ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/468/21

29 березня 2021 року

м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000036 від 16.02.2021

по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с.Світлогірське Кобеляцького району, Полтавської області, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, тимчасово не працює, пільг та державних нагород немає, раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участю

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
10.02.2021 біля 22:00 год ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання в приміщенні спальні квартири за адресою АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту умисно штовхнув потерпілу ОСОБА_5 на ліжко, взяв правою рукою за волосся та утримуючи її з силою вдарив об кут кімнатних дверей. В результаті вказаних дій потерпілій заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рани чола та лівої половини перенісся, синців повік обох очей, правої половини грудної клітки та крила тазу справа, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Отже, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, надав показання на підтвердження обставин, викладених в обвинувальному акті.

У судовому засіданні прокурор, враховуючи, що обвинувачений визнає свою вину та всі встановлені обставини справи, просить суд визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обвинувачений, потерпіла не заперечили щодо визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд дійшов переконливого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України
Відповідно до ст.65 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України, кваліфікується як кримінальний проступок.

Відповідно до ст.66 КК України, як пом`якшуючі покарання ОСОБА_3 обставини суд враховує щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Відповідно до ст.67 КК України, суд враховує, що обставиною яка обтяжує покарання ОСОБА_3 є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 на диспансерному нагляді у психіатра та нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Санкція ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Приймаючи до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про призначення покарання у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню та речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались.

Керуючись ст. 118, 124, 129, 369-374 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 /п`ятдесят/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1