Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

25 травня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ? ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 02 лютого 2021 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000403 від 07 вересня 2020 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , учня 9 класу Білківської загальноосвітньої школи 1-2 ступенів, раніше не судимого
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 02 лютого 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України обов`язків: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати по справі - витрати на залучення експерта в сумі 10 787 грн. 70 коп.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
За вироком суду, 05 вересня 2020 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, спільно із особою, яка не є суб`єктом кримінального правопорушення, перебуваючи біля приміщення телятника на території господарства, належного ОСОБА_9 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вирішили таємно проникнути у зазначене приміщення, звідки умисно викрасти чуже майно. Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, а також те, що він посягає на чуже майно та не має права розпоряджатися ним, в той же час, керуючись корисливим мотивом, скориставшись тимчасовою відсутністю власника господарства, спільно із особою, яка не є суб`єктом кримінального правопорушення, переконались, що їх дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, підійшли до підсобного приміщення телятника та, розбивши вікно, незаконно, проникли до середини приміщення через віконний отвір, де виявили та викрали: 1 (один) столярний молоток вартістю 47,52 грн., 9 (дев`ять) викруток вартістю 274,03 грн., 17 (сімнадцять) свердл по металу вартістю 645,86 грн., 2 (два) штангенциркулі вартістю 275,00 грн., 28 (двадцять вісім) електродів для зварювання вартістю 25,05 грн., 3 (три) рулетки для вимірювання вартістю 124,33 грн., 29 (двадцять дев`ять) ключів вартістю 751,72 грн., та металобрухт чорних металів вагою 5,52 кг., вартістю 25,78 грн., помістивши до заздалегідь підготовленого поліетиленового пакету, який принесли із собою, після чого вийшли з викраденим із приміщення та покинули територію вищевказаного господарства, тобто умисно, таємно викрали чуже майно, привласнили його та розпорядилась на свій розсуд, чим завдали ОСОБА_9 , майнову шкоду на загальну суму 2169,29 грн.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, покликається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості, що, на думку сторони захисту, є наслідком однобічності та неповноти судового слідства, оскільки не були належним чином з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого.
Вказує, що обвинувачений ОСОБА_6 як на досудовому, так і судовому слідстві вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся, відшкодував потерпілому шкоду, по місцю проживання та навчання характеризується позитивно, є неповнолітнім, після вчинення злочину в судовому засіданні своєю поведінкою довів своє виправлення, оскільки беззаперечно виконував всі покладені на нього судом обов`язки, на протязі досудового слідства сприяв його всебічності та повноті, висловив жаль з приводу вчиненого, та в судовому засіданні висловив готовність нести покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, що на думку сторони захисту свідчить про те, що він для себе зробив необхідні та позитивні висновки. Зазначає, що потерпілий претензій до обвинуваченого не має, оскільки вони помирилися. Зазначені обставини, на думку сторони захисту є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання обвинуваченому.
Також захисник, з покликанням на ч.1 ст. 119 КПК України, звертає увагу, що обвинувачений виховується в неповній сім`ї, батько помер, єдиною працюючою є матір, яка отримує мінімальну заробітну плату.
Просить вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 02 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України змінити, призначивши ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та звільнити ОСОБА_6 від сплати процесуальних витрат на залучення експерта.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення, в апеляційній скарзі не оскаржується.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
За правилами ст. 65 КК України, суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування судом. Наведені в ній положення стосовно загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, виходячи із встановленої ст. 50 КК України мети покарання ? кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, зобов`язують суд при призначенні покарання належним чином враховувати ці встановлені законом критерії.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_6 , суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, зокрема, що злочин за ч.3 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, його наслідки, дані про особу винного, який свою вину визнав повністю, вчинив злочин у неповнолітньому віці, позитивно характеризується по місцю навчання, раніше не судимий, на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяного збитку, вчинення злочину неповнолітнім. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено. Також, судом першої інстанції враховано і думку органу пробації, а саме, щодо можливості виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства. За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції частини статті за інкримінований йому злочин у виді позбавлення волі зі звільненням останнього від відбування покарання з випробування на підставі ст. 75 КК України з покладенням відповідних обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.
Разом з тим, як вбачається з вироку, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_6 , хоч і послався на наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та дані, які характеризують особу обвинуваченого, однак належним чином не врахував їх, в достатній мірі, не дослідив особу винного та не обговорив питання про необхідність пом`якшення йому покарання із застосуванням ст.69 КК України за правилом його визначення у нижчих межах від найнижчої межі, встановленої ч.3 ст.185 КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини КК України за це кримінальне правопорушення, внаслідок чого призначив останньому хоча і мінімальне покарання, передбачене санкцією частини статті за інкримінований злочин, проте таке, яке, на думку колегії суддів, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його суворості.
При аналізі норм ст. 69 КК України можна зробити висновок, що призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе, з урахуванням особи винного, лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

На думку колегії суддів, наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяного збитку (як зазначає законний представник обвинуваченого в той же день, коли і вчинено злочин), вчинення злочину неповнолітнім, враховуючи дані про особу винного, який повністю визнав себе винним, злочин вчинив, як зазначає обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній інстанції, необдумано, наявність постійного місця проживання, позитивної характеристики по місцю навчання, висновку органу пробації щодо низького рівня ризику небезпеки для суспільства, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.
В судовому засіданні при апеляційному перегляді оскаржуваного вироку потерпілий ОСОБА_9 ствердив, що обвинуваченим ОСОБА_6 завдана шкода відшкодована, будь-яких претензій матеріального та морального характеру до останнього не має. Потерпілий ОСОБА_9 також зазначив, що обвинувачений ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, скарги від сусідів відсутні, господарює по господарству (батько помер).
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримала думку захисника, вказала, що має змогу сплатити штраф у випадку задоволення апеляційної скарги захисника, однак не має можливості оплатити суму процесуальних витрат за вироком суду в сумі 10 787 грн. 70 коп., оскільки отримує мінімальну заробітну плату і виховує сама ще двох дітей. Пояснила, що ОСОБА_6 має намір після закінчення 9 класу вступити до автотранспортного технікуму м. Рівне, тому перебуваючи на іспитовому строці, не зручно буде виконувати покладений обов`язок щодо реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
З огляду на викладене, дані обставини, виходячи із положень ст.ст. 50, 65 КК України, дають підстави прийти до висновку щодо можливості і, на думку колегії суддів, необхідності, застосування положень ст. 69 КК України ? призначення обвинуваченому покарання, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст. 185 КК України, у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На думку колегії суддів, саме таке покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
Крім того, з огляду на викладене, беручи до уваги майновий стан неповнолітнього обвинуваченого, який виховується в неповній сім`ї (батько помер), де єдиним годувальником є матір, яка отримує мінімальну заробітну плату і має на утриманні трьох дітей, враховуючи положення ч.1 ст. 119 КПК України, колегія суддів приходить до переконання про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від оплати процесуальних витрат, пов`заних із залученням експерта по даному кримінальному провадженню.
Згідно ч.3 ст. 119 КПК України у разі звільнення від оплати процесуальних витрат повністю відповідні витрати компенсуються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.408, з врахуванням ч.2 ст. 409 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок суду першої інстанції у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
За наведеного, вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання, а апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого ? задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, ?
УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 02 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України змінити в частині призначеного покарання.
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.
Звільнити ОСОБА_6 від оплати процесуальних витрат по кримінальному провадженню.
В решті вирок суду залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3