справа № 631/358/19
провадження № 1-кп/631/10/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 ,

з боку сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3 ,

з боку сторони захисту:

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду в селище міського типу Нова Водолага об`єднану справу за кримінальними провадженнями, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 січня 2019 року під № 0000001, 15 червня 2018 року під № 0000280, 16 жовтня 2019 року під № 0000413, 13 травня 2020 року під № 0000162, щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Львове, Бериславського району, Херсонської області, громадянина України, маючого повну середню освіту, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

?07 жовтня 2011 року вироком Нововодолазького районного суду Харківської області за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України до трьох років позбавлення волі, із застосуванням статтей 75, 76, 104 Кримінального кодексу України із звільненням від відбуття покарання та встановлення іспитового строку один рік;

?19 листопада 2012 року вироком Нововодолазького районного суду Харківської області за частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 70, частиною 1 статті 71 Кримінального кодексу України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі; звільнений умовно достроково 13 жовтня 2015 року за ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2015 року на невідбутий строк один рік сім місяців чотирнадцять днів;

?24 червня 2020 року Красноградським районним судом Харківської області за частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 304, частиною 1 статті 70 Кримінального кодексу України до трьох років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 297, частиною 4 статті 296, частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця селища міського типу Нова Водолага, Нововодолазького району, Харківської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

?05 жовтня 2004 року вироком Нововодолазького районного суду Харківської області за частиною 2 статті 185, частино 3 статті 185, частиною 1 статті 309, частиною 1 статті 70 Кримінального кодексу України до трьох років шести місяців позбавлення волі;

?04 лютого 2014 року вироком Нововодолазького районного суду Харківської області за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень 00 копійок;

?18 серпня 2014 року вироком Нововодолазького районного суду Харківської області за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України до трьох років шести місяців позбавлення волі із застосуванням статтей 75, 76 Кримінального кодексу України із звільненням від відбуття покарання та встановлення іспитового строку три роки;

?02 жовтня 2015 року вироком Київського районного суду міста Харкова за частиною 4 статті 407, статтею 71 Кримінального кодексу України до чотирьох років позбавлення волі; звільнений умовно достроково 09 лютого 2018 року за ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 01 лютого 2018 року на невідбутий строк один рік два місяця двадцять дев`ять днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2018 року близько 07 години 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, проходив повз кладовище «Загребельне», розташоване по вулиці Багалія в селище міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, де у нього виник злочинний намір спрямований на вчинення наруги над могилами з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, з корисливого мотиву, з метою наживи, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, які могли спостерігати за його діями, ігноруючи етичні засади суспільства та принципи загальнолюдської моралі, шляхом вільного доступу, проник на територію кладовище «Загребельне», що розташоване в селищі міського типу Нова Водолага, по вулиці Багалія.

У вказаний час та у вказаному місці, перебуваючи на території кладовища ОСОБА_7 шляхом застосування фізичної сили, розхитав стовпчик металевої огорожі могили ОСОБА_8 , 1902 1999 роки, ОСОБА_9 , 1911 1990 роки, та витягнув його із землі при цьому вивільнив одну секцію огорожі, які переніс до кущів та сховав, після чого покинув територію кладовища.

Після цього ОСОБА_7 близько 10 години 00 хвилин того ж дня повернувся на кладовище «Загребельне» спільно зі своїм знайомим ОСОБА_10 , який не був обізнаний про злочинний намір ОСОБА_7 , та провів його на місце схованки мішків із металевими виробами, які вони по одному мішку із вміщеними в них стовпчиком та розбитою секцією огорожі могили, перенесли за вказівкою ОСОБА_4 до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого корисного наміру, з метою незаконного збагачення передав вищезазначене майно ОСОБА_11 для подальшої реалізації, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого частиною 3 статті 297 Кримінального кодексу України, оскільки своїми діями останній здійснив наругу над могилою, вчинену з корисливих мотивів.

Крім того, 01 січня 2019 року о 04 годині 43 хвилин ОСОБА_4 знаходився на території кафе бару «Гриль Бар», розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , в стані алкогольного сп`яніння.

У вказаний час у приміщенні кафе бару «Гриль Бар», яке розташоване за вищевказаною адресою, перебували ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та інші особи, які відпочивали та розважалися.

У вказаному громадському місці ОСОБА_4 , стоячи у коридорі кафе бару, де окрім нього знаходилися інші особи, о 04 годині 45 хвилин діючи з хуліганських мотивів та явної неповаги до установлених норм поведінки, нехтуючи елементарними правилами моральності та добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правилами поведінки, виражаючись нецензурними словами висказав образи на адресу присутніх там осіб, після чого демонстративно, протиставляючи себе іншим особам, діючи з особливою зухвалістю, застосовуючи предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень засіб для самозахисту сльозоточивої та дратівної дії «Терен-16», розпилював вміст балончика, а саме речовину сльозоточивої та дратівливої дії, у навколишнє середовище та очі особам, які знаходились поруч, а саме ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , чим створив реальну загрозу їхньому здоров`ю та здоров`ю інших людей, які були присутні у вказаному місці, чим порушив нормальні умови відпочинку громадян.

