Постанова
іменем України

17 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 495/633/17
провадження № 51-5877км20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року у кримінальному провадженні № 0003191 щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Макіївки Донецької обл., жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 цьогоКодексу ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК.
Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 16 жовтня 2016 року близько 13:00 разом із ОСОБА_8 (кримінальне провадження стосовно нього закрито у зв`язку зі смертю), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та з корисливих мотивів, направилися до підсобного приміщення кінотеатру « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на АДРЕСА_2 , через незачинені вхідні двері проникли туди та, реалізуючи свій злочинний намір, викрали перфоратор «Макіта», який належить потерпілому ОСОБА_9 , спричинивши останньому матеріальну шкоду в розмірі 1277,15 гривень.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 08 вересня 2020 року вирок місцевого суду залишив без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржувані судові рішення і закрити кримінальне провадження у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 в суді і вичерпанням можливостей їх отримати.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що зі з`ясованих місцевим судом фактичних обставин, з якими погодився і апеляційний суд, не вбачається, що саме ОСОБА_6 вчинив крадіжку за попередньою змовою із ОСОБА_8 , оскільки покладені в основу обвинувального вироку докази є неналежними, недопустимими і не підтверджують вчинення кримінального правопорушення саме його підзахисним. На думку адвоката, вирок суду першої інстанції не відповідає приписам ст. 374 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).Також зауважує, що апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, всупереч статтям 370, 419 КПК не надав вичерпних відповідей на всі доводи, викладені у його апеляційній скарзі.
Позиції учасників судового провадження
На касаційну скаргу заперечень від учасників судового провадження не надходило.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заперечила проти задоволення касаційної скарги, просила судові рішення залишити без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

Наведені доводи в касаційній скарзі про істотні порушення кримінального процесуального закону колегія суддів вважає слушними.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За приписами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За статтею 404 КПК апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного вироку щодо його відповідності нормам кримінального та процесуального законів, фактичним обставинам кримінального провадження, а також дослідженим у судовому засіданні доказам.
Зважаючи на законодавчі приписи, а також положення ст. 419 КПК, суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у кримінальному провадженні всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення в ухвалі має бути зазначено підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
До того ж суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції (ч. 1 ст. 409 КПК), і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів, але з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК.
У розумінні законодавця, у разі заперечення стороною захисту доведеності винуватості особи у вчиненні інкримінованого злочину при здійсненні апеляційного провадження має бути ретельно перевірено, чи встановив місцевий суд усі обставини, які згідно зі ст. 91 КПК підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, оскільки обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях, а протилежне суперечить статтям 17, 373 цього Кодексу.
Отже, гарантоване обвинуваченому право на справедливий суд означає, що в ході апеляційного перегляду не допускається формального підходу до розгляду аргументів сторони захисту, їхнє спростування повинно бути переконливим із наведенням доказів, оцінка яких відповідає ст. 94 КПК.
Недотримання вказаних положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.
Під час перегляду вироку щодо ОСОБА_6 апеляційний суд зазначених вимог закону в повному обсязі не дотримався.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 місцевий суд поклав: показання потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , надані ними в судовому засіданні та інші докази.
Не погоджуючись з обвинувальним вироком щодо ОСОБА_6 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказував про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та відсутність доказів вчинення саме ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК. Водночас в апеляційній скарзі захисник ставивпід сумнів допустимість доказів, покладених в основу вироку, у зв`язку з чим просив повторно дослідити їх у порядку, визначеному ст. 404 КПК.
Однак, переглядаючи вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше приміщення.
При цьому, залишаючи апеляційну скаргу захисника без задоволення, апеляційний суд своїх висновків належним чином не мотивував, усіх доводів у апеляційній скарзі не перевірив, обмежившись лише перерахуванням доказів, покладених в основу вироку, та загальним формулюванням про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Зокрема, без уваги апеляційного суду залишилися доводи захисника про те, що в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 місцевий суд, серед іншого, поклав витяг із кримінального провадження № 00003191 від 26 жовтня 2016 року, виписку із журналу єдиного обліку № 13586 Білгород-Дністровського відділу поліції, заяву потерпілого ОСОБА_10 від 25 жовтня 2016 року про вчинення кримінального правопорушення, протокол огляду місця події від 25 жовтня 2016 року та фототаблицю до нього, диск CD-R із відеозаписом подій, які відбулися 16 жовтня 2016 року, звіт про оцінку перфоратора «Макіта».

При цьому захисник звертав увагу апеляційного суду, що вказані докази однозначно не підтверджують вчинення саме ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, а підтверджують лише факт викрадення перфоратора «Макіта» у ОСОБА_10 та вартість викраденого майна.
Крім того, захисник зазначав також, що не були достатньо проаналізовані показання потерпілого ОСОБА_10 , надані в суді першої інстанції, оскільки потерпілий ствердив, що на камерах відеоспостереження бачив, як чоловік з вусами взяв перфоратор і заховав його під куртку, однак це був не обвинувачений ОСОБА_6 .

Вказавши на неспроможність відповідних доводів захисника, апеляційний суд в ухвалі докладних мотивів свого рішення не навів, не дав оцінки доказам на предмет їх достатності для підтвердження висунутого ОСОБА_6 обвинувачення.

Належним чином не перевіривши доводів у апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про залишення вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 без зміни.
Допущені апеляційним судом порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_6 скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, в ході якого необхідно врахувати вищенаведене, ретельно перевірити доводи, викладені вапеляційній скарзі, за необхідності дослідити докази в порядку ст. 404 КПК та постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3