднання по штатному різьбовому з`єднанню та у зібраному стані складали бойові ручну осколкові гранати типу РГД-5 та Ф-1. Корпус гранати РГД-5 та корпус гранати Ф-1 були придатними до вибухового перетворення за умов наявності відповідного засобу ініціювання від двох підривачів типу УЗРГМ-2 та УЗРГМ- УЗЧП. Два уніфіковані підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 та УЗРГМ-УЗЧП були придатними для здійснення вибуху після видалення запобіжної чеки та вивільнення важеля. Корпус гранати РГД-5 та корпус гранати Ф-1 містять вибухову речовину, а саме: 2,4,6-тринітротолулол (ТНТ, тротил). Два уніфіковані підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 та УЗРГМ-УЗЧП згідно ТТХ споряджені вибуховою речовиною, до складу якої входить ТНРС, азид свинцю й тетрил.

- 99 набоїв калібру 7,62, які згідно висновку експерта № 175 від 07.07.2020 р., відповідно є: боєприпасами, 7,62-мм (7,62х39 мм) проміжними патронами з кулями зі сталевим сердечником, промислового виготовлення, які можуть використовуватись при стрільбі з автоматів системи Калашникова («АК-47», «АКМ», «АКМС»), карабіну «СКС» та ін.; надані патрони придатні для стрільби.

Тим самим, ОСОБА_8 вчинив носіння бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 18 червня 2020 року, близько 14 год. 21 хв. біля магазину «Файно Маркет», що розташований позаду будинку №23/1 по проспекту Університетський у м. Кропивницькому, в порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів, ОСОБА_8 , діючи з єдиним прямим умислом з метою особистого збагачення з корисливих мотивів, отримавши від ОСОБА_10 , у якості оплати, грошові кошти в сумі 3000 гривень банкнотами, які раніше були оглянуті та вручені ОСОБА_10 для проведення оперативної закупки, без передбаченого законом дозволу передав ОСОБА_10 шляхом продажу: - корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД-5, корпус бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1, два вибухові пристрої, засоби ініціювання вибухової речовини в ручних гранатах, а саме два уніфіковані підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 та УЗРГМ-УЗЧП, які згідно з висновком експерта № 65/890 від 08.07.2020 є корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД-5; корпус бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1; два вибухові пристрої, засоби ініціювання вибухової речовини в ручних гранатах, а саме - два уніфіковані підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 та УЗРГМ-УЗЧП. Речовина в двох корпусах бойових ручних осколкових гранат типу РГД-5 та Ф-1 належить до категорії вибухових речовин. Два уніфіковані підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 та УЗРГМ-УЗЧП належать до категорії вибухових пристроїв призначених для ініціювання вибухової речовини в корпусах ручних гранат. До категорії боєприпасів належали два корпуси бойових ручних осколкових гранат типу РГД-5 та Ф-1 та два підривачі типу УЗРГМ після їх конструктивного поєднання по штатному різьбовому з`єднанню та у зібраному стані складали бойові ручну осколкові гранати типу РГД-5 та Ф-1. Корпус гранати РГД-5 та корпус гранати Ф-1 були придатними до вибухового перетворення за умов наявності відповідного засобу ініціювання від двох підривачів типу УЗРГМ-2 та УЗРГМ- УЗЧП. Два уніфіковані підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 та УЗРГМ-УЗЧП були придатними для здійснення вибуху після видалення запобіжної чеки та вивільнення важеля. Корпус гранати РГД-5 та корпус гранати Ф-1 містять вибухову речовину, а саме: 2,4,6-тринітротолулол (ТНТ, тротил). Два уніфіковані підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 та УЗРГМ-УЗЧП згідно ТТХ споряджені вибуховою речовиною, до складу якої входить ТНРС, азид свинцю й тетрил;

99 набоїв калібру 7,62, які згідно висновку експерта № 175 від 07.07.2020 р., відповідно є: боєприпасами, 7,62-мм (7,62х39 мм) проміжними патронами з кулями зі сталевим сердечником, промислового виготовлення, які можуть використовуватись при стрільбі з автоматів системи Калашникова («АК-47», «АКМ», «АКМС»), карабіну «СКС» та ін.; надані патрони придатні для стрільби.

