У Х В А Л А

08 липня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілих ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 від 11.02.2020 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст. 258 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 2 ст. 258 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_10 заявила клопотання про повернення частки вилученого під час обшуку майна. В обґрунтування клопотання посилається на те, що 06 квітня 2020 року під час проведення обшуку будинку за фактичним місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено майно, яке знаходилося у приміщенні будинку під час обшуку, але не належить підозрюваному, власником якого є ОСОБА_13 та його родина, а саме мобільні телефони, жорсткий диск для комп`ютера, планшет, оптичні диски, відео реєстратор. Ці речі не відповідають вимогам КПК щодо визнання їх речовими доказами, вони не є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди, не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, не містять відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, яке на сьогоднішній день звершено, належать особі, яка не є стороною цієї справи та право власності якої порушується. Зазначає, що правового статусу майна, на яке надано дозвіл на відшукання та яке вилучене в результаті обшуку законом не визначено, а тому сторона обвинувачення, вилучивши матеріальні об`єкти, повинен накласти на них арешт, та визнати речовими доказами.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому і оголошених адвокатом ОСОБА_10 , пояснив, що це клопотання повинно розглядатися за правилами скасування арешту, оскільки вилучені речі не належать обвинуваченому, а його родичам, а також ці речі не є доказами у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника ОСОБА_10 . Інші обвинувачені та їх захисники також підтримали клопотання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_10 , вважаючи його не підлягаючим розгляду, оскільки воно заявлене передчасно, так як зазначені у клопотанні речі є речовими доказами, на їх відшукання була вказівка в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук, тобто не є тимчасово вилученим майном.

Представник потерпілих в судовому засіданні підтримав думку прокурора, заперечив проти задоволення клопотання захисника, вважав, що зазначені у клопотанні речі не є тимчасово вилученим майном, оскільки на нього наданий дозвіл на обшук, а також зауважив, що якщо це майно належить іншим особам, які не є учасниками кримінального провадження, то це не захисник ОСОБА_7 повинна заявляти таке клопотання.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_10 про повернення частки вилученого під час обшуку майна з таких підстав.

Частинами 2, 3 статті 303 КПК України передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які не розглядаються під час досудового розслідування, можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу. Під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 315 КПК України під час підготовчого провадження суд з метою підготовки до судового розгляду визначає дату та місце проведення судового розгляду; з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні; вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Згідно з частиною 1 статті 174 КПК України обвинувачений, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Частиною 9 статті 100 КПК України визначено порядок вирішення долі речових доказів, зокрема це вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

У своєму клопотанні адвокат ОСОБА_10 посилається на те, що вилучені речі визнані речовими доказами, але вони не відповідають критеріям, які пред`являються норами КПК України для визнання предметів, речей тощо речовими доказами, при цьому зазначає, що ці речі були вилучені під час обшуку і не належать обвинуваченому ОСОБА_7 .

Вирішуючи клопотання, суд виходить з того, що воно не підлягає розгляду у підготовчому провадженні, оскільки заявлене передчасно, і суд позбавлений процесуальних повноважень на стадії вирішення питання підготовки до судового розгляду надати оцінку доказам, зокрема речовим, а тому таким доводам захисника може бути надана оцінка лише під час безпосереднього судового розгляду та дослідження документів (доказів) у даному кримінальному провадженні відповідно до ст. 94 КПК України, а вирішення долі речових доказів лише можливо у відповідності з положеннями ст. 100 КПК України, наведеними вище.
Більш того, суд звертає увагу, на те, що розгляд цього клопотання взагалі не передбачений ні в межах підготовки до судового розгляду (ст. 315 КПК), ні у відповідності до вимог ст. 303 ч.2 КПК України, а може бути вирішено лише за результатами прийняття судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Що стосується доводів адвоката ОСОБА_14 щодо необхідності розгляду даного клопотання за правилами статті 174 КПК України, то суд виходить з того, що як у своєму клопотанні, так і усно адвокат ОСОБА_10 пояснила, що арешт на речові докази, про повернення яких вона клопоче, не накладався, а тому такі доводи адвоката ОСОБА_11 не ґрунтуються на нормах закону.
Керуючись ст.ст. 314, 303, 369, 372, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 про повернення частки вилученого під час обшуку майна,- залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1