Справа № 463/7046/19
Провадження № 1-кп/456/156/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представника потерпілого ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий, при здійсненні судового провадження в режимі відеоконференції з Лубенським міськрайонним судом Полтавської області при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000524 від 25.09.2018 відносно ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 - ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_11 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 - ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_12 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 - ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_13 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 - ч.5 ст.191 КК України, питання про звернення до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на дії адвокатів,

в с т а н о в и в :
В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000524 від 25.09.2018 відносно ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 - ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_11 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 - ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_12 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 - ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_13 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 - ч.5 ст.191 КК України.

В даному кримінальному провадженні захист інтересів обвинуваченого ОСОБА_10 здійснюють на підставі ордеру ЛВ №151986 від 12.09.2019 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 281 від 07.06.1994, адвокат ОСОБА_8 та на підставі ордеру ЛВ №151976 від 12.09.2019 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1271 від 08.12.2006; виданого на підставі рішення Львівської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 08.12.2006 №9, адвокат ОСОБА_9 .
В судовому засіданні колегією суддів поставлено на обговорення питання про звернення до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області з питанням про притягнення адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до відповідальності за зловживання процесуальними правами, зокрема в судовому засіданні 26.03.2021, у зв`язку з навмисним затягуванням розгляду справи, та у зв`язку з безпідставною подачею клопотань та апеляційних скарг на судові рішення, які не підлягають оскарженню.

Покурор ОСОБА_5 вважає, що є наявними всі правові підстави для звернення до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області з питанням про притягнення адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до відповідальності за зловживання процесуальними правами, вважає, що захисники навмисно затягують розгляд справи та подають апеляційні скарги на судові рішення, свідомо знаючи, що такі оскарженню не підлягають. Окрім цього, навмисно намагаються затягти розгляд справи.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 заперечив питання поставлене на обговорення, вважає, що суд прямо порушує вимоги чинного законодавства, постійно ігнорує клопотання сторони захисту, вирішує їх несправедливо. Обвинувачений ОСОБА_10 не розуміє у вчиненні якого злочину його звинувачують.

Адвокат ОСОБА_9 заперечив питання поставлене на обговорення, вважає, що належним чином здійснює захист інтересів обвинуваченого ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_10 заперечив вказане питання.

Адвокат ОСОБА_7 вважає, що захисники обрали свій спосіб захисту інтересів обвинуваченого.

Представник третьої особи ОСОБА_14 вважає, що захисники здійснюють свої повноваження на підставі закону.

Інші учасники думку з приводу вказаного питання не висловили.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, вважає, що слід повідомити Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Львівської області про наявність в діях адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ознак дисциплінарного проступку у зв`язку з порушенням ними Правил адвокатської етики, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Поняття «розумний строк» оцінюється з урахуванням низки критеріїв, у тому числі - специфіки кримінальної справи, кількості епізодів звинувачення, поведінки сторін тощо, та не може визначатись однаково для кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до вимог ст. 20 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК України.

У відповідності до загальних засад кримінального провадження учасники кримінального провадження та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Зловживання процесуальними правами визначається як дії, що суперечать завданню кримінального провадження.

Так згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені КПК України строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що розумність тривалості провадження має бути оцінена в світлі конкретних обставин справи з врахуванням певних критеріїв, серед яких складність справи та поведінка заявника (рішення у справах «Пелісьє і Сассі проти Франції», «Вергельський проти України»).
У розумінні ЄСПЛ сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Оцінюючи поведінку заявника, необхідно брати до уваги, зокрема, і факти невиконання ним процесуальних обов`язків, наприклад, неодноразові неявки в судове засідання без поважних причин, якщо це призвело до порушення розумного строку судового розгляду.
В ухвалі Верховного Суду у справі №676/7346/15-к від 30.05.2018 вказано про те, що хоча у КПК України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загально правовим принципом і поширюється на всі галузі права.

В ухвалі Верховного Суду у справі № 202/4467/14-к від 17.09.2019 зазначено: «Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 7 липня 1989 року, вказував на недопустимість зневілювання ключового принципу - верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом».

Поряд із цим, ККС ВС у постанові від 09.04.2019 року у справі № 306/1602/16-к зауважує, що процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання. При цьому в ухвалі від 18.09.2018 року у справі № 1-9/11 суд виходить із позиції, що законодавець чітко передбачив правила поведінки сторін у кримінальній справі на подання доказів, участь в їх дослідженні та доведенні їх переконливості, виступ у судових дебатах, оскарження процесуальних рішень суду, тобто учасники судового процесу мають діяти відповідно до загальних положень судового розгляду, а не зловживати своїми правами.

26.03.2021 на адресу суду захисником ОСОБА_9 подано клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 11.00 год. 26.03.2021 у його відсутності, у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі.

