печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини у сфері оборонно-промислового комплексу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000922 від 28.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 197-1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Прокурор першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини у сфері оборонно-промислового комплексу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арештуна майно, яке було тимчасово вилучено в ході проведення огляду 08.07.2021, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва, на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із кадастровим номером: :18:017:0058 (3, 905 га), а саме на: навантажувач фронтальний марки «Atlas 65» д.н. НОМЕР_1 із ключем до нього, кран марки «Tadano GR-500EXL» д.н. НОМЕР_2 із ключем до нього, вантажний автомобіль «MAN TGS 35.400» д.н. НОМЕР_3 із ключем до нього, автомобіль «МАЗ» 6501С5 д.н. НОМЕР_4 із ключем до нього, екскаватор «JCB» модель «3СХ» д.н. НОМЕР_5 із ключем до нього. Обґрунтовуючи внесене клопотання, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000922 від 28.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 197-1 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи органів державної влади, місцевого самоврядування та суб`єктів господарської діяльності за попередньою змовою, зловживаючи службовим становищем, діючи в інтересах третіх осіб, всупереч інтересам служби шляхом підробки офіційних документів незаконно вивели із державної та передали в комунальну власність земельну ділянку, самовільно забудували зазначену земельну ділянку в зоні особливого використання режиму використання земель. У судове засідання прокурор не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у відсутність, вимоги клопотання підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання представник особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у відсутність, проти задоволення клопотання заперечує у повному обсязі, просить відмовити, надав письмові заперечення в яких вказав нате, що ТОВ «ФПГ «Будова», на підставі Договорів про дольову участь від 26.06.2017 та 26.09.2017, укладених з прокуратурою Одеської області, з залученням інших суб`єктів господарювання та на підставі набутого згідно з «Принципом мовчазної згоди» відповідно до ст.1 ЗУ «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» права виконання будівельних робіт, здійснює будівництво багатоповерхових житлових будинків за аресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 3.9605 га з кадастровим номером :18:017:0058 яка згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 13.04.2018 має комунальну форму власності та знаходиться в постійному користуванні Прокуратури Одеської області, на підставі рішень Одеської міської ради від 07.12.2016 №1483-VII, від 26.07.2017 №2320-VII, та від 21.03.2018 №3147-VII. Згідно з актами приймання-передачі будівельного майданчику від 21.08.2017 та 18.10.2018, ТОВ «ФПГ «Будова» є володільцем земельної ділянки :18:017:0058, яку передано прокуратурою Одеської області для будівництва. Колективне підприємство «Будова» (далі КП «Будова»), діє на основі колективної власності засновників приватних осіб, та на підставі Договору генерального підряду на капітальне будівництво від 19.04.2018, повідомлення про початок виконання підготовчих робіт ОД 25 від 01.09.2017 та повідомлення ТОВ «ФПГ «Будова» про набуте на підставі «Принципу мовчазної згоди» відповідно до ст.1 ЗУ «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» права виконання будівельних робіт, здійснює будівельні роботи з будівництва багатоповерхових житлових будинків за аресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 3.9605 га з кадастровим номером :18:017:0058 яка згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 13.04.2018 має комунальну форму власності та знаходиться в постійному користуванні Прокуратури Одеської області, на підставі рішень Одеської міської ради від 07.12.2016 №1483-VII, від 26.07.2017 №2320-VII, та від 21.03.2018 №3147-VII. 08.07.2021 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_4 від 16.06.2021 по справі 757/31818/21-к, яка обґрунтована тим, що нібито незважаючи на арешт який накладено слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_5 ухвалою від 12.04.2021 по справі 757/14564/21-к на земельну ділянку кадастровий номер: :18:017:0058 (3, 905 га), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також будівлі, недобудови, інші складські приміщення, які знаходяться на зазначеній земельній ділянці, з позбавленням права користування, розпорядження майном, а також із забороною проведення будівельних робіт на зазначеній земельній ділянці, на вказаній земельній ділянці КП «Будова» здійснює будівельні роботи, слідчим СГ ГСУ НП України лейтенантом поліції ОСОБА_6 за участю спеціалістів та працівників СБУ яким зазначеною ухвалою та законом не надано повноважень брати участь в проведенні такої процесуальної дії як огляд іншого володіння який здійснюється згідно з правилами КПК України, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи, було проведено огляд будівельного майданчику, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці комунальної форми власності площею 3.9605 га з кадастровим номером :18:017:0058, яка знаходиться в постійному користуванні прокуратури Одеської області. Під час огляду слідчим СГ ГСУ НП України, було вилучено 5 одиниць будівельної техніки (автотранспортні засобі, будівельна техніка), чим припинено правомірна діяльність КП «Будова» та інших субпідрядних підприємств. Вищезазначена будівельна техніка була вилучена наважаючи на пояснення представників КПК «Будова» про те що ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від 12.04.2021 по справі 757/14564/21-к, якою накладено арешт на вищевказану ділянку та споруди розташовані на ній, скасована ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 27.05.2021 по справі 757/26912/21-к https://reyestr.court.gov.ua/Review/97713510, що не встановлює будь яких заборон для генерального підорядника КП «Будова» та будь-яких інших підрядних підприємств здійснювати на вищевказаній земельній ділянці будівельні роботи. Тобто, будь яких правових підстав вилучати будівельну техніку під час огляду який здійснювався на підставі ухвали слідчого судді від 16.06.2021 по справі 757/31818/21-к, у слідчого не було у зв`язку з тим що будь-яких заборон здійснювати будівельні роботи на земельній ділянці :18:017:0058 на момент огляду не існувало та не існую на сьогодні, що свідчить про правомірне виконання будівельних робіт вищезазначеною будівельною технікою. Дослідивши матеріали клопотання, документи представників особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, слідчий суддя прийшов до наступного висновку. Так, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000922 від 28.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 197-1 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи органів державної влади, місцевого самоврядування та суб`єктів господарської діяльності за попередньою змовою, зловживаючи службовим становищем, діючи в інтересах третіх осіб, всупереч інтересам служби шляхом підробки офіційних документів незаконно вивели із державної та передали в комунальну власність земельну ділянку, самовільно забудували зазначену земельну ділянку в зоні особливого використання режиму використання земель. На підставі постанови слідчого від 08.07.2021, вказані навантажувач фронтальний марки «Atlas 65» д.н. НОМЕР_1 із ключем до нього, кран марки «Tadano GR-500EXL» д.н. НОМЕР_2 із ключем до нього, вантажний автомобіль «MAN TGS 35.400» д.н. НОМЕР_3 із ключем до нього, автомобіль «МАЗ» 6501С5 д.н. НОМЕР_4 із ключем до нього, екскаватор «JCB» модель «3СХ» д.н. НОМЕР_5 із ключем до нього, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000992. Відповідно до ст. 131 КПК України, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Згідно положень ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. Так, прокурор у своєму клопотанні посилається на підставу, передбачену п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, для арешту майна визнання вилученого майна, а саме: навантажувач фронтальний марки «Atlas 65» д.н. НОМЕР_1 із ключем до нього, кран марки «Tadano GR-500EXL» д.н. НОМЕР_2 із ключем до нього, вантажний автомобіль «MAN TGS 35.400» д.н. НОМЕР_3 із ключем до нього, автомобіль «МАЗ» 6501С5 д.н. НОМЕР_4 із ключем до нього, екскаватор «JCB» модель «3СХ» д.н. НОМЕР_5 із ключем до нього, речовим доказом у кримінальному провадженні №0000992. Прокурор вказує на те, що вказані предмети були знаряддям вчинення кримінального правопорушення та будуть використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування. Разом з тим, жодних доказів того, що вилучене майно є предметом та доказом розслідуваних кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 197-1 КК України в матеріалах судового провадження не міститься, постанова про визнання майна речовим доказом містить лише загальний виклад обставин кримінального провадження, без належного обґрунтування прийнятого рішення. Крім того, прокурором не доведено та належними доказами, долученими до клопотання, не підтверджено, під які критерії, визначені ст. 98 КПК України, підпадають на думку органу досудового розслідування вилучене майно. Таким чином, сам факт визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні, без належного обґрунтування відповідного процесуального рішення, не може бути самостійною достатньою підставою для арешту майна. Крім того, застосування на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням наданих учасниками справи, такого заходу забезпечення як арешту майна призведе до порушення розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також можуть призвести до негативних наслідків, як для самого власника майна так і для третіх осіб. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 КПК України, суд не має права виконувати функції сторін кримінального провадження, закон забороняє суміщення функцій державного обвинувачення, захисту і судового розгляду в покладення їх на одного суб`єкта, тим більше самостійно витребувати у сторони обвинувачення будь-які документи на підтвердження доводів клопотання. Зокрема, в клопотанні та долучених до нього матеріалах з достатньою повнотою органом досудового розслідування не обґрунтовано, яким саме чином вказане в клопотанні майно є предметом, доказом злочинів, засобом чи знаряддям їх вчинення, набуті злочинним шляхом, чи використовувалися під час вчинення вказаного кримінального правопорушення, прокурором під час формування даного клопотання не враховано всі обставини провадження, що може призвести до неправильного застосування кримінального процесуального закону України та потягти за собою обмеження прав третіх осіб. Окрім того, прокурором в судовому засіданні не доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України. Право власності будь-якої особи є непорушним і перебуває під захистом як національного, так і міжнародного права, зокрема, ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98; «East/West Alliance Limited проти України»). Тому, доводи органу досудового розслідування щодо необхідності накладення арешту, є безпідставними та немотивованими, та клопотання задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 26, 98, 117, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини у сфері оборонно-промислового комплексу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000922 від 28.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 197-1 КК України, відмовити. Ухвала про відмову у накладенні арешту на майно може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.
Слідчий суддя ОСОБА_1