Продовжуючи своє знаходження на території кафе бару «Гриль Бар», розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 01 січня 2019 року о 05 годині 06 хвилин, не припиняючи своїх хуліганських дій, виражаючи явну неповагу до установлених норм поведінки, грубо порушуючи суспільний порядок, ігноруючи існуючими в суспільстві елементарними правилами поведінки, продовжуючи виражатись нецензурними словами на адресу присутніх осіб, діючи з особливою зухвалістю, застосовуючи предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень засіб для самозахисту сльозоточивої та дратівної дії «Терен-16», знову почав розпилювати вміст балончика, а саме речовину сльозоточивої та дратівливої дії, у навколишнє середовище, та очі особам, які знаходились поруч, чим знову створив реальну загрозу його здоров`ю та здоров`ю інших людей, які були присутні у вказаному місці, чим порушив нормальні умови відпочинку громадян.

Після зазначених подій, о 05 годині 08 хвилин 01 січня 2019 року, люди чиї умови відпочинку було порушено, з метою припинення подальших хуліганських дій, вигнали ОСОБА_4 з території кафе бару «Гриль-Бар», розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , але останній з метою продовження своїх хуліганських дій, ненадовго покинув територію кафе бару « ІНФОРМАЦІЯ_7 ». Покинувши територію вказаного громадського місця, ОСОБА_4 пішов до церкви, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , звідки шляхом виламування, з паркану, заготовив предмет призначений для нанесення тілесних ушкоджень, а саме два металевих прути виламаних з огорожі церкви, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 . Через 8 хвилин, а саме о 05 годині 16 хвилин 01 січня 2019 року ОСОБА_4 повернувся до вищевказаного громадського місця кафе бару «Гриль Бар» тримаючи в руках предмети заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, а саме два металеві прути, тримаючи по одному у кожній руці та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на вчинення хуліганських дій, перед відвідувачами кафе, почав розмахувати вказаними предметами в різні сторони, при цьому зайшовши на територію кафе бару «Гриль Бар», погрожуючи здоров`ю оточуючих людей.

Після цього ОСОБА_4 діючи умисно та протиправно, продовжуючи свої хуліганські дії, тримаючи у руках предмети заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, а саме два металеві прути, наніс ОСОБА_12 один удар у область обличчя з права кулаком правої руки, у якому затиснув наявний металевий прут, заподіявши останньому, відповідно до висновку експерта № 1-НВ/19 від 21 січня 2019 року, закриту тупу травму правого ока із субкон`юктивальним крововиливом, крововилив на повіках правого ока, що по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не реагуючи на зауваження оточуючих осіб ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії та вперто їх не припиняючи, продовжив фізично боротися з ОСОБА_12 після чого останній разом з іншими присутніми особами застосували до останнього фізичну силу, та примусово припинили протиправні дії ОСОБА_4 . Після скоєного ОСОБА_4 покинув місця події та зник в невідомому напрямку.

Загалом хуліганські дії ОСОБА_4 не припинялись протягом 36 хвилин, які він не припиняв, не зважаючи на зауваження оточуючих осіб, присутніх на території кафе бару «Гриль Бар».

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а також предметів заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень.

Також ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях перевиховання не став та повторно скоїв умисний злочин проти власності при наступних обставинах.

16 жовтня 2019 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_5 знаходилися неподалік залізничної колії в селищі міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, де розпивали спиртні напої.

У вказаний час та у вказаному місці у ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна зі складського приміщення Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно інвестиційна група «Мегасіті», що розташоване за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, вулиця Заводська, будинок № 1.

В подальшому, 16 жовтня 2019 року, приблизно о 12 години 50 хвилин, ОСОБА_4 з метою реалізації умислу, спрямованого на викрадення чужого майна зі складського приміщення, запропонував ОСОБА_5 скоїти крадіжку, на що останній погодився.

У вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, з корисливого мотиву, з метою наживи, впевнившись, що за їх діями не спостерігають сторонні особи, скориставшись відсутністю на території підприємства охорони та сторонніх осіб, підійшли до складського приміщення, де через отвір у воротах ОСОБА_4 проник до середини приміщення та відчинив з середини двері, після чого до приміщення зайшов ОСОБА_5 .

Знаходячись у середині складського приміщення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виявили майно, яке вирішили викрасти. З цією метою, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно інвестиційна група «Мегасіті», намагалися скоїти крадіжку особистого майна ОСОБА_18 , а саме: алюмінієвого плафону, вартістю 17 гривень 40 копійок, електричного дриля (інтерскол) марки Д350ЭР, вартістю 384 гривні 20 копійок, патрону токарного станка 1К62 вартістю 78 гривень 30 копійок, фрагменту алюмінієвого дроту вартістю 12 гривень 00 копійок, та електричної болгарки марки «ТЕМП», вартість якої не було встановлено (згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 22780/25369-25372 від 22 листопада 2019 року), які ОСОБА_5 за вказівкою ОСОБА_4 переніс на вулицю за будівлю складу. Тобто ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки останні були застигнуті на місці скоєння злочину ОСОБА_19 , від якого останні стали втікати, однак ОСОБА_5 наздогнали працівники Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно інвестиційна група «Мегасіті» й передали працівникам Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, які прибули на виклик, а ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник.