Після відкриття судового засідання 26.03.2021, головуючим повідомлено учасників про вказану заяву захисника ОСОБА_9 та з`ясовано у обвинуваченого ОСОБА_10 його відношення до вказаної заяви. Обвинувачений ОСОБА_10 категорично заперечив проведення судового засідання у відсутності захисника ОСОБА_9 та ствердив в судовому засіданні про те, що в телефонній розмові захисник ОСОБА_9 повідомив його, що бажає приймати участь в дослідженні доказів, а відтак, йому слід заявити клопотання про відкладення розгляду справи. Захисник ОСОБА_8 підтвердив вказану позицію обвинуваченого та зазначив, що у нього наявна аналогічна інформація і вони заперечують проти проведення судового засідання у відсутності захисника ОСОБА_9 .

Суд звертає увагу, що зайнятість адвоката в іншому судовому засіданні є достатньою підставою для відкладення розгляду справи, у випадку встановлення відсутності підстав вважати, що адвокат зловживає процесуальними правами.

Проте у даному випадку, в судовому засіданні 09.04.2021 колегією суддів було констатовано той факт, що захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зловживають процесуальними правами, оскільки неявка захисника ОСОБА_9 слугувала підставою для відкладення розгляду справи, натомість судом встановлено, що захисник завчасно, близько за два-три місяці до дня проведення судового засідання був повідомлений про дату судового засідання 26.03.2021. Окрім цього, захисник ОСОБА_9 не зміг пояснити суду розбіжності в його заяві про проведення судового засідання у його відсутності та позиції обвинуваченого, який ствердив, що адвокат має намір приймати участь в дослідженні доказів і просить розгляд справи відкласти.

Наведене дало підстави суду вважати, що обвинувачений та захисники повідомляють в судовому засіданні неправдиву інформацію, та всіляко намагаються затягти судовий розгляд кримінального провадження.

Окрім цього, суд звертає увагу і на наступне.

Так, практикою Європейського суду з прав людини, п. «с» ч. 3 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено «призначення» захисника, який би в інтересах обвинуваченого здійснював юридичну допомогу практично й ефективно, забезпечуючи достатній захист. Оцінити, чи було це юридичне представництво практичним та ефективним, можна лише на основі конкретних обставин справи, розглядаючи процес у цілому (рішення ЄСПЛ «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року, «Імбріоша проти Швейцарії» від 24 листопада 1993 року, «Дауд проти Португалії» від 21 квітня 1998 року, «Куліковський проти Польщі» від 21 грудня 2010 року). Як вважає ЄСПЛ, ведення захисту, по суті, є справою обвинуваченого та його адвоката, тобто це переважно питання взаємовідносин між ними, незалежно від того, чи призначається захисник у межах надання правової допомоги, чи оплачується приватно, а відповідно до згаданої норми Конвенції втручання компетентних державних органів вимагається лише в тих випадках, коли факт незабезпечення адвокатом ефективного представництва є очевидним або будь-яким чином переконливо доведений до їх відома (рішення ЄСПЛ «Санніно проти Італії» від 27 квітня 2006 року, «Кускані проти Сполученого Королівства» від 24 вересня 2004 року).
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 - ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_11 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 - ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_12 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 - ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_13 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 - ч.5 ст.191 КК України було передано для розгляду вказаному складу суду 11.10.2019. В справі проведено 21 судове засідання, судом розпочато дослідження письмових доказів, однак зважаючи на чисельні клопотання сторони захисту, які в більшості випадків визнані судом безпідставними, суд позбавлений можливості продовжити дослідження доказів, оскільки сторона захисту не дотримується порядку, встановленого судом, і щоразу після початку судового засідання подає чисельну кількість клопотань. Суд не заперечує право сторони на реалізацію прав наданих законом, однак звертає увагу, що в більшості випадків адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не дотримуються процесуальних норм закону, свідомо ігнорують зауваження суду, і як висновок зловживають процесуальними правами наданими їм законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) відзначає, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати певним обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності апеляції. Тим не менш, застосовані обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Крім того, обмеження відповідатимуть вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції), якщо вони переслідують законну мету та існує розумне співвідношення пропорційності між використаними засобами та метою, що переслідується (див. рішення від 3 листопада 2009 року у справі «Давран проти Туреччини» («Davran v. Turkey»), заява №18342/03, § 37; рішення від 15 вересня 2016 року у справі «Йохансен проти Німеччини» («Johansen v. Germany»), заява № 17914/10, § 44 та ін.).

При цьому ЄСПЛ окремо наголошує, що саме національні суди уповноважені тлумачити національні процесуальні правила, такі як строки, покликані забезпечувати правову визначеність; роль Суду зводиться лише до перевірки того, чи є наслідки такого тлумачення сумісними з Конвенцією (див. рішення від 15 вересня 2016 року у справі «Йохансен проти Німеччини» («Johansen v. Germany»), заява № 17914/10, § 45 та ін.)

Серед основних засад судочинства Конституція України визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ст. 129).

Конституційний Суд України в Рішенні від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018 зазначив, що відповідно до принципу верховенства права держава має запровадити таку процедуру апеляційного перегляду справ, яка забезпечувала б ефективність права на судовий захист на цій стадії судового провадження, зокрема давала б можливість відновлювати порушені права і свободи та максимально запобігати негативним індивідуальним наслідкам можливої судової помилки.

