ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1765/21 Справа № 193/243/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування призначеного покарання засудженому ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2021 року було відмовлено в задоволенні спільного подання адміністрації Державної установи софіївська виправна колонія (№45) та спостережної комісії Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_8 .
Як встановлено судом, ОСОБА_8 по даній справі засуджений 03 березня 2016 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 309 ч.2, 311 ч.2, 70, ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі та з застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.
За ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року звільнення від відбування з випробуванням скасовано, а засудженого направлено для відбуття покарання за вироком суду.
Початок строку відбування покарання: 21 липня 2017 року, кінець строку: 21 липня 2022 року.
Станом на 26 березня 2021 року засуджений фактично відбув визначені п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України 2/3 призначеного судом строку покарання (03 роки і 4 місяці), невідбута частина якого складає 1 рік, 3 місяці і 27 днів.
Згідно наявних у особовій справі матеріалів вбачається, що засуджений ОСОБА_8 з 24 липня 2017 року утримувався в ДУ «Дніпровська установа виконання покарання (№ 4)», а надалі, з 10 серпня 2017 року, в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)». Під час утримання в цих установах характеризувався посередньо, ні заохочень, ні стягнень не мав.
З 27 жовтня 2019 року міру кримінального покарання відбуває в Софіївській ВК №45. За час відбування покарання характеризується добре: дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, стягнень не має, має одне заохочення, є інвалідом ІІ групи, до роботи на виробничих майстернях установи не залучається за станом здоров`я. Виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує з ними рівні стосунки, адекватно реагує на критику в свою адресу. У стосунках з персоналом установи виконання покарань ввічливий. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, самостійно виконувати роботи із самообслуговування. За вироком суду має невідшкодовані судові витрати, у розмірі 1230,56 грн., але виконавчі листи до установи не надходили. За висновком характеристики засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці, довів своє виправлення.
Окрім цього, ОСОБА_8 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення й інших кримінальних правопорушень, серед яких є низка тяжких умисних злочинів, зокрема:
1) 22 квітня 2003 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3, 185 ч. 4. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 19 липня 2005 року умовно-достроково.
2) 07 листопада 2007 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 309 ч. 1, 75, 76 п. 3,4 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік.
3) 30 грудня 2010 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 309 ч. 2, 307 ч. 2, 69. 70, 71 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений за відбуттям строку покарання.
4) 09 вересня 2014 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту. Звільнений за відбуттям строку покарання.
Як видно з характеристики, затвердженої керівництвом Солонянської ВК №21 від 26 вересня 2019 року, засуджений лише намагається виконувати вимоги представників адміністрації установи, але ставиться до цього формально, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, а також лише намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування. Безвідповідально відноситься до робіт з благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Засуджений в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування призначеного покарання скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього положення ст. 81 КК України, мотивуючи такі вимоги тим, що за час відбування покарання своєю сумлінною поведінкою довів виправлення, про що свідчить той факт, що із даним поданням звернулась в його інтересах адміністрація виправної установи. Також, зазначає, що він є інвалідом 2 групи, інвалідність отримав в місцях позбавлення волі, за власним бажанням приймає участь у виконанні робіт з благоустрою виправної установи.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів викладених в ній.
Захисник засудженого, також, підтримав апеляційну скаргу, просив застосувати до ОСОБА_8 положення ст. 81 КК України.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_8 з 24 липня 2017 року утримувався в ДУ «Дніпровська установа виконання покарання (№ 4)», а надалі, з 10 серпня 2017 року, в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)».
З 27 жовтня 2019 року міру кримінального покарання відбуває в Софіївській ВК №45. За час відбування покарання характеризується добре: дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, стягнень не має, має одне заохочення, є інвалідом ІІ групи, до роботи на виробничих майстернях установи не залучається за станом здоров`я. Виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує з ними рівні стосунки, адекватно реагує на критику в свою адресу. У стосунках з персоналом установи виконання покарань ввічливий. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, самостійно виконувати роботи із самообслуговування. За вироком суду має невідшкодовані судові витрати, у розмірі 1230,56 грн., але виконавчі листи до установи не надходили.

За висновком вказаної характеристики засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці, довів своє виправлення.

Початок строку відбування покарання 21 липня 2017 року, кінець строку відбування покарання 21 липня 2022 року. На момент звернення адміністрації установи із поданням щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, засуджений відбув 2/3 строку.

Таким чином, із виходячи із вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що за час відбування призначеного за вироком суду покарання в Державній установі Софіївська виправна колонія №45 МУЮ ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою, зокрема, відсутністю стягнень, наявністю заохочень, ввічливим спілкуванням з іншими засудженими та адміністрацією установи, дбайливим та відповідальним ставленням до майна і предметів, які перебувають у користуванні засудженого, дотриманням режиму установи та виконанням своїх обовязків відповідно до норм КВК України, вважається таким, що довів своє виправлення, а тому, суд апеляційної інстанції вважає за можливе застосувати до ОСОБА_8 , положення ст. 81 КК України. Поміж іншого, звільняючи умовно-достроково засудженого від відбування призначеного покарання, колегія суддів, окрім сумлінної поведінки останнього, враховує і його стан здоров`я, зокрема наявність в засудженого інвалідності 2 групи, отриманої за час відбування покарання, та необхідність належного медичного догляду і кваліфікованої допомоги лікарів.

Тож, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування призначеного покарання засудженому ОСОБА_8 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою спільне подання адміністрації Державної установи Софіївська виправна колонія (№45) та спостережної комісії Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_8 задовольнити.
Звільнити умовно-достроково від відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_8 на невідбутий термін - 1 рік 27 днів.
Ухвала Дніпровського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4