Такі умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), який не було закінчений до кінця, з причин, які не залежали від його волі, вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у сховище.

Окрім того, ОСОБА_4 маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях перевиховання не став та повторно скоїв умисний злочин проти власності.

Так, 12 травня 2020 року приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_20 , ОСОБА_5 та ОСОБА_21 знаходилися неподалік домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , яке належить ОСОБА_22 .

У вказаний час та у вказаному місці у ОСОБА_4 , виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з приміщення бані, де зберігалось рибацьке спорядження, розташованої на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 .

В подальшому, 12 травня 2020 року, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на викрадення чужого майна з вказаного домоволодіння, запропонував іншій особі, відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, скоїти крадіжку, на що останній погодився.

У вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_4 діючи умисно та за попередньою змовою із вищевказаною іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, реалізуючи злочинний намір групи спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, таємно, впевнившись, що за їх діями не спостерігають сторонні особи та власник домоволодіння, діючи з єдиним умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, знаходячись на території вказаного вище домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , проникли до приміщення бані та здійснили крадіжку майна, що належить ОСОБА_22 , а саме: рибальського вудилища марки «Dayton spinning 210», з катушкою KORUND Line Capacity (mm/m):0.30/195, ТО 40, придбаного близько 2 років тому, використовувалося за призначенням в робочому стані, вартістю 634 гривні 00 копійок; рибацького підсаку алюмінієвого, з жорстким каркасом, довжиною 195 см, довжиною ручки 120 см, корзиною розміром 60?70 см., розміром ячейки сітки 4 см, придбаного близько року тому, використовувався за призначенням, в справному стані, вартістю 510 гривень 00 копійок; саморобного рибацького ятірю, з чотирма кільцями виготовленими з нержавіючої сталі, діаметром 60 см, товщиною металу кільця 3 мм, довжиною в розгорнутому стані 2 метра, виготовленого близько року тому, кустарним способом, використовувався за призначенням, в справному стані, вартістю 54 гривень 00 копійок (згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 10 від 16 травня 2020 року).

Після цього ОСОБА_4 разом із особою, відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_22 матеріальну шкоду на загальну суму 1198 гривень 00 копійок.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Згодом 12 травня 2020 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_5 та ОСОБА_21 знаходилися неподалік домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , яке належить ОСОБА_22 .

У вказаний час та у вказаному місці у ОСОБА_4 , повторно виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з приміщення бані, де зберігалось рибацьке спорядження, що знаходиться на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 .

У вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_4 діючи умисно, реалізуючи злочинний намір спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, таємно, протиправно, повторно, впевнившись, що за його діями не спостерігають сторонні особи та власник домоволодіння відсутній, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, знаходячись на території вказаного вище домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , проник до приміщення бані та здійснив крадіжку майна, що належить ОСОБА_22 , а саме: рибальського вудилища «CACOОDILE 240» модель «c.w.100-240g», з котушкою KORUND Line Capacity (mm/m):0.30/195 ТО 40, придбаного близько 2 років тому, використовувалося за призначенням в робочому стані, вартістю 504 гривні 00 копійок; рибальського вудилища «Eagle» модель «CARBON IM8 SPIN 10-30G 240MH», з котушкою KORUND Line Capacity (mm/m):0.30/195, КО 40, придбаного близько 1 року тому, використовувалося за призначенням в робочому стані, вартістю 764 гривні 00 копійок; шланга садового для поливу, загальною довжиною 10 метрів, зеленого кольору, діаметром 1/2 дюйми, фірми «Cellfast», на пластиковому барабані, придбаного близько року тому, використовувалась за призначенням в робочому стані, вартістю 300 гривень 00 копійок (згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 10 від 16 травня 2020 року).

Після цього ОСОБА_4 покинув місця вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_22 матеріальну шкоду на загальну суму 1568 гривень 00 копійок.

Такі умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно.

Також ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях перевиховання не став та повторно скоїв умисний злочин проти власності при наступних обставинах.

16 жовтня 2019 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 знаходилися неподалік залізничної колії в селищі міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, де розпивали спиртні напої.

У вказаний час та у вказаному місці у ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна зі складського приміщення Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно інвестиційна група «Мегасіті», що розташоване за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, вулиця Заводська, будинок № 1.

В подальшому, 16 жовтня 2019 року, приблизно о 12 години 50 хвилин, ОСОБА_4 з метою реалізації умислу, спрямованого на викрадення чужого майна зі складського приміщення, запропонував ОСОБА_5 скоїти крадіжку, на що останній надав свою згоду.

У вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, з корисливого мотиву, з метою наживи, впевнившись, що за їх діями не спостерігають сторонні особи, скориставшись відсутністю на території підприємства охорони та сторонніх осіб, підійшли до складського приміщення, де через отвір у воротах ОСОБА_4 проник до середини приміщення та відчинив з середини двері, після чого до приміщення зайшов ОСОБА_5 .

