Справа № 1-46/12
Провадження № 1-в/592/65/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на альтернативний строк згідно п. 11 ч. 1 ст. 51 КК України,-

установив:
13.01.2021 до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло клопотання засудженого вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.08.2015 за ч.2 ст.186, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153, п.10 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі ОСОБА_4 , в якому він просив замінити його невідбуту частину покарання у виді довічного позбавлення більш м`яким у виді позбавлення волі на альтернативний строк згідно п. 11 ч. 1 ст. 51 КК України. Вимоги обґрунтовані тим, що національним законодавством не визначено механізму застосування до осіб засуджених до довічного позбавлення волі умовно-дострокового звільнення або заміну на більш м`яке покарання, чим порушується ст. 3 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» та просив врахувати практику ЄСПЛ у справах «Вінтер та інші проти Великобританії», «Пєтухов проти України».

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні своє клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підзахисного підтримала та просила задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання засудженого у зв`язку з його необґрунтованістю.

Перевіривши матеріали додані до клопотання, заслухавши в судовому засіданні учасників провадження, суддя приходить до висновку, що клопотання засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.08.2015 ОСОБА_4 засуджено до довічного позбавлення волі за ч.2 ст.186, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153, п.10 ч.2 ст.115 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 КК України, до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі види покарань, зокрема: п. 11) позбавлення волі на певний строк; п. 12) довічне позбавлення волі. Кримінальний закон розкриває зміст цих покарань в різних його статтях (ст. 63 і 64 КПК) і виокремлює правила щодо їх призначення, що і вказує на те, що довічне позбавлення волі не є законодавчо визнаним різновидом такого виду покарання як позбавлення волі, а навпаки, є окремим видом, який має свій спеціальний порядок та умови його відбування. Положення ст. 82 КК України вказують на строковий вимір покарання, а тому до покарання у виді довічного позбавлення волі не застосовується, оскільки воно не має строкового виміру, що узгоджується з правовою позицією ВСУ у справі № 5-16кс11 від 12.09.2011, згідно якої покарання у виді довічного позбавлення волі не належить до строкових видів покарання і відповідно від нього не можна відрахувати дві третини при призначенні покарання за злочин, у разі якщо його санкцією встановлено покарання у виді довічного позбавлення волі, як це передбачено ч. 3 ст. 68 КК України, що також вказує на те, що в розумінні ст. 82 КК України покарання у виді позбавлення волі як строковий вид покарання та довічне позбавлення волі є окремими видами покарань, яке не має строкового виміру, і до якого положення Загальної частини КК України, які містять кількісні критерії, не застосовуються. До осіб, засуджених до довічного позбавлення волі не може бути застосоване і умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, положення якої також не розповсюджуються на цей вид покарання.

Посилання засудженого ОСОБА_4 на порушення ст. 3 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», яке розтлумачене в рішенні ЄСПЛ від 12.03.2019 у справі «Пєтухов проти України» (Petukhov v. Ukraine), заява № 41216/13) у частині необхідності з боку держави передбачення можливості та механізму умовно-дострокового звільнення засудженого до довічного позбавлення волі носять абстрактний характер і не ґрунтується на засадах національного законодавства, тому суддя вважає їх необґрунтованими.

Зокрема, у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що сам факт того, що зрештою покарання у виді довічного позбавлення волі може бути відбутим у повному обсязі не суперечить ст. 3 Конвенції. Отже, перегляд покарання у виді довічного позбавлення волі необов`язково має призвести до звільнення відповідного засудженого. Характер встановленого за ст. 3 Конвенції порушення свідчить, що для належного виконання цього рішення від держави-відповідача вимагатиметься впровадження реформи системи перегляду покарань у виді довічного позбавлення волі. Механізм такого перегляду повинен гарантувати перевірку у кожному конкретному випадку, чи обґрунтовано триваюче тримання під вартою законними пенологічними підставами, та має надавати засудженим до довічного позбавлення волі можливість передбачити з певним ступенем точності, що їм треба зробити, аби було розглянуто питання щодо їх звільнення, та за яких умов це можливо, відповідно до стандартів, розроблених практикою Суду.

Тобто, рішенням ЄСПЛ зобов`язано державу впровадити реформу системи перегляду покарань у виді довічного позбавлення волі, та не встановлено будь-яких обов`язків держави щодо заміни покарання засудженим до довічного позбавлення волі. При цьому суд враховує, що національним законодавством України на теперішній час не передбачено будь-якого іншого способу вирішення порушеного засудженим ОСОБА_4 питання, крім заміни засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше 25 років актом про помилування (ст. 87 КК), а тому не вбачає підстав для задоволення клопотання засудженого.

Керуючись ст. 372, 537, 539 КПК України,
постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на альтернативний строк.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1