Справа № 191/3802/20
Провадження № 1-в/191/911/20
У Х В А Л А
іменем України

04 березня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 щодо зміни вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.11.2013 року відносно ОСОБА_4 в частині призначення покарання також перекваліфікації дій ОСОБА_4 засудженого за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 309 КК України на ч.1 ст. 309 КК України та призначення покарання за сукупністю вироків за ч.1 ст. 71 КК України, -
в с т а н о в и в:
Захисник засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням щодо зміни вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.11.2013 року відносно ОСОБА_4 також перекваліфікації дій ОСОБА_4 засудженого за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 309 КК України на ч.1 ст. 309 КК України та призначення покарання за сукупністю вироків за ч.1 ст. 71 КК України.
Прокурор в судовому засідання просив відмовити в задоволенні заяви.
Захисник підтримав клопотання.
Засуджений також підтримав клопотання.
Дослідженням матеріалів провадження встановлено наступне.
Дослідивши матеріали справи встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.11.2013 року за ч.1 ст.309, ч. 1 ст. 263 ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.01.2016 року скасовано звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання та направлено в місця позбавлення волі для відбування покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі.
Підстав для зміни вироку від 13.01.2013 року суд не вбачає, оскільки дана вимога суперечить нормам ст. ст. 537, 539 КПК України, тим більше засуджений відбуває покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2020 року за ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 71 КК України у вигляді 2 років 2 місяців позбавлення волі.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VIII, який набув чинності 01.07.2020 року, в ст. 309 ч.2 КК України були внесені зміни, та виключено з неї такі кваліфікуючі ознаки як повторність та вчинення дій особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених ст. 307, 308, 310, 317 КК України. Водночас, цим законом встановлено нову кваліфікуючу ознаку за ч.2 ст. 309 КК України, а саме вчинення діяння протягом року після засудження за цією статтею.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Так, згідно ч.2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Частиною 3 ст. 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, яким було внесено зміни до ч. 2 ст. 309 КК України, та викладено її в такій редакції, ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.
Тобто даними змінами до КК України з ч.2 ст.309 КК України виключено таку кваліфікуючу ознаку як повторність.
Натомість, ані положенням ст. 537 КПК України, ані частинами 2, 3 ст. 74 КК України не передбачено право суду під час розгляду питання в порядку виконання вироку суду на зміну кваліфікації дій засудженого, який відбуває покарання.
В своєму клопотанні захисник та засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на зміни в кримінальному законодавстві ставлять питання про зміну кваліфікації його дій з ч.2 ст.309 КК України, за якою він засуджений та відбуває покарання, визначене вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.02.2020 року на ч.1 ст.309 КК України, діяння за якою на даний час є проступком.
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження та вивчивши клопотання захисника, у відповідності до положень ст.74 КК України, статей 537, 539 КПК України дійшов висновку про відмову у зміні кваліфікації діяння, за яке засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання, оскільки таким правом суд не наділений під час виконання вироку.
Крім того, суд вважає, що призначене вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2020 року покарання ОСОБА_4 з ч.2 ст.309 КК України у виді 2 років позбавлення волі не перевищує максимальної межі покарання, визначеного санкцією ч.2 ст.309 КК України в редакції зі змінами, які набрали чинності 01.07.2020.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково у вигляді 2 місяців приєднано невідбуту частину покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.11.2013 року, і остаточно призначено покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці.
Відтак, підстав для зміни призначеного судом покарання з позбавлення волі на інший більш м`який вид покарання, як про це просить захисник в клопотанні та призначення покарання за ст.71 КК України, суд не вбачає. Оскільки, при призначенні покарання за сукупністю вироків остаточне покарання, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком у відповідності до вимог ч.4 ст.71 КК України.
Враховуючи, вищевикладене, клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.537,539 КПК України, ст.5, 74 ч.3 КК України, Законом України від 22.11.2018 №2617-VIII,-
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 щодо зміни вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.11.2013 року відносно ОСОБА_4 також перекваліфікації дій ОСОБА_4 засудженого за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 309 КК України на ч.1 ст. 309 КК України та призначення покарання за сукупністю вироків за ч.1 ст. 71 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1