Знаходячись у середині складського приміщення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виявили майно, яке вирішили викрасти. З цією метою, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно інвестиційна група «Мегасіті», намагалися скоїти крадіжку особистого майна ОСОБА_18 , а саме: алюмінієвого плафону, вартістю 17 гривень 40 копійок, електричного дриля (інтерскол) марки Д350ЭР, вартістю 384 гривні 20 копійок, патрону токарного станка 1К62 вартістю 78 гривень 30 копійок, фрагменту алюмінієвого дроту вартістю 12 гривень 00 копійок, та електричної болгарки марки «ТЕМП», вартість якої не було встановлено (згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 22780/25369-25372 від 22 листопада 2019 року), які ОСОБА_5 за вказівкою ОСОБА_4 переніс на вулицю за будівлю складу. Тобто ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки останні були застигнуті на місці скоєння злочину ОСОБА_19 , від якого останні стали втікати, однак ОСОБА_5 наздогнали працівники Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно інвестиційна група «Мегасіті» й передали працівникам Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, які прибули на виклик, а ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник.

Такі умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), який не було закінчений до кінця, з причин, які не залежали від його волі, вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у сховище.

Під час судового провадження у цьому кримінальному провадженні у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 468 Кримінального процесуального кодексу України, 01 березня 2021 року між процесуальним керівником начальником Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківській області ОСОБА_3 , якому на підставі статтей 36 та 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 січня 2019 року під № 0000001, 15 червня 2018 року під № 0000280, 16 жовтня 2019 року під № 0000413 та 13 травня 2020 року під № 0000162, та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_6 , з наданням потерпілими ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 та ОСОБА_22 кожним окремо письмової згоди прокурору на укладання угоди, у приміщенні Нововодолазького районного суду Харківської області за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, вулиця 40 років Перемоги, будинок № 1, укладено угоду про визнання винуватості, в якій зазначено, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 297 Кримінального кодексу України, тобто у тому, що він здійснив наругу над могилою, вчинену з корисливих мотивів; частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України, тобто у тому, що вчинив хуліганство грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а також предметів заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень; частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, тобто у тому, що він вчинив замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), який не було закінчений до кінця, з причин, які не залежали від його волі, вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у сховище; частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, тобто у тому, що він вчинив таємні викрадення чужого майна (крадіжки), поєднані із проникненням у інше приміщення, вчинене повторно та вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб із проникненням у інше приміщення.

Згідно з вказаної вище угоди сторони кримінальних проваджень дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінальних проваджень обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за частиною 3 статті 297, частиною 4 статті 296, частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та покарання, яке повинен понести останній: за частиною 3 статті 297 Кримінального кодексу України у вигляді 4 років 9 місяців позбавлення волі, за частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України у вигляді 4 років 8 місяців позбавлення волі, за частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України у вигляді 4 років позбавлення волі, за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України у вигляді 4 років 5 місяців позбавлення волі, із застосуванням приписів частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим сторони узгодили призначити остаточне покарання у вигляді 4 років 9 місяців позбавлення волі та з урахуванням вироку Красноградського районного суду Харківської області від 24 червня 2020 року, на підставі частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України, призначити остаточне покарання у вигляді 4 років 10 місяців позбавлення волі.

Із такими видом та мірою покарання ОСОБА_4 повністю погодився, при цьому в угоді зазначено, що сторонам угоди відомо та зрозуміло, що у відповідності до вимог статті 473 Кримінального процесуального кодексу України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і обвинуваченого є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями частини 4 статті 394 та частини 3 статті 424 Кримінального процесуального кодексу України, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 пункту 1 частини 4 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України.

В угоді сторонами обумовлено також і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України, та наслідки відмови від права на судовий розгляд, передбачені частиною 4 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України.

Угода про визнання винуватості скріплена підписами сторін: прокурора та обвинуваченого ОСОБА_4 , а також підписана захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_6 та до угоди надані письмові заяви (згоди) потерпілих.

Окрім цього, під час судового провадження у цьому кримінальному провадженні у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 468 Кримінального процесуального кодексу України, 01 березня 2021 року між процесуальним керівником начальником Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківській області ОСОБА_3 , якому на підставі статтей 36 та 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 жовтня 2019 року під № 0000413 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_6 , з наданням потерпілим ОСОБА_18 письмової згоди прокурору на укладання угоди, у приміщенні Нововодолазького районного суду Харківської області за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, вулиця 40 років Перемоги, будинок № 1, укладено угоду про визнання винуватості, в якій зазначено, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та покарання, яке повинен понести останній у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, із застосуванням приписів статті 75 Кримінального кодексу України, тобто із звільненням ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Із такою мірою покарання ОСОБА_5 повністю погодився, при цьому в угоді зазначено, що сторонам угоди відомо та зрозуміло, що у відповідності до вимог статті 473 Кримінального процесуального кодексу України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і обвинуваченого є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями частини 4 статті 394 та частини 3 статті 424 Кримінального процесуального кодексу України, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 пункту 1 частини 4 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України.

В угоді сторонами обумовлено також і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України, та наслідки відмови від права на судовий розгляд, передбачені частиною 4 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України.

