ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1326/21 Справа № 193/1050/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року було задоволено спільне подання адміністрації ДУ Софіївська виправна колонія (45) та спостережної комісії Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, та змінено ОСОБА_7 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2019 року більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на невідбутий строк покарання 1 рік 1 місяць 24 дні.
Як встановлено судом, ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком від 26 грудня 2018 року Дзержинського районного суду м. Харкова за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 28 січня 2019 року.
Знову засуджений: 06 червня 2019 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 122 ч. 1, 146 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком від 26 грудня 2018 року, остаточно визначено 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 08 серпня 2016 року по 03 жовтня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку 29 жовтня 2018 року, кінець строку 13 липня 2022 року.
З 07 серпня 2019 року засуджений ОСОБА_7 міру кримінального покарання відбуває в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)».
За час відбування покарання характеризується позитивно: дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за станом здоров`я працездатний, за власним бажанням залучений до роботи підсобним робітником котельні, виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі. За зразкову поведінку та сумленне ставлення до праці двічі заохочувався адміністрацією виправної колонії. Мав також одне стянгення, яке погашене в установленому порядку.
За вироком суду має позов в розмірі 1430 грн. 00 коп., виконавчий лист до установи надходив на суму 1738 грн. 11 коп., який під час відбування покарання засуджений, у зв`язку з його працевлаштуванням, відшкодував повністю. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує з ними рівні стосунки, адекватно реагує на критику в свою адресу. У стосунках з персоналом установи виконання покарань дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин.
Станом на 17 березня 2021 року засуджений фактично відбув визначені п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України 1/2 частини призначеного судом строку покарання (2 роки), невідбута частина якого складає 1 рік 1 місяць і 24 дні.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що подання слід задовольнити, оскільки засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, під час відбування покарання позитивно характеризується, працездатний, має заохочення, стягнення відсутні, під час відбування покарання визнав свою вину та засуджує свої дії, повністю відшкодував збитки завдані злочином, в зв`язку з чим заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року про заміну невідбутої частини покарання більш мяким засудженому ОСОБА_7 - скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні спільного подання адміністрації ДУ Софіївська виправна колонія (45) та спостережної комісії Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо застосування до засудженого положень ст. 82 КК України.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор посилається на те, що при вирішенні питання щодо можливості застосування до ОСОБА_7 положень ст. 82 КК України, суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані, які характеризують особу засудженого.
Так, прокурор зазначає в скарзі, що засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину проти волі, честі та гідності особи, а також проти власності. Крім того, ОСОБА_7 не одноразово судимий, а саме 7 разів за вчинення тяжких злочинів проти власності особи та проти волі, честі та гідності особи, з чого вбачається рецидив, а також засуджений 20 квітня 2016 року був звільнений умовно-достроково, проте під час умовно-дострокового звільнення вчинив новий тяжкий злочин. Отже, на думку прокурора, засуджений висновків належних для себе не зробив і пом`якшення йому покарання може перешкоджати досягненню мети покарання, передбаченої положеннями ст. 50 КК України.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Засуджений проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечував, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 82 КК України, суд за наявністю визначених законом підстав вправі замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням. При цьому нове покарання визначається з урахуванням його розташування в системі покарань, зазначених в ст. 51 КК України.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Пунктом 2 частини 4 ст. 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається із матеріалів особової справи, ОСОБА_7 засуджений 06 червня 2019 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 122 ч. 1, 146 ч. 2,70 ч. 1, 70 ч. 4, 72 ч. 5 КК України до 4 років позбавлення волі.
Зараховано в строк попереднього ув`язнення строк з 08 серпня 2016 року по 03 жовтня 2016 року включно з розрахунку - 1 день за 2 дня.
Початок строку: 29 жовтня 2018 року.
Кінець строку: 13 липня 2022 року.
Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 31 жовтня 2018 року. Під час утримання в Харківському слідчому ізоляторі Харківської області характеризувався посередньо. Заохочень та стягнень не мав.
З 12 лютого 2019 року утримувався у Дніпровському слідчому ізоляторі Дніпропетровської області, характеризувався посередньо. Заохочень та стягнень не мав.
З 14 лютого 2019 року утримувався у Криворізькому слідчому ізоляторі Дніпропетровської області, характеризувався посередньо. Заохочень та стягнень не мав.
З 07 серпня 2019 року міру кримінального покарання відбуває в Софіївській виправній колонії у Дніпропетровській області (№45). За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня, за що був заохочений два рази правами начальника установи. Мав одне стягнення яке погашене у встановленому законом порядку.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні стосунки з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу.
У стосунках з персоналом установи виконання покарань дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин.
Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.
Працездатний, залучений до роботи підсобним робітником котельні. При виконані дорученої роботи дбайливо ставиться до майна і предметів якими користується, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконує згідно черги , має достатній рівень необхідних навичок для їх виконання, ставиться до робіт з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Заходи виховного характеру відвідує регулярно, відповідно до ст. 123 ч. 2 КВК України бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.
Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу Знайте свої права та обов`язки, Повернення. Виявляє належну соціально-корисну активність.
Відповідно до ст. 112 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з дружиною, матір`ю шляхом листування та побачень, отримує від них посилки, передачі, цінує родинні зв`язки.
Згідно вироку суду має позов 1430,00 грн., у відшкодування якого сплачено суму в розмірі 380,20 грн.
Вину у скоєному злочині визнає повністю, надає належну самооцінку скоєному.
Відповідно до висновку адміністрації виправної установи засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, а тому до нього доцільно застосовувати ст. 82 КК України.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що засуджений довів своє виправлення за час відбування покарання та заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_7 був раніше неодноразово засуджений за вчинення тяжких злочинів не може бути виключною підставою для відмови ОСОБА_7 у застосуванні до нього положень ст. 82 КК України, оскільки рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким приймається з урахуванням обставин поведінки та дотримання вимог, норм КВК України та умов відбування покарання саме за час знаходження засудженим у виправній колонії, і як вбачається із матеріалів особої справи та наданої характеристики, засуджений за весь час відбування покарання жодних стягнень не мав, норм та розпорядку дотримується, працевлаштований, підтримує зв`язок із рідними, приймає активну участь у життєдіяльності виправної установи, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, частково відшкодував цивільний позов, що у своїй сукупності надає достатньо підстав вважати ОСОБА_7 таким, що став на лях виправлення.
Більш того, застосування положень ст. 82 КК України до засудженого не звільняє його повністю від відбування покарання і є покаранням, яке лише полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без повної ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням до праці. Тобто, засуджений, незважаючи на пом`якшення невідбутої частини покарання, все одно продовжить його відбувати, матиме обмеження в певних правах і свободах, зокрема, особистої свободи та свободи пересування, контроль з боку кримінально-виконавчої установи і фактично продовжить відбувати покарання та досягати мету виправлення, передбачену положеннями ст. 50 КК України, але матиме більше можливості спілкування з соціальним середовищем, в тому числі із тим, в якому він перебував до вчинення волі, тим самим матиме можливість повністю підготуватися до закінчення строку відбування покарання та в подальшому гідно адаптуватися в соціальному середовище.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4