Справа № 298/219/21
Номер провадження 1-кс/298/86/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року смт. Великий Березний

Слідчий суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000327 від 25 листопада 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України,-
ВСТАНОВИВ :
До Великоберезнянського районного суду Закарпатської області 2 березня 2021 року надійшло клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0000327 від 25 листопада 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України.
У вказаному клопотанні про арешт майна слідчим порушено питання про накладення арешту на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 , з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Слідчий просить також покласти на власника ОСОБА_4 обов`язки не пошкоджувати, не псувати, не знищувати, не перетворювати, не відчужувати зазначене домоволодіння.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання про арешт майна підтримав з підстав, наведених у ньому. Просив клопотання задовольнити та накласти арешт на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 , з метою відшкодування шкоди. Зазначив, що інтересам держави, зокрема, філії «Великоберезнянський держспецлісгосп» ГДСЛАП «Закарпатагроліс», правонаступником якого є ДП «Великоберезнянське ЛГ» спричинено тяжкі наслідки. Пояснив, що цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.
У судовому засіданні ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна та не накладати такого арешту на його будинок, наголосивши, що винуватим себе у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнає, діяв відповідно до закону. Запевнив, що наміру відчужувати належний йому будинок не має, як і не має наміру змінювати місце проживання.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 вказав на безпідставність накладення арешту, просив відмовити в задоволенні клопотання. На думку захисника, сторона обвинувачення не довела підставність накладення арешту на домоволодіння ОСОБА_4 , посилання щодо необхідності такого арешту є необґрунтованими. Звернув увагу суду на те, що в клопотанні відсутні дані щодо оцінки майна, на яке слідчий просить накласти арешт.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Нормами ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, спеціальної конфіскації; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У відповідності до вимог ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Вимоги до форми і змісту клопотання визначені ч. 2, 3 ст. 171 КПК України.

Так, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З аналізу процесуальних норм закону вбачається, в клопотанні про арешт майна повинно бути доведено завдання арешту майна, а саме те, що незастосування арешту на майно може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Доведеною повинна бути і мета щодо арешту такого майна, передбачена ч. 2 ст.170 КПК України, зокрема: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Наведеним вище вимогам процесуального закону клопотання слідчого про арешт майна не відповідає.

Так, текст клопотання про арешт майна містить скорочений (неповний) зміст встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин кримінальних правопорушень з формальним посиланням на окремі положення ст.170 КПК України, без належного обґрунтування співвідношення наведених у клопотанні положень кримінального процесуального закону з фактичними обставинами кримінального провадження, в рамках якого подано клопотання про арешт майна.

Водночас зміст клопотання про арешт майна не містить конкретної підстави і мети арешту майна, а також відповідного обґрунтування необхідності арешту майна,обґрунтований виклад підстав і мети необхідності арешту майна в такому відсутній. При цьому, цитування слідчим в клопотанні окремих положень ст. 170 КПК України не підтверджує такої підстави і мети арешту майна.
Слідчий суддя констатує, що в клопотанні про арешт майна слідчий посилається на те, що сума спричинених державі тяжких наслідків становить 68600 гривень, що підтверджується висновком експерта №СЕ-19/107-21/-345-ОЗ від 20 січня 2021 року, однак вказаного висновку експерта до клопотання не додано, як і не долучено інших доказів у підтвердження доводів слідчого щодо розміру шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями. Також у клопотанні про арешт майна нема відомостей про наявність чи відсутність у даному кримінальному провадженні цивільного позову. Клопотання про арешт майна не містить інформації щодо вартості майна, з приводу якого подане клопотання.

При таких порушеннях, враховуючи правові підстави для арешту майна, слідчий суддя позбавлений можливості виконати вимоги ч.2 ст. 173 КПК України щодо обов"язкового врахування при вирішенні питання про арешт майна правової підстави для арешту майна, наслідків арешту майна, розміру шкоди, розумності і співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя констатує, що клопотання слідчого про арешт майна погоджено начальником Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , однак відповідно до відомостей витягу з ЄРДР в кримінальному провадженні №0000327 від 25 листопада 2020 року, доданого слідчим до клопотання та наявного в матеріалах справи, прокурор ОСОБА_6 не зазначений в групі прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні. Відтак ці обставини унеможливлюють перевірку слідчим суддею в ході розгляду клопотання про арешт майна питання, чи належним прокурором погоджено вказане клопотання.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що у зазначеному вище витягу з ЄРДР, що датований 1 березня 2021 року за підписом реєстратора ОСОБА_3 , взагалі відсутні відомості щодо ПІБ прокурора (прокурорів), який (які) здійснює(ють) процесуальне керівництво, як і відсутні відомості про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 за ч.1 ст. 366, ч.2 ст.364 КК України. Зі змісту долученого до клопотання витягу з ЄРДР вбачається, що органом досудового розслідування здійснюється кримінальне провадження №0000327 від 25 листопада 2020 року за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 366 КК України, про підозру у вчиненні якого повідомлено ОСОБА_4 .

Слідчий суддя наголошує, що до матеріалів клопотання про арешт майна долучено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення від 25 лютого 2021 року, проте 37-ий аркуш цього повідомлення слідчим до матеріалів клопотання не додано. При цьому, на першому аркуші вказаного повідомлення міститься оригінальне рукописне проставлення кульковою ручкою синього кольору цифри «25» у даті складення повідомлення, а 38-ий та 39-ий аркуші цього повідомлення виготовленні методом копіювання, при чому на 39ому аркуші відсутній підпис начальника Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , якому доручено здійснити повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 , незважаючи на те, що вручення такого повідомлення ОСОБА_4 відбулось 26 лютого 2021 року. Між тим, про повідомлення 25 лютого 2021 року ОСОБА_4 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.2 ст.364 КК України, стверджується в клопотанні про арешт майна.

Долучені до клопотання про арешт майна копії документів не є належним чином засвідченими.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснити обставини та причини допущених недоліків при оформленні клопотання про арешт майна і долучених до нього документів не зміг, як і не надав пояснення щодо наявних у вказаних матеріалах клопотання розбіжностей.

Зазначені недоліки та порушення викликають сумнів у достовірності викладеної в них інформації та позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити докази, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання про арешт майна,перевірити дотримання вимог ст.ст.170-171 КПК України та постановити законне та обґрунтоване рішення щодо розгляду клопотання про арешт майна.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна начальнику Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , який погоджував таке клопотання, для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.
При повторному зверненні з клопотанням про арешт майна прокурору слід усунути вказані недоліки, конкретизувати підстави і мету арешту майна відповідно до положень статті 170 цього Кодексу, навести відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, додати оригінали або належним чином засвідчені копії документів та інших матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Керуючись ст. ст. 170-172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0000327 від 25 листопада 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України, повернути прокурору для усунення недоліків, що зазначені у цій ухвалі, протягом сімдесят двох годин з моменту отримання копії даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1