Угода про визнання винуватості скріплена підписами сторін: прокурора та обвинуваченого ОСОБА_5 , а також підписана захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_6 та до угоди надано письмову заяву (згоду) потерпілого.

У зв`язку з укладанням угод про визнання винуватості суд, на виконання вимог частини 3 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, невідкладно перейшов до їх розгляду.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_24 укладені угоди про визнання винуватості підтримав та просив їх затвердити, вказавши про їх відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а також Кримінального кодексу України, добровільність їх укладення, належність даних кримінальних правопорушень до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також, що існують достатні фактичні дані для визнання обвинуваченими своєї винуватості у інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях, які підтверджується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів. Також прокурор зазначив, що умови угод відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а також повідомив, що потерпілі по даним кримінальним провадженням надали йому відповідні письмові згоди на укладання угод, а отже підстав для відмови у їх затвердженні не має.

Потерпілі ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 та ОСОБА_22 у судове засідання не з`явилися, проте скориставшись своїм правом на участь у судовому розгляді справи, кожен із потерпілих окремо, надали суду заяви, що були зареєстровані за вхідним № 1108/21 вх. від 02 березня 2021 року, за вхідним № 1109/21 вх. від 02 березня 2021 року, за вхідним № 1110/21 вх. від 02 березня 2021 року та за вхідним № 1111/21 вх. від 02 березня 2021 року, відповідно до яких повідомили, що обвинувачення підтримують у повному обсязі, не заперечують проти затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченими й їх розгляді у суді, просили суд розглядати справу без їх участі, зазначивши, що наслідки затвердження угод та розгляду справи за їх відсутності їм відомі, претензій морального та матеріально характеру до обвинувачених не мають.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 297, частиною 4 статті 296, та частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, а саме: крадіжки, тобто таємному викраденню чужого майна, поєднаному із проникненням в інше приміщення, вчинене повторно та поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб; наруга над могилою, вчинена з корисливих мотивів; хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а також предметів заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень; замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), який не було закінчений до кінця, з причин, які не залежали від його волі, вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням у сховище, визнав повністю та повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення й погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді, беззастережно визнає свою вину у вчинених ним кримінальних правопорушеннях, не оспорює фактичні обставин, викладені в обвинувальних актах та угоді, погоджується з кваліфікацією своїх дій та щиро розкаюється, просив суд затвердити угоду. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення, і що він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, проте все одно просив затвердити укладену угоду. Він також вказав, що повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження. Крім того, повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості її сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 вважав, що угода відповідає вимогам закону та укладена в інтересах його підзахисного, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання обвинуваченому.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, а саме: у замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), який не було закінчений до кінця, з причин, які не залежали від його волі, вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням у сховище, підтвердивши обставини вчиненого та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені статтею 473 Кримінальним процесуальним кодексом України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнанні винуватості та наполягав на затвердженні угоди, повідомивши про можливість її виконання. Також повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості її сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді, оскарження дії чи бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування з його боку не було.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 в судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду, повідомивши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення було добровільним.

Заслухавши думку прокурора, пояснення обвинувачених та їх захисника, вивчивши в межах змісту угод документи, подані сторонами кримінального провадження під час досудового розслідування й долучені до матеріалів справи за клопотанням сторони обвинувачення, не здійснюючи оцінку доказів на підтвердження фактичних обставин кримінальних правопорушень, суд вирішуючи питання про можливість затвердження угод, перевіривши їх на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, виходить з наступного.

Як передбачено приписами пункту 2 частини 1 статті 468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадження може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями частини 4 статті 469 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, зокрема кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частиною 2 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України регламентовано, що розгляд угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Під час судового засідання сторони кримінального провадженні запевнили суд у тому, що уклали угоди про визнання винуватості з дотриманням та в порядку, передбаченому статями 468, 469 та 472 Кримінального процесуального кодексу України, повністю підтримали їх умови та просили затвердити, призначивши узгоджену ними міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 з урахуванням приписів частин 1 та 4 статті 70 Кримінального кодексу України у вигляді 4 років 10 місяців позбавлення волі, обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді 4 років позбавлення волі із застосуванням положень статті 75 Кримінального кодексу України, тобто зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Вказані угоди про визнання винуватості, підписані сторонами кримінального провадження 01 березня 2021 року, були укладені під час судового провадження у Нововодолазькому районному суді Харківської області, де суд безпосередньо переконався у безсумнівному та добровільному, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то не було сторони (як-то застосування насильства, примусу, погрози, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді) визнанням у повному обсязі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кожним окремо своєї вини в інкримінованих їм органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях, погодженні з кваліфікацією вчинених ними діянь, підтвердженням ними їх фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, усвідомленні та правильному розумінні ними при підписанні письмових угод про визнання винуватості передбачених Кримінальним процесуальним законодавством України наслідків укладання, затвердження та невиконання їх умов.

Повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши обставини, встановлені під час судового засідання за кримінальними провадженнями на підставі угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 297, частиною 4 статті 296, частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та правильну кваліфікацію його дій.

