Справа № 305/1642/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20.05.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , представника третьої особи щодо арешту майна якої ставиться питання, ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційного провадження № 11-сс/4806/197/21 за апеляційною скаргою представника третьої особи ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 28.10.2020, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

27.10.2020 до слідчого судді Рахівського районного суду надійшло клопотання слідчого СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке 23.10.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000620 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Клопотання слідчого мотивовано наступним.

22.10.2020, о 19 год. 56 хв., до чергової частини Рахівського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення начальника СРПП ОСОБА_8 про те, що на вул. Стебний, в смт. Ясіня, було зупинено автомобіль «ЗІЛ» н.з. НОМЕР_1 , який перевозив 8 м куб. деревини без належних документів.

Під час досудового розслідування встановлено, що 22.10.2020, близько 20 год., працівниками поліції на ділянці автодороги у смт. Ясіня, по вул. Возз`єднання, виявлено вантажний автомобіль «ЗІЛ», н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_9 , який перевозив деревину породи «ялина» у кількості 23 штуки, без будь-яких документів на деревину.

22.10.2020 під час проведення огляду вказаного автомобіл в останньому виявлено та вилучено лісодеревину породи «ялина» в кількості 23 штуки, 6 штук по 4 метра, 17 штук по 5 метрів довжини. Даний автомобіль та деревину вилучено та поміщено на штаф-майданчик.

Вилучені предмети можуть бути знаряддям вчинення злочину, містять сліди злочину та можуть бути використані як доказ факту та обставин незаконної порубки деревини, що встановлюються під час кримінального провадження.

Постановою слідчого від 23.10.2020 вказаний автомобіль та деревина визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене, на даний час виникає необхідність у проведенні ряду невідкладних слідчих процесуальних дій, що надасть можливість органу досудового розслідування всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального правопорушення, у розумні строки провести необхідні слідчі дії з метою встановлення істини у кримінальному провадженні та, відповідно, за наявності підстав, використати таке майно як доказ у кримінальному провадженні, існує також необхідність у збереженні речових доказів та запобіганні ризикам приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження такого майна.

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 28.10.2020 клопотання слідчого задоволено, накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке перебуває у володінні ОСОБА_9 , а саме транспортний засіб вантажний автомобіль марки «ЗІЛ», моделі «131» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 11.09.2015 належить ОСОБА_5 , а також на лісодеревину породи «ялина» різного діаметру у кількості 23 штуки, з яких 6 штук довжиною 4 метри та 17 штук довжиною 5 метрів, яка знаходилась у зазначеному автомобілі та перевозилась без відповідних документів, з позбавленням права користуватися та розпоряджатися зазначеним майном.

Слідчим суддею встановлено, що 22.10.2020 під час проведення огляду місця пригоди у відповідності до вимог ст.237 КПК України транспортний засіб вантажний автомобіль «ЗІЛ» моделі «131» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 11.09.2015 належить ОСОБА_5 , вказану вище лісодеревину, яку вилучено та віддано на відповідальне зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, з метою його подальшого детального огляду та фіксації на ньому слідової інформації, а також проведення судових експертиз. Наведене підтверджується протоколом огляду місця події від 22.10.2020.

На підставі постанови слідчого СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 від 23 жовтня 2020 року вказаний вище вантажний автомобіль та лісодеревину визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000620 від 23 жовтня 2020 року.

Зазначеним автомобілем керував ОСОБА_9 на підставі довіреності від 21.04.2016.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що в даному випадку з метою збереження речових доказів наявні передбачені нормами КПК правові підстави для задоволення клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене вказане вище майно, що належить ОСОБА_5 . оскільки зазначена вище лісодеревина «ялина» різного діаметру, яка знаходилась у зазначеному автомобілі, перевозилася саме на останньому без відповідних документів.