Вказані боєприпаси, вибухові речовини та вибухові пристрої працівниками УКР ГУНП в Кіровоградській області 18.06.2020 о 14 год. 28 хв. вилучені у ОСОБА_10 під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

Тим самим, ОСОБА_8 вчинив збут боєприпасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 вчинив носіння, придбання, збут бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Окрім цього, ОСОБА_8 , у невстановлені під час досудового розслідування час та місці, за невстановлених обставин, без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в порушення вимог п. п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 р. «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ № 576 від 17.10.1992 р., «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення і використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 р., придбав корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГН та ударно-дистанційний запал (УДЗ) до ручних гранат типу РГН (РГО), які згідно з висновком експерта № 62/812 від 18.06.2020 є корпусом бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГН та ударно-дистанційний запал (УДЗ) до ручних гранат типу РГН (РГО). Корпус гранати РГН був споряджений вибуховою речовиною гексоген. Вибухова речовина, якою був споряджений корпус гранати РГН була придатна до вибухового перетворення. Корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГН та ударно-дистанційний запал (УДЗ) до ручних гранат типу РГН (РГО) поєднувались конструктивно (по різьбовому з`єднанню) та у зібраному стані були бойовою ручною осколковою гранатою наступальної дії типу РГН, що належала до категорії боєприпасів.

Корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГН та ударно-дистанційний запал (УДЗ) до ручних гранат типу РГН (РГО) поєднувались конструктивно (по різьбовому з`єднанню) та у зібраному стані були придатні для здійснення вибуху після видалення запобіжної чеки та вивільнення важеля, тим самим вчинив придбання бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, у ОСОБА_8 виник умисел на незаконне збагачення за рахунок збуту вказаного корпусу бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГН та ударно-дистанційного запалу (УДЗ) до ручних гранат типу РГН (РГО).

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , у невстановлені під час досудового розслідування час та місці, без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в порушення вимог п. п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 р. «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ № 576 від 17.10.1992 р., «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення і використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 р., переніс корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГН та ударно-дистанційний запал (УДЗ) до ручних гранат типу РГН (РГО), в належній йому сумці синього кольору, які згідно з висновком експерта № 62/812 від 18.06.2020 є корпусом бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГН та ударно-дистанційний запал (УДЗ) до ручних гранат типу РГН (РГО). Корпус гранати РГН був споряджений вибуховою речовиною гексоген. Вибухова речовина, якою був споряджений корпус гранати РГН була придатна до вибухового перетворення. Корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГН та ударно-дистанційний запал (УДЗ) до ручних гранат типу РГН (РГО) поєднувались конструктивно (по різьбовому з`єднанню) та у зібраному стані були бойовою ручною осколковою гранатою наступальної дії типу РГН, що належала до категорії боєприпасів.

Корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГН та ударно-дистанційний запал (УДЗ) до ручних гранат типу РГН (РГО) поєднувались конструктивно (по різьбовому з`єднанню) та у зібраному стані були придатні для здійснення вибуху після видалення запобіжної чеки та вивільнення важеля, тим самим, вчинив носіння бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 18.06.2020 року в період часу з 15.09 год. до 15.44 год., під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , біля магазину «Файномаркет», в належній ОСОБА_8 сумці синього кольору, яку він тримав при собі, виявлено та вилучено предмет, ззовні схожий на корпус гранати типу РГН та предмет, схожий на підривач до гранати, які згідно з висновком експерта № 62/812 від 18.06.2020 є корпусом бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГН та ударно-дистанційний запал (УДЗ) до ручних гранат типу РГН (РГО). Корпус гранати РГН був споряджений вибуховою речовиною гексоген. Вибухова речовина, якою був споряджений корпус гранати РГН була придатна до вибухового перетворення. Корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГН та ударно-дистанційний запал (УДЗ) до ручних гранат типу РГН (РГО) поєднувались конструктивно (по різьбовому з`єднанню) та у зібраному стані були бойовою ручною осколковою гранатою наступальної дії типу РГН, що належала до категорії боєприпасів.

Корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГН та ударно-дистанційний запал (УДЗ) до ручних гранат типу РГН (РГО) поєднувались конструктивно (по різьбовому з`єднанню) та у зібраному стані були придатні для здійснення вибуху після видалення запобіжної чеки та вивільнення важеля.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції прокурор в апеляційній скарзі просить вирок стосовно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

ОСОБА_8 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки без застосування положень ст. 75 КК України. В іншій частині вирок залишити без змін.

Обґрунтовуючи свої вимоги прокурор зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання, зазначив, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий закінчений злочин, за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, офіційно не працює, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, осудний, в порядку ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимостей. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлені.

Однак, всупереч вимог ч. 1 ст. 75 КК України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, як на мотиви свого рішення та підстави для умовного звільнення, послався на ті самі обставини, які ним враховані при призначенні покарання, чим допустив неправильне тлумачення закону України про кримінальну відповідальність, що суперечить його точному змісту, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, призначаючи покарання обвинуваченому та звільняючи від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, судом першої інстанції не у повній мірі враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, внаслідок чого призначене покарання через свою м`якість не може слугувати запорукою його виправлення.

Також належним чином не враховано, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Крім того, судом не надано належної оцінки особі обвинуваченого ОСОБА_8 , який, хоча є працездатним, не займається суспільно корисною діяльністю, не має офіційних заробітків. Не враховано також, що кримінальне правопорушення, пов`язане із незаконним обігом вибухових речовин та бойових припасів, вчинено обвинуваченим з корисливих мотивів.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги обставини справи, тяжкість вчиненого правопорушення та дані про особу обвинуваченого, прокурор вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 75 КК України є недоцільним та несправедливим, і не слугуватиме запорукою досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, внаслідок м`якості та незаконного звільнення обвинуваченого від відбування покарання, оскільки, із врахуванням обставин та характеру вчиненого кримінального правопорушення, створюватиме як у обвинуваченого, так і у інших осіб, уяву щодо безкарності аналогічних протиправних дій.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, пояснення обвинуваченого та в його захисника які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора і просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважали його законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, викладених у вироку, підтверджуються сукупністю зібраних органами досудового розслідування доказами, які судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження досліджено у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи те, що фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 263 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, а тому колегія суддів відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України судове рішення в цій частині не переглядає.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, придбання, збут бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, будь-яких порушень вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, які б давали підстави для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не встановила.

Поняття суддівського розсуду або судової дискреції у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст. 66, ст. 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 22 березня 2018 року по справі № 761/34674/15.

Дискреційні повноваження суду також визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Як убачається з вироку, при призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є закінченим тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який осудний, не одружений, хоча офіційно не працює, проте, характеризується позитивно, відомості про перебування на обліку в психіатричних або наркологічних закладах відсутні, в силу ст.89 КК України вважається таким, що немає судимостей,обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, призначив покарання в межах санкції ч.1 ст. 263 КК України.

Водночас, зваживши всі наведені обставини у їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про можливість перевиховання та виправлення ОСОБА_8 без його ізоляції від суспільства, звільнивши від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Призначене судом першої інстанції покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Що ж стосується доводів прокурора про те, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України не відповідає вимогам ст. 50 КК України, є несправедливим внаслідок м`якості, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі та інших передбачених цим законом покарань, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_8 , хоча і вчинив тяжкий злочин, однак тяжких наслідків не настало, кримінальне правопорушення не спрямоване проти здоров`я інших осіб, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра.

Також, обвинувачений ОСОБА_8 під час розгляду кримінального провадження як в суді першої, так і суді апеляційної інстанції свою вину визнав повністю, надав пояснення, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненному.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене судом покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у виді позбавлення волі та звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав вважати його явно несправедливим через м`якість колегія суддів не вбачає.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні, а тому вирок суду першої інстанції колегія суддів залишає без змін, як законний та обґрунтований.

Керуючись ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2020 року, стосовно ОСОБА_8 - без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4