Справа № 199/5414/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2021 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження №0002067 від 05.11.2019 відносно ОСОБА_3 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190, ч. 1, 2 ст. 209 (в редакції закону № 770-VIII від 10.11.2015)КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:
До Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська з Дніпропетровської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002067 від 05.11.2019 відносно ОСОБА_3 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190, ч. 1, 2 ст. 209 (в редакції закону № 770-VIII від 10.11.2015) КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання, про направлення до колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду через Дніпровський апеляційний суд кримінального провадження для визначення територіальної підсудності.
Прокурор просив відмовити в клопотання обвинуваченого та призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду.
Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши зміст зазначеного обвинувального акту, вважає, що є всі підстави для зміни підсудності обвинувального акту, виходячи з наступного.
Частиною 3 ст. 21 КПК України передбачено, що кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до п 4 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.
Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3, 4 ст. 358 КК України за наступних обставин.
ОСОБА_3 зареєстрував електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_1 з контактним номером НОМЕР_1 , який знаходився у його постійному користуванні у період часу з 08.09.2019 до 30.10.2019. 26.09.2019 ОСОБА_3 з метою виготовлення підробленої печатки ТОВ «Златібор», використовуючи поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_1 замовив у ТОВ «Реформа ЛТД» виготовлення печатки ТОВ «Златібор», надавши реквізити ТОВ «Златібор» та зазначив про необхідність відправлення виготовленої печатки через ТОВ «Нова Пошта» до відділення № 8 по вул. Ломоносова, 234 у м. Мелітополь Запорізької області. В подальшому, у невстановлені досудовим слідством спосіб і час, але не пізніше 30.09.2019, ОСОБА_3 отримав від ТОВ «Реформа ЛТД» виготовлену на його замовлення печатку ТОВ «Златібор», тим самим виготовив підроблену печатку ТОВ «Златібор».
Сторона обвинувачення, інкримінуючи особі кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 358 КК України, взагалі не посилається на місце скоєння даного кримінального проступку, а тільки вказує на місце отримання обвинуваченим підробленої печатки: АДРЕСА_1 .
Сторона обвинувачення вказує на те, що в подальшому ОСОБА_3 , маючи на меті підроблення офіційного документу, який посвідчується підприємством і який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, діючи повторно, 11.10.2019 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб вніс у відповідне поле договору купівлі продажу №13 від 07.10.2019 між ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Златібор» підпис від імені директора ТОВ «Златібор» - ОСОБА_6 та у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб наніс відтиск заздалегідь виготовленої на його замовлення підробленої печатки ТОВ «Златібор», тобто посвідчив роздрукований ним договір купівлі продажу №13 від 07.10.2019 між ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Златібор»; а також 11.10.2019 ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб вніс у відповідне поле договору поставки №11/10/19 між ТОВ «ТРІО» та ТОВ «Златібор» підпис від імені директора ТОВ «Златібор» - ОСОБА_6 та у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб наніс відтиск заздалегідь виготовленої на його замовлення підробленої печатки ТОВ «Златібор», тобто посвідчив роздрукований ним договір поставки №11/10/19 між ТОВ «ТРІО» та ТОВ «Златібор», а також додаток №1 до зазначеного договору, тим самим, діючи повторно, підробив інший офіційний документ, який посвідчується підприємством і який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою.
Зазначені вищі дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 3 ст. 358 КК України, при цьому органом досудового розслідування при описанні об`єктивної сторони кримінальних правопорушень також не вказано на місце скоєння даних нетяжких злочинів.
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_3 інкриміновані кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 358 та ч. 3 ст. 190 КК України, за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, та яке відносяться відповідно до ст. 12 КК України до тяжких злочинів.
Як слідує з тексту обвинувального акту, ОСОБА_3 11.10.2019 о 14.08 годині, видаючи себе за менеджера ТОВ «Златібор» на ім`я ОСОБА_8 , знаходячись за місцем постійного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи електронно-обчислювальну техніку, виготовив електронний (сканований) примірник завідомо підробленого ним договору купівлі продажу №13 від 07.10.2019 між ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Златібор» та, використовуючи електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_1 , не маючи на меті укладення господарських та цивільно-правових угод, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи настання наслідків, надіслав електронний (сканований) примірник завідомо підробленого ним договору купівлі продажу №13 від 07.10.2019 між ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Златібор» на електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходиться у користуванні ФОП ОСОБА_5 , отримавши який останній завантажив висівками пшениці у кількості 24420 кг власний автомобіль, який в подальшому відправився до пункту розвантаження, вказаного ОСОБА_3 , а саме: АДРЕСА_3 , до ПрАТ «Херсонський КХП». Далі ОСОБА_3 , знаходячись у невстановленому місці в м. Мелітополь, отримав від ФОП ОСОБА_5 інформацію про реєстраційні дані автомобіля, що здійснював перевезення вантажу, та номери товарно-транспортних накладних, тобто шляхом обману отримав реальну можливість розпорядження чужим майном, а саме: висівками пшениці у кількості 24420 кг, загальною вартістю 88128,00 грн., які належать ФОП ОСОБА_5 , якими у подальшому розпорядився на власний розсуд, завдавши тим самим ФОП ОСОБА_5 збитків у розмірі їх вартості.
Крім того, 11.10.2019 ОСОБА_3 за місцем постійного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчив роздрукований завідомо підроблений ним договір поставки №11/10/19 між ТОВ «ТРІО» та ТОВ «Златібор», а також додаток № 1 до зазначеного договору, виготовив його електронний (сканований) примірник та надіслав його з електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка відноситься до ТОВ «ТРІО». Після завантаження автомобіля перевізника за адресою: АДРЕСА_4 , висівками пшеничними фасованими у мішках по 25 кг, у кількості 25 тон, ТОВ «ТРІО» було направлено до пункту розвантаження, вказаного ОСОБА_3 , а саме: м. Херсон, вул. Порт-Елеватор, 5, до ПрАТ «Херсонський КХП». Далі ОСОБА_3 отримав від представників ТОВ «ТРІО» інформацію про реєстраційні данні автомобіля, що здійснював перевезення вантажу, та номери товарно-транспортних накладних, тобто шляхом обману, отримав реальну можливість розпорядження чужим майном, а саме: висівками пшениці фасованими у мішках по 25 кг, у кількості 25 тон, загальною вартістю 86400,00 грн., які належать ТОВ «ТРІО», якими у подальшому розпорядився на власний розсуд, тим самим завдавши ТОВ «ТРІО» збитків у розмірі їх вартості.
За таких обставин сторона обвинувачення, інкримінуючи ОСОБА_3 кримінальні правопорушення за ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України посилається на конкретне місце перебування ОСОБА_3 під час здійснення ним незаконних дій: а саме за адресою: АДРЕСА_2 , що перебуває поза межами територіальної підсудності Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.
Разом з тим, ОСОБА_3 також обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 209 КК України. Відповідно до норм ст. 12 КК України дані кримінальні правопорушення відносяться також до тяжких злочинів..
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 , маючи на меті маскування незаконного походження грошових коштів, які останній планував отримати у наслідок вчинення правочину з чужим майном, а саме: висівками пшениці, у кількості 24420 кг, які належать ФОП ОСОБА_5 , звернувся до своєї знайомої ОСОБА_9 , яка надала останньому дані своєї банківської картки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 . Отримавши можливість розпоряджатись чужим майном, а саме: висівками пшениці, у кількості 24420 кг, ОСОБА_3 , знаходячись у невстановленому місці в м. Мелітополь, зателефонував ОСОБА_10 та запропонував йому вказані пшеничні висівки за 64900,00 грн. На зазначену пропозицію ОСОБА_10 відповів згодою та 15.10.2019 у період часу з 13.28 год. до 13.43 год., знаходячись у відділенні АТ КБ «ПРИВАТБАНК», за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 91, здійснив на картковий рахунок № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , наданий ОСОБА_3 , 5 платежів на загальну суму 64900 гривень, уклавши усну угоду купівлі-продажу. В подальшому ОСОБА_9 прибула до відділення АТ КБ «ПРИВАТБАНК», розташованому по пр. Богдана Хмельницького у м. Мелітополь, Запорізької області, де з карткового рахунку № НОМЕР_2 отримала готівкою грошові кошти, у сумі 64900 гривень, та передала їх у готівковій формі ОСОБА_3 , який розпорядився ними за власним розсудом.
Дані дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 209 КК України (в редакції закону № 770-VIII від 10.11.2015) вчинення правочину з майном, вчинення дій, спрямованих на маскування незаконного походження коштів, здійснені ОСОБА_3 під час передування його в м. Мелітополь Запорізької області). З огляду на встановлені обставини даного кримінального правопорушення, протиправні дії ОСОБА_7 як і отримання ним грошових коштів ОСОБА_3 , в наслідок вчинення зазначених протиправних дій, також відбулись в м. Мелітополь, а отже і вчинення даного інкримінованого правопорушення за ч. 1 ст. 209 КК України (в редакції закону № 770-VIII від 10.11.2015) відбулось поза межами територіальної підсудності Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.
Згідно з пред`явленим обвинуваченням, ОСОБА_3 , маючи на меті маскування незаконного походження грошових коштів, які останній планував отримати у наслідок вчинення правочину з чужим майном, а саме: висівками пшениці фасованими у мішках по 25 кг, у кількості 25 тон, які належать ТОВ «ТРІО», звернувся до своєї знайомої ОСОБА_9 , яка надала у тимчасове користування ОСОБА_3 свою банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» НОМЕР_2 та ПІН-код доступу. Останній, отримавши можливість розпоряджатись чужим майном, а саме: висівками пшениці фасованими у мішках по 25 кг, у кількості 25 тон, які належать ТОВ «ТРІО», знаходячись у невстановленому місці в м. Мелітополь, зателефонував та запропонував останньому купити вказані висівки пшеничні за 62000,00 грн. На зазначену пропозицію ОСОБА_10 відповів згодою та у період з 23.10.2019 по 24.10.2019 здійснив на картковий рахунок № НОМЕР_2 , який відкритий на ім`я ОСОБА_9 , наданий ОСОБА_3 2 платежі на загальну суму 62000,00 грн, уклавши з обвинуваченим усну угоду купівлі-продажу. 23.10.2019 ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_5 , зняв у банкоматі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з карткового рахунку НОМЕР_2 , який відкритий на ім`я ОСОБА_9 , грошові кошти в сумі 52000,00 грн та 24.10.2019, знаходячись за адресою: АДРЕСА_6 , зняв у банкоматі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», із зазначеного з карткового рахунку НОМЕР_2 грошові кошти у сумі 10000 грн, якими у подальшому розпорядився за власним розсудом.
Таким чином, вчинення правочину з майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, вчинення дій, спрямованих на маскування незаконного походження коштів одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, вчинене повторно, було вчинено обвинуваченим ОСОБА_3 поза межами території Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра, а саме: ОСОБА_3 , вчиняючи правочин з майном та пропонуючи ОСОБА_10 придбати набуте злочинним шляхом майно висівки пшениці, перебував безпосередньо в м. Мелітополі Запорізької області, і фактично отримав грошові кошти від укладеної угоди також, знаходячись за адресами: АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 , тобто місцем скоєння даних тяжких кримінальних правопорушення є м. Мелітополь Запорізької області, та ніяким чином не відноситься до території Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра. Крім того, згідно з текстом обвинувального акту при кваліфікації дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 209 КК України стороною обвинувачення взагалі не прописано та не вказано місце перерахування грошових коштів в м. Дніпро ОСОБА_10 в підтвердження правочину, що знов таки не вказує на вчинення даного кримінального правопорушення на території Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра.
При цьому, суд звертає увагу на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 209 КК України, є найтяжчим злочином, серед інших кримінальних правопорушень інкримінованих обвинуваченому стороною обвинувачення.
Статтею 32 КПК України встановлена територіальна підсудність кримінальних справ, в якій зазначено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
За правилом ч. 2, 3 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала. Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Підсумовуючи вищевикладене, вирішуючи питання щодо непідсудності даного кримінального провадження, суд виходить з того, що:
-кримінальні проступки за ч. 1, 4 ст. 358 КК України, нетяжкі злочини за ч. 3 ст. 358 КК України, та тяжкі кримінальні правопорушення за ч. 3 ст. 190 КК України, вчинені ОСОБА_7 , були ним скоєні в місті Мелітополі Запорізької області;
-останнє найтяжче інкриміноване кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 209 КК України, як і кримінальне правопорушення ч. 1 ст. 209 КК України, вчинені ОСОБА_3 в місті Мелітополь Запорізької області;
-досудове розслідування було закінчено відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, за адресою: м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого, 34, що відноситься до територіальної юрисдикції Кіровського районного суду міста Дніпропетровська.
Таким чином, беручи до уваги, що на території Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра не було скоєно жодного кримінального правопорушення, враховуючи положення статті 32 КПК України, у суду наявні підстави для обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не підсудний Амур-Нижньодніпровському районному суду міста Дніпропетровська та був спрямований до вказаного суду з порушенням правил територіальної підсудності.
В той же час розгляд кримінального провадження з порушенням правил підсудності є безумовною підставою для скасування судового рішення, як такого, що ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що слідує з приписів ст. 412 КПК України.
Приймаючи до уваги, що кримінальне провадження повинно бути розглянуто компетентним судом, що попередить можливість скасування вироку за мотивами істотного порушення вимог закону, тому суд приходить до висновку про необхідність направлення кримінального провадження №0002067 від 05.11.2019 до Дніпровського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів для визначення територіальної підсудності.
Керуючись ст. 32, п.1) ч. 1, 3 ст. 34, п.4) ч. 3 ст. 314, ст.ст. 369,371,372 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002067 від 05.11.2019 відносно ОСОБА_3 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч 1, 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190, ч. 1, 2 ст. 209 (в редакції закону № 770-VIII від 10.11.2015) КК України направити до Дніпровського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів для визначення територіальної підсудності.

Ухвала набирає чинності негайно і окремому оскарженню не підлягає.
Суддя:

23.07.2021