Також повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши обставини, встановлені під час судового засідання за кримінальним провадження на підставі угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та правильну кваліфікацію його дій.

Діяння, у вчиненні яких ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнали себе винуватими, за ступенем тяжкості відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України відносяться до тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у якому бере участь потерпілі.

Із обставин вчинення інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_4 та обвинуваченому ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, встановлено, що у кримінальному провадженні є потерпілі ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 та ОСОБА_22 , кожен з яких надав письмову згоду прокуророві на укладання угоди про визнання винуватості, що також підтвердили у своїх письмових заявах, наданих на адресу суду.

Таким чином, в даному об`єднаному кримінальному провадженні можливе укладання угод про визнання винуватості. Зміст наданих угод відповідає вимогам статті 472 Кримінального процесуального кодексу України.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 цілком розуміють права, надані їм законом та визначені у частині 4 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, а також разом з прокурором розуміють наслідки укладання та затвердження даної угоди, передбачені статтею 473 Кримінального процесуального кодексу України.

При перевірці домовленості сторін щодо узгодженого ними покарання обвинуваченому ОСОБА_4 встановлено, що вони відповідають межам загальних засад призначення покарання, встановлених статтями 50, 65 67 Кримінального кодексу України, зокрема ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, даних про його особу, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, в межах, установлених санкціями частини 3 статті 297, частини 4 статті 296, частини 2 статті 15, частини 3 статті 185, частини 3 статті 185 Кримінального кодексу України, із дотриманням приписів щодо необхідності та достатності узгодженого покарання його виправленню та попередженню вчинення нових злочинів.

Також перевіряючи домовленість сторін угоди щодо узгодженого ними покарання обвинуваченому ОСОБА_5 встановлено, що воно визначено у відповідності до положень статей 50, 65 67 Кримінального кодексу України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 Кримінального кодексу України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Суд вважає, що укладені угоди відповідають приписам Кримінального процесуального кодексу України й Кримінального кодексу України та інтересам суспільства і в частині узгоджених покарань, які відповідають загальним засадам призначення покарання, є пропорційним та достатнім, сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкціями статтей Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинені злочини.

Згідно з частиною 5 статті 65 Кримінального кодексу України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Проте питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами, відповідно до норм статті 50 Кримінального кодексу України.

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення кримінальних правопорушень та після їх вчинення, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що останній працевлаштування не має, зі слів має повну середню освіту, не одружений, неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків на утриманні не має. ОСОБА_4 має задовільний стан здоров`я, до осіб з інвалідністю не відноситься, на диспансерному обліку у лікаря нарколога не перебуває, проте з 2008 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра з діагнозом F 91.1. Згідно висновків судово психіатричного експерта № 609, № 102, № 19 та № 220, складених 09 серпня 2018 року, 22 лютого 2019 року, 14 січня 2020 року та 15 червня 2020 року лікарями судово психіатричними експертами Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» вбачається, що ОСОБА_4 страждає на хронічні психічні захворювання у формі дисоціального розладу особистості та синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, які відповідають правопорушенням, ОСОБА_4 виявляв ознаки вищевказаних хронічних психічних захворювань та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_4 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 на момент вчинення ним інкримінованих йому злочинних діянь мав постійно місце реєстрації та проживання, де характеризується задовільно, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини проти власності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість. Після звільнення з місць позбавлення волі належних висновків для себе не робить та продовжує свою злочинну діяльність, вчинив ряд умисних злочин за який наразі відбуває покарання, у скоєному розкаявся.

Визнані сторонами кримінального провадження обставини щодо пом`якшення та обтяження покарання обвинуваченому, визначені ними у повній відповідності із приписами статей 66 та 67 Кримінального кодексу України.

Враховуючи зазначене та добровільну позицію обвинуваченого на призначення узгодженого сторонами кримінального провадження покарання, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_4 неможливе без ізоляції останнього від суспільства, а узгоджене покарання за своїм видом та розміром є достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність підстав, передбачених пунктами 1 6 частини 7 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, суд прийшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, що була укладена 01 березня 2021 року між начальником Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_6 , призначивши ОСОБА_4 узгоджену сторонами вид та міру покарання, з урахуванням вироку Красноградського районного суду Харківської області від 24 червня 2020 року, що набрав законної сили 27 липня 2020 року, яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення протягом 17 лютого 2018 року 20 лютого 2018 року та 22 лютого 2018 року злочинів, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 304 Кримінального кодексу України, та із застосування приписів частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально виконавчій установі закритого типу, а за даними обвинувальними актами та угодою останній вчинив кримінальні правопорушення, передбачені частиною 3 статті 297 Кримінального кодексу України, що мало місце 14 червня 2018 року; частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України 01 січня 2019 року; частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України 16 жовтня 2019 року; частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України 12 травня 2020 року. Тому ОСОБА_4 слід визначити остаточне покарання у порядку, передбаченому приписами частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України.

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення злочину, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що останній на момент вчинення ним інкримінованого злочинного діяння раніше неодноразово судимий, тимчасово не має працевлаштування, неодружений, неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків на утриманні не має, має задовільний стан здоров`я, до осіб з інвалідністю не відноситься, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно. Згідно повідомлення військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_8 підполковника ОСОБА_25 від 22 жовтня 2019 року за № 1386, ОСОБА_5 на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_9 не перебуває, так як 05 червня 2015 року був виключений з військового обліку, у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації, по теперішній час на військовий облік не став. На обліку у Нововодолазького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України не знаходиться, у скоєному щиро розкаявся.

Визнані сторонами кримінального провадження обставини щодо пом`якшення та обтяження покарання обвинуваченому, визначені ними у повній відповідності із приписами статей 66 та 67 Кримінального кодексу України.

Частина 1 статті 75 Кримінального кодексу України визначає, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Одночасно частина 2 наведеної норми права визначає, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

За частиною 6 статті 368 Кримінального процесуального кодексу України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 203/378/17 та 29 листопада 2018 року в справі №761/6774/16-к міститься посилання на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2015 року №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», в пункті 12 якої зокрема зазначено, що «чинні Кримінальнальй кодекс і Кримінальний процесуальний кодекс регулюють два різновиди звільнення від відбування покарання з випробуванням: 1) загальний коли вимагається встановлення можливості виправлення засудженого без відбування покарання; 2) спеціальний у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, для укладення якої з`ясування питань, визначених у частині 1 статті 75 Кримінального кодексу України, не є обов`язковим. У зв`язку з чим, якщо ж сторони узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення підозрюваного/обвинуваченого від його відбування з випробуванням, відповідно до частин 2, 3 статті 75 Кримінального кодексу України, суд зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди про примирення або визнання винуватості за наявності сукупності таких умов: 1) сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років; 2) узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені Кримінальним процесуальним кодексом України (пункти 1 6 частини 7 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України) відсутні».

Отже, на підставі частини 2 статті 75 Кримінального кодексу України, яка є спеціальним випадком щодо загального, передбаченого частиною 1 статті 75 Кримінального кодексу України, суд вважає можливим у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, звільнення особи від відбування покарання із встановленням іспитового строку.

Враховуючи зазначене, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції останнього від суспільства, а узгоджене покарання за своїм видом та розміром є достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Щодо питання покладення обов`язків із числа регламентованих статтею 76 Кримінального кодексу України, то суд враховує, що статтею 75 того ж Кодексу визначено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням, а у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом, з огляду на що, як термін іспитового строку, так і перелік обов`язків визначає самостійно з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 Кримінального кодексу України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє та вважає за необхідне визначити іспитовий строк у 2 роки із покладенням обов`язків регламентованих пунктами 1, 2 частини 1, пункту 2 частини 2 статті 76 Кримінального кодексу України.

З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність підстав, передбачених пунктами 1 6 частини 7 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, суд прийшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, що була укладена 01 березня 2021 року між начальником Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_6 , призначивши ОСОБА_5 узгоджену сторонами вид та міру покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 під час досудового розслідування не обирався, ніяких клопотань з цього приводу під час судового розгляду справи не надходило, тому до вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 запобіжний захід не обирати.

Як вбачаться з матеріалів справи ухвалою слідчого судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 01 червня 2020 року до обвинуваченого ОСОБА_4 був застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, який був продовжений ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 13 липня 2020 року. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 07 вересня 2020 року ОСОБА_4 тимчасово залишено у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» для подальшої доставки останнього до Нововодолазького районного суду Харківської області для забезпечення участі в розгляді даного об`єднаного кримінального провадження, оскільки ОСОБА_4 на даний час відбуває покарання за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 24 червня 2020 року, який набрав законної сили 27 липня 2020 року.

Таким чином, початок строку відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з 01 червня 2020 року (з моменту затримання) та до строку відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення відповідно до статті 72 Кримінального кодексу України

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів по справі слід вирішити в порядку, визначеному частиною 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Цивільні позови в рамках даних кримінальних проваджень не заявлялися.

Частина 1 статті 126 Кримінального процесуального кодексу України покладає на суд обов`язки вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалі суду.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 118 Кримінального процесуального кодексу України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, це здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Частина 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України зобов`язує суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки в рамках даного кримінального провадження судовим експертом Харківського науково дослідним інститутом судових експертиз імені Заслуженого професора ОСОБА_26 , було проведено судову товарознавчу експертизу № 22780/25369-25375 від 22 листопада 2019 року, вартість якої складає 1256 гривень 00 копійок, тому солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід стягнути витрати за проведення даної експертизи.

Крім того, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 травня 2020 року під № 0000162, судовим експертом ОСОБА_27 (свідоцтво № 2015 від 20 вересня 2019 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України) було проведено товарознавчу експертизу № 10 від 16 травня 2021 року, вартість якої склала 471 гривню 03 копійки, тому з ОСОБА_4 на користь судового експерта ОСОБА_27 слід стягнути витрати за проведення експертизи.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтею 12, частиною 2 статті 15, статтями 50, 63, 65 67, 75, 76, частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 296, частиною 3 статті 297 Кримінального кодексу України, статтями 31, 35 37, частиною 9 статті 100, частиною 2 статті 124, статтями 373 376, 392, 393 395, 468 470, 472 475, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 01 березня 2021 року між начальником Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_6 , в межах кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 січня 2019 року під № 0000001, 15 червня 2018 року під № 0000280, 16 жовтня 2019 року під № 0000413 та 13 травня 2020 року під № 0000162 щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 297, частиною 4 статті 296, частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 297, частиною 4 статті 296, частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити узгоджене сторонами кримінального провадження покарання за:

за частиною 3 статті 297 Кримінального кодексу України у вигляді 4 (чотирьох) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі;

за частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України у вигляді 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі;

за частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

за частиною 3 статті185 Кримінального кодексу України у вигляді 4 (чотирьох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

Відповідно до частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 9 місяців.

На підставі положень частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком та покарання призначеного за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 24 червня 2020 року, остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді 4 (чотирьох) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально виконавчій установі закритого типу.

Зарахувати в строк покарання частково відбуте покарання, призначене за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 24 червня 2020 року.

Відповідно до частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання та виконання вироку Красноградського районного суду Харківської області від 24 червня 2020 року, тобто з 01 червня 2020 року, зарахувавши його в строк відбуття покарання.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 01 березня 2021 року між начальником Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_6 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 жовтня 2019 року під № 0000413 щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від відбуття призначеного покарання із встановленням йому іспитового строку 2 (два) роки.

У відповідності до частини 1 та пункту 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі: балончик сірого кольору з кришкою чорного кольору, розпилюючою насадкою червоного кольору «Терен - 16», засіб сльозоточивої та дратівливої дії, металевий прут з загостренням в верхній частині, виготовлений з квадратного металевого профілю, довжиною 39,9 см, шириною стінки 1,6 см, товщиною металу 1 мм, металевий прут з загостренням в верхній частині, виготовлений з квадратного металевого профілю, довжиною 40,8 см, шириною стінки 1,6 см, товщиною металу 1 мм, що були передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області знищити після набрання вироком законної сили.

Речовий доказ по справі: диск синьо - білого кольору VIDEХ МАМВА, DVD-R, 16х DАТА/VIDЕО, 4,7 GВ/120 min, з записом камер відео спостереження Кафе бару «Гриль Б» 01 січня 2019 року залишити в матеріалах справи протягом усього часу їх зберігання.

Речові докази по справі: металевий стовпчик, виконаний з чавуну, довжиною 90 см., на якому маються нашарування фарби сріблястого кольору та частини металевої огорожі, які представляють собою кутовики та вставки геометричних форм, виконані з чавуну, на яких маються нашарування фарби сріблястого кольору, які передано на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_28 залишити за належністю як власнику.

Речові докази по справі: алюмінієвий плафон, електричну болгарку (кутошліфувальна машинка) марки «ТЕМП», модель МШУ 850-125, електричну дриль (інтерскол) марки Д350ЭР, патрон токарного станку 1К62 виробництва часів СССР, фрагмент алюмінієвого дроту, довжиною близько 1 м., які передано на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_18 залишити останньому за належністю як власнику.

Речовий доказ по справі: диск DVD-R, 4,7 GВ, на якому знаходяться відеофайли зняті з відеокамери, встановленої в складському приміщенні та на якому зафіксовано факт крадіжки майна 16 жовтня 2019 року в період часу з 12 години 56 хвилин залишити в матеріалах справи протягом усього часу їх зберігання.

Речові докази по справі: рибальське вудилище марки «Dayton spinning 210», котушку KORUND Line Capacity (mm/m):0.30/195, ТО 40, рибальське вудилище «CACOОDILE 240» модель «c.w.100-240g», котушку KORUND Line Capacity (mm/m):0.30/195 ТО 40, рибальське вудилище «Eagle» модель «CARBON IM8 SPIN 10-30G 240MH», котушку KORUND Line Capacity (mm/m):0.30/195, КО 40, рибацький підсак алюмінієвий з жорстким каркасом, довжиною 195 см, довжиною ручки 120 см, корзиною розміром 60?70 см, розміром ячейки сітки 4 см, саморобний рибацький ятір, з чотирма кільцями, виготовленими з нержавіючої сталі, діаметром 60 см, товщиною металу кільця 3 мм, довжиною в розгорнутому стані 2 метра, які передано на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_22 залишити останньому за належністю як власнику.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень 00 копійок за виконання судової товарознавчої експертизи № 22780/25369-25375, проведеної 22 листопада 2019 року Харківським науково дослідним інститутом судових експертиз імені Заслуженого професора М.С. Бокаріуса, стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь держави.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 471 (чотириста сімдесят одна) гривня 03 копійок за виконання судової товарознавчої експертизи № 10 від 16 травня 2020 року, проведеної судовим експертом ОСОБА_27 (свідоцтво №2015 від 20 вересня 2019 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України) стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_27 , податковий номер НОМЕР_3 , назва банку: Акціонерне товариство «Укрсиббанк», поточний рахунок НОМЕР_4 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, їх захиснику, потерпілим та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, із застосуванням особливостей, передбачених частиною 4 статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1