В іншому випадку, як визнав слідчий суддя, не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, втрати, пошкодження, знищення, приховання тощо) на вказане майно.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати вказану вище ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду від 28.10.2020 в частині арешту транспортного засобу вантажний автомобіль марки «ЗІЛ», модель «131» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 11.09.2015 належить ОСОБА_5 .

В обґрунтування своїх вимог вказує, що слідчим суддею не досліджено той факт, що в клопотанні не визначено процесуальний статус особи, на майно якої слідчий просить накласти арешт.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в кримінальному провадженні № 0000620 підозра жодній особі не повідомлена, юридичних осіб, щодо яких здійснюється це кримінальне провадження не вказано.

Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що в цьому кримінальному провадженні на час звернення до слідчого судді відсутні підозрювані та юридичні особи, щодо яких здійснюється провадження, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вважається майном третьої особи, а тому з клопотанням про його арешт, відповідно до ст. 64-2 КПК України, повинен звертатися виключно прокурор.

Звернення з клопотанням про арешт майна неналежною особою може в подальшому призвести до визнання доказів, отриманих в результаті проведення слідчих дій, недопустимими.

Оскільки слідчий суддя, в своїй ухвалі не зазначив заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно, то вважається що арешт накладений на всі види розпорядження майном, а отже судом порушено норми частини 4 вищезазначеної статті, а саме не застосовано найменш обтяжливого способу арешту майна.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Апеляційним судом встановлено, що СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 23.10.2020 внесені до ЄРДР за № 0000620, попередня правова кваліфікація ч.1 ст.246 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вищевказаний автомобіль та лісо деревину.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя згідно ст.ст. 94,132,173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, зазначених вимог закону слідчий, який звернувся з клопотанням та слідчий суддя при його розгляді, не дотрималися.

Відповідно до вимог ст.171 КПК у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України арешт майна накладається за наявності достатніх підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Постановою слідчого від 23.10.2020 вантажний автомобіль марки «ЗІЛ», моделі «131» з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 11.09.2015 належить ОСОБА_5 та лісодеревину породи «ялина» різного діаметру у кількості 23 штуки, з яких 6 штук довжиною 4 метри та 17 штук довжиною 5 метрів визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000620.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог ст.ст.170-173 КПК України з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на зазначене вище майно, оскільки такий висновок відповідає фактичним обставинам справи та узгоджується з вимогами закону.

Разом з тим, відповідно до ч.11 ст.170 КПК України обмеження користування майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх не застосування може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, тощо. Таких даних у судовому провадженні немає і клопотання слідчого про ці обставини відповідних посилань не містить.

В цій частині ухвала слідчого судді вимогам кримінального процесуального закону не відповідає, оскільки взагалі не містить обґрунтування необхідності обмеження права ОСОБА_5 в користуванні вказаним вище його майном транспортним засобом.

Враховуючи вимоги ч.11 ст.170 КК України, апеляційний суд вважає, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешту на майно шляхом лише заборони його відчуження, належним чином забезпечить мету застосування заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні. Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб та досудовому розслідуванні кримінального провадження апеляційним судом не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404,407,418,419,422, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника третьої особи задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 28.10.2020 про накладення арешту на майно скасувати.

Клопотання слідчого СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке 23.10.2020 внесено до ЄРДР за № 0000620 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України задовольнити.

З метою збереження речових доказів накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке перебуває у володінні ОСОБА_9 , а саме транспортний засіб вантажний автомобіль марки «ЗІЛ», моделі «131» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 11.09.2015 належить ОСОБА_5 та на лісодеревину породи «ялина» різного діаметру у кількості 23 штуки, з яких 6 штук довжиною 4 метри та 17 штук довжиною 5 метрів, яка знаходилась у зазначеному автомобілі та перевозилася без відповідних документів, з позбавленням права відчуження зазначеного майна.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та надіслати особам, які були відсутні під час оголошення ухвали (згідно ч.7 ст.173 КПК України).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч.4 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: