Справа № 132/1619/21
Провадження №1-кп/132/262/21
Вирок
Іменем України
02.08.2021 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000155 від 05.08.2019 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Розсипне, Троїцького району Луганської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

по вчиненню кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачення відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнається судом доведеним.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-VII, на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Починаючи з 12.02.2016 старший солдат ОСОБА_3 безперервно проходить військову службу у Збройних Силах України.

Так, 12.02.2016 старший солдат ОСОБА_3 добровільно призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 та зарахований до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , дислокованої в АДРЕСА_3 .

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з 12.02.2016, тобто з дня зарахування до списків особового складу наведеної вище військової частини, ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 №104 від 13.04.2016 старшого солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду радіотелефоніста відділення польового вузла зв`язку зазначеної військової частини, що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №172 від 16.07.2018 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця - санітара 1-го відділення 3-го розвідувального взводу 2-ї розвідувальної роти військової частини НОМЕР_2 .

Згідно вимог п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 2, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України старший солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, вимог статутів Збройних Сил України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, бути хоробрим і дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язаний завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст. ст. 200, 363 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наказом командира військовій частині НОМЕР_2 встановлено розпорядок дня військової частини, в якому визначено, що о 08 год. 30 хв. у рядового і сержантського складу контрактної служби починається ранковий огляд та о 18 год. 00. хв. завершується робочий день.

Проте, старший солдат ОСОБА_3 , перебуваючи на вищенаведеній посаді, в порушення вимог ст. ст. 17,65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, умисно, в умовах особливого періоду, з метою тимчасово незаконно ухилитися від військової служби, без поважних причин, без дозволу відповідного командування, не з`явився вчасно 11.07.2019 об 08 год. 30 хв. до військової частини НОМЕР_2 на ранкове шикування особового складу, та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із проходженням військової служби до 08.08.2019, доки не з`явився до військової прокуратури Вінницького гарнізону (Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону) та заявив про себе.

Прокурор по справі ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав обставини, викладені в обвинувальному акті даного кримінального провадження, щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України відносно ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд приймає рішення за клопотанням прокурора ОСОБА_4 про скорочений судовий розгляд, так як учасники судового провадження вважають, що обставини справи доведені наявними у справі доказами, вони не потребують дослідження у ході судового розгляду і ніким не оспорюються.

З урахуванням думки учасників судового провадження, суд вважає необхідним допитати в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_3 , а також дослідити докази, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд також роз`яснив, що при розгляді судової справи в скороченому провадженні сторони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному визнав повністю, суду показав, що дійсно він являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом у військовому званні «старший солдат» та проходячи її на посаді стрільця - санітара 1-го відділення 3-го розвідувального взводу 2-ї розвідувальної роти військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , не з`явився вчасно 11.07.2019 об 08 год. 30 хв. до військової частини НОМЕР_2 на ранкове шикування особового складу, та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із проходженням військової служби до 08.08.2019, доки не з`явився до військової прокуратури Вінницького гарнізону (Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону).

В скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності в їх сукупності, вважає їх достатніми для прийняття рішення по справі.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) є вірною.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушені та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , передбачені ст. 67 КК України, не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, сприяв розкриттю злочину, по місцю проходження служби характеризується посередньо, за місцем проживання характеризується позитивно, є учасником бойових дій, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд вважає за можливим застосувати відносно ОСОБА_3 ч. 1 ст. 69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним обрати обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в дохід держави.

На досудовому слідстві обвинуваченому ОСОБА_3 вид запобіжного заходу не обирався.

В ході судового розгляду справи встановлено, що витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 349 ч.3, 373, 374 КПК України (в ред. 2012 року), перехідних положень до КПК України (в ред. 2012 року), суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в дохід держави в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 грн.

Вирок може бути оскаржений на протязі 30 днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: