Справа № 308/3003/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання, в якому прокурор просить накласти арешт на майно шляхом заборони відчуження, розпоряджання та користування цим майном, а саме на транспортний засіб марки «Шевроле Лачетті», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик тимчасового тримання ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Клопотання обґрунтоване наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.01.2021 в чергову частину відділу поліції №1 УРУП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_4 яка просить прийняти міри до невідомої особи, яка шляхом розбиття вікна на автомобілі проникла в салон автомобіля марки «Gelly» моделі «МК LGGT» д.н.з. НОМЕР_2 , звідки з бардачка викрала гаманець червоного кольору в середині якого знаходились грошові кошти в сумі 170 євро та документи на ім`я заявника.

31.01.2021 органом досудового розслідування СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, слідчим СВ старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 було внесено відомості за вище вказаним фактом до ЄРДР під №0000037, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Під час допиту потерпілої гр. ОСОБА_4 , встановлено, що 30 січня 2021, її батько гр. ОСОБА_6 залишив в їхній автомобіль марки «Gelly» моделі «МК LGGT» д.н.з. НОМЕР_2 , на подвір`ї біля їхнього будинку за адресою: АДРЕСА_1 , після чого ним ніхто не користувався. Так, 31.01.2021 біля 07 год. 35 хв. гр. ОСОБА_4 вийшла на вулицю, щоб прогріти автомобіль, оскільки мала намір на ньому поїхати на роботу. Безпосередньо підійшовши до нього вона виявила, що праве пасажирське вікно розбите, обстановка в салоні порушена, а із бардачка було викрадено банківські картки на її ім`я, а саме: картка «Приват банку», картка «Ощад банку», картка «Пумб», картка «ОТП банку», гаманець червоного кольору в якому знаходились грошові кошти в сумі 170 євро, та 200 гривень, одна шкіряна чоловіча сумка, в якій знаходились документи на ім`я її батька гр. ОСОБА_6 а саме: військовий квиток, один закордонний паспорт старого взірця, один закордонний паспорт на його ім`я нового взірця (біометричний), посвідчення водія, ідентифікаційний номер, паспорт громадянина України».
Аналогічні покази під час допиту в якості потерпілого надав гр. ОСОБА_6 .

10.02.2021 в порядку ст. 40 КПК України було надано доручення оперативному підрозділу Ужгородського РВП, щодо встановлення осіб причетних до вказаного злочину, та встановлення можливих свідків.

У ході проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. ст. 40, 41 КК України, по матеріалам досудового розслідування кримінального провадження №0000037 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідування від 31.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч 3 ст. 185 КК України, з оперативних джерел було отримано інформацію про те, що до даної крадіжки можуть бути причетні наступні громадяни а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешк. АДРЕСА_2 , з своїм товаришем ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 мешк. АДРЕСА_3 , які на даний час та під час крадіжки використовують автомобіль марки «Шевроле Лачетті» д.н.з. НОМЕР_1 , золотистого кольору. Вказаний автомобіль належить гр. ОСОБА_7 .
Також, перевіркою вказаного автомобіля за допомогою автоматизованої бази "ГАРПУН" було встановлено, що транспортний засіб марки «Шевроле Лачетті» д.н.з. НОМЕР_1 , золотистого кольору, був зафіксований камерами відеоспостереження:
- 30.01.2021 року о 23.31.43 год. на трасі Ракошино-Мукачево;
- Барвінок-Ужгород 31.01.2021 року о 00.09.26 год.;
- на трасі об`їздна-Кінчеш 31.01.2021 року о 00.12.29 год.
- на трасі Розівка-Чоп 31.01.2021 року о 02.11.13 год.
- м. Чоп, вул. Головна, 31.01.2021 року о 03.48.40 год.
- м. Мукачево, Паланок замок, 31.01.2021 року о 04.32.21 год.
Окрім цього, в ході досудового розслідування в якості свідка було допитано гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який повідомив, що 31 січня 2021 року біля 03.00 годин він знаходився вдома за місцем проживання, та в цей час відправився до ванної кімнати та почув шум сирени сигналізації автомобіля його дружини, тому відразу вирішив подивитись у вікно коридора. Поглянувши у вікно він помітив як від автомобіля відходять двоє осіб чоловічої статі, які сідають у такий же автомобіль як і у нього, а саме: «Шевроле Лачеті», бежевого кольору та від`їжджають, в цей момент це викликало у нього занепокоєння і він помітив частину номерного знаку їхнього автомобіля, який починався на серію АО 9213 останні дві букви не запам`ятав. Після чого вирішив вийти на вулицю та оглянути транспортний засіб, підійшовши до нього він виявив, що два задні ковпаки відсутні, і тоді зрозумів, що їх викрали двоє осіб яких він бачив декілька хвилин тому, після чого оглянув всю частину, однак яких-небудь пошкоджень або факту крадіжки виявлено не було, і у зв`язку і з тим, що сума крадіжки є для нього є малозначною, вирішив не звертатись до працівників поліції.
20.04.2021 було проведено санкціонований обшук автомобіля марки «Шевроле Лачетті», д.н.з. бежевого кольору державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_4 , який знаходився у фактичному володінні та користуванні гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та в подальшому вказаний транспортний засіб було вилучено протоколом обшуку та поміщено на майданчик тимчасового тримання відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, та свідоцтво про реєстрацію на зазначений транспортний засіб НОМЕР_3 .

Враховуючи викладене, а також те, що вилучене майно є засобом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, постала потреба у збереженні вказаних речових доказів, які надалі можуть бути використані у процесі доказування у порядку ст. 91 КПК України, до прийняття кінцевого процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що вказані речі та предмети вважаються засобами вчинення злочину, що були об`єктами кримінально протиправних дій, їх перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.

Окрім цього, слід зауважити, що вказане клопотання подається з метою забезпечення збереження речових доказів, що відповідає положенням кримінального процесуального закону (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Так, беручи до уваги те, що вилучені предмети, на думку сторони обвинувачення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі можуть бути предметом, що були об`єктом кримінально протиправних дій, 31 січня 2021 року слідчим, яким здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, винесено постанову про визнання його речовим доказом.

Сторона обвинувачення важає, що перебування у володінні третіх осіб майна, яке планується арештувати, у зв`язку з їхньою заінтересованістю у результатах досудового розслідування не забезпечить унеможливлення підміни або зміни вмісту речового доказу від пошкодження, псування, погіршення або втрати властивостей, завдяки яким вони мають доказове значення, що, своєю чергою, вплине на достовірність експертних досліджень та, як наслідок, позначатиметься на всебічності, повноті й неупередженості з`ясування обставини кримінального провадження.

Враховуючи викладене, сторона обвинувачення вважає, що вилучене майно, тобто предметів, які є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, є тими процесуальними джерелами доказів, які забезпечують реальну змогу встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, а також можуть бути використані в судовому провадженні.

Зважаючи на це, на думку сторони обвинувачення, тимчасове обмеження третьої особи таких правомочностей права власності, як користування, володіння та розпоряджання майном, під час вказаного досудового розслідування відповідає інтересам суспільства, позаяк речі, які планується арештувати, мають важливе доказове значення та містять відомості, необхідні для подальшого виконання завдань кримінального провадження, перелік яких закріплений в ч. 1 ст. 2 КПК України.

Органом досудового розслідування планується арештувати майно, вилучене 20 квітня 2021 року під час проведення обшуку, який проводився за адресою: АДРЕСА_4 , під час якого було виявлено та вилучено:

- Транспортний засіб марки «Шевроле Лачетті», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик тимчасового тримання ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області.

- Свідоцтво про реєстрацію на зазначений транспортний засіб серія та номер НОМЕР_3 , яке упаковано до крафтового конверту «НПУ ГСУ».

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серійний № НОМЕР_3 транспортний засіб марки «Шевроле Лачетті», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 належать на праві приватної власності ОСОБА_10 , яким фактично користується ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, орган досудового розслідування просить накласти арешт на вищевказане майно.

У судове засідання прокурор не з`явився, разом з тим через канцелярію суду подав клопотанням, в якому просив розглядати подане ним клопотання без його участі, вимоги клопотання підтримує та просить задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився. Повідомлявся судом належним чином.

На підставі ст. 172, ч. 4 ст. 107 КПК України, слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання без участі учасників кримінального провадження, без здійснення фіксування за допомогою технічних засобів.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив наступне.
Слідчим відділом Відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000037 від 31.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК У країни.

У межах даного кримінального провадження в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні арешту майна, зокрема виявленого та вилученого під час проведення обшуку 21.04.2021 транспортного засобу марки «Шевроле Лачетті», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію на зазначений транспортний засіб серії та номер НОМЕР_3 , які постановою від 20.04.2021 визнані речовими доказами.

Метою застосування арешту орган досудового розслідування визначає забезпечення збереження речових доказів.

Підставою застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження прокурор вказує на те, що вилучені предмети, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі можуть бути предметом, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Так, відповідно до ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (ч.1 ст.170 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування , передача майна.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

З огляду на положення частин 2 та 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

У клопотанні зазначено, що вищевказаний транспортний засіб, що є предметом розгляду клопотання, є засобом вчинення злочину, а тому прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

При цьому з наданих слідчому судді доказів, на підтвердження клопотання, судом не вбачається достатніх підстав вважати, що вилучений транспортний засіб був засобом вчинення злочину. Окрім того, на даній стадії суду не надано достатньо доказів, які б підтверджували обґрунтованість підозри у вчиненні особою, у фактичному користуванні якої перебував транспортний засіб (тобто ОСОБА_7 ) кримінального правопорушення, яке є предметом розслідування у даному кримінальному провадженні.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати саме такий вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Аналіз наданих в розпорядження слідчого судді матеріалів, свідчить про те, що прокурором не доведено правових підстав для арешту зазначеного у клопотанні майна, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Разом з тим, прокурором хоч і зазначено мету арешту, однак не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

У відповідності до вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, якою визначено, що будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення вказаного клопотання про арешт вищезазначених земельних ділянок у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С ТА Н О В И В:
У задоволенні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1