ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/614/21 Справа № 932/2730/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадженняза апеляційною скаргою прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2021 року про арешт майна,
секретаря - ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
адвоката ОСОБА_7 -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2021 року частково задоволено клопотання слідчого й накладено арешт на автобус «VOLVO B7 RLE» державний номерний знак НОМЕР_1 шляхом заборони його відчуження.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя, послався на те, що автобус «VOLVO B7 RLE» днз АЕ0552АF зберіг на собі сліди події, яка мала місце 31.03.2021, які відображається лише в тріщині на лобовому склі, однак врахувавши специфіку проведення слідчих дій, пов`язаних з розслідуванням механізму вчиненої дорожньо-транспортної пригоди, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання в частині щодо заборони відчуження транспортного засобу.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати й постановити нову, якою накласти арешт на тимчасово вилучене майно, з обов`язковою забороною відчуження, розпорядження та користування майном.
Обґрунтовуючи свої вимоги прокурор посилається на незаконність судового рішення, що підлягає скасуванню через неповне з`ясування судом усіх обставин події, які мають істотне значення для справи оскільки транспортний засіб відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, а його відчуження та користування може призвести до втрати слідів злочину.
З огляду на те, що автомобіль є основним об`єктом кримінального правопорушення, пов`язаного з його експлуатацією та керуванням, по ньому будуть проводитися експертизи, а водій є заінтересованою особою, з метою забезпечення всебічності, повноти та об`єктивності дослідження усіх обставин справи, на вказаний автомобіль необхідно накласти арешт з обов`язковою забороною відчуження, розпорядження та користування майном.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, адвоката, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження .
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
На переконання колегії суддів, вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею було дотримано.
Так, клопотанням слідчого та наданими до нього матеріалами підтверджено, що СВ Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000146 від 31 березня 2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Органом досудового розслідування встановлено, що 31.03.2021 в районі будинку №48 розташованому по пр.І.Мазепи і м.Дніпро з боку проспекту С.Нігояна в напрямку вулиці Київської, ОСОБА_8 , керуючи автобусом «VOLVO B7 RLE» днз НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.
Слідчий, у межах цього провадження, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автомобіль «VOLVO B7 RLE» державний номерний знак НОМЕР_1 із позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, який було вилучено в ході огляду місця події 31.03.2021.
Постановою слідчого від 01.04.2021 автобус «VOLVO B7 RLE» державний номерний знак НОМЕР_1 визнано речовим доказом.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді 02 квітня 2021 року було частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автобус «VOLVO B7 RLE» державний номерний знак НОМЕР_1 шляхом заборони його відчуження.
Співставляючи встановлені обставини з вимогами кримінального процесуального закону, й враховуючи додані до клопотання докази, якими слідчий обґрунтовує його доводи, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказаний автомобіль, із застосовуванням найменш обтяжливий способу арешту майна забороню його відчуження, що не призведе до наслідків, які суттєво позначаються як на інтересах власника так і інших осіб.
Доводи прокурора про необхідність накладення арешту на вказаний автобус із обов`язковою забороною розпорядження та користування ним, на переконання колегія суддів є необгрунтованими, оскільки, в цьому випадку заборона користування та розпорядження автомобілем є невиправданим обтяжливим способом, а обраний слідчим суддею спосіб обтяження, шляхом заборони відчуження, спрямований на його збереження як речового доказу є таким, що буде сприяти меті його застосуванню.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2021 року про арешт майна залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарження не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3