Усталеною правовою позицією ЄСПЛ є те, що право на доступ до суду є елементом права на справедливий суд, гарантований ст. 6 Конвенції. У Рішенні «Голдер проти Об`єднаного Королівства», яке є основоположним у контексті тлумачення права на доступ до суду, ЄСПЛ зауважив, що «право доступу до правосуддя є однією з невід`ємних складових права, гарантованого п. 1 ст. 6. Це непоширювальне тлумачення, яке покладає нові зобов`язання на Договірні Держави: цей висновок ґрунтується на термінології першого речення п. 1 ст. 6, прочитаного в контексті даної статті, з урахуванням предмета та мети нормативного договору, яким є Конвенція, а також загальних принципів права» (п. 36).

Принципом усталеної практики є і те, що будь-які обмеження права на перегляд, що містяться в національному законодавстві, мають за аналогією з правом на доступ до суду, передбаченим п. 1 ст. 6 Конвенції, переслідувати законну мету, бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями і не порушувати саму суть цього права (рішення ЄСПЛ у справі «Руслан Яковенко проти України», заява № 5425/11, у справі «Мельник проти України», заява № 23436/03, у справі «Наталія Михайленко проти України», заява № 49069/11).

У статті 24 КПК закріплено положення такої засади кримінального провадження, як забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності. Відповідно ж до ч. 1 цієї статті кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КПК України, ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою і не може бути переглянута, крім як у передбаченому законом порядку та з передбачених законом підстав.

Про свідоме порушення закону стороною захисту свідчить систематична подача захисниками апеляційних скарг на судові рішення, які не підлягають оскарженню, що вимагає від суду значних витрат процесуального часу та нецільове витрачання державного бюджету коштів на формування судових справ /в кількості 100 арк. кожна/.

Так, ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.01.2021 в задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та клопотання обвинуваченої ОСОБА_13 та її захисника адвоката ОСОБА_7 про визнання доказів очевидно недопустимими, в порядку ч.2 ст.89 КПК України, відмовлено.

На погодившись з вказаною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_10 та його захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 подали апеляційну скаргу на вказану ухвалу.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 18.02.2021 відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.01.2021 про відмову у визнанні доказів очевидно недопустимими, оскільки така ухвала згідно ч.1 ст.392 КПК України самостійному оскарженню не підлягає.

Про зміст вказаного судового рішення було доведено до відома учасників кримінального провадження, в тому числі сторону захисту адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які на кожний доказ по справі систематично подають клопотання про визнання їх очевидно недопустимими, з метою роз`яснення останнім відсутності підстав для оскарження таких ухвал в апеляційному порядку.

Незважаючи на наведене, захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_15 21.04.2021, свідомо, нехтуючи процесуальними нормами закону, повторно подали апеляційні скарги на аналогічні ухвали суду від 09.04.2021.

Так, ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.04.2021 в задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та їх захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання очевидно недопустимими протоколу затримання від 31.01.2019 та відеозапису затримання від 31.01.2019, в порядку ч.2 ст.89 КПК України, відмовлено.

Суд заслухав доводи всіх сторін та видалився до нарадчої кімнати.

Однак після оголошення ухвали суду, адвокат ОСОБА_9 повторно заявив клопотання про визнання вказаних доказів очевидно недопустимими, свідомо нехтуючи порядком, встановленим судом, та порушуючи строки розгляду справи.

В задоволенні вказаного клопотання захиснику було відмовлено та констатовано про зловживання захисником процесуальними правами, наданими законом.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.04.2021 в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про визнання очевидно недопустимими клопотання про проведення обшуку, ухвали слідчого судді від 15.01.2019, протоколу обшуку від 31.01.2019, в порядку ч.2 ст.89 КПК України, відмовлено.

Незважаючи на неодноразові роз`яснення суду, захисниками повторно подано апеляційні скарги на вказані ухвали.

Суд вважає наведене зловживанням процесуальними правами, оскільки захисники будучи обізнаними з судовим рішенням апеляційної інстанції, повторно подають апеляційні скарги на судові рішення, які не підлягають апеляційному оскарженню.

За таких обставин, своїми діями адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , маючи статус адвокатів, право на зайняття адвокатською діяльністю, використовують його у спосіб, який прямо суперечить закону, чим порушують право обвинувачених на розгляд цього провадження у розумні строки, що призводить до невиправданого затягування судового розгляду справи, та суперечить вимогам КПК України.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку. Дисциплінарним проступком адвоката є, крім іншого, невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків.

Статтею 36 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Відповідно до вимог п.п. 3.3 п.3 Рішення № 37 Ради адвокатів України «Про встановлення плати за організаційне забезпечення розгляду заяв (скарг) до кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури та до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури» від 18 червня 2020 року, суди звільнені від плати за організаційне забезпечення розгляду заяв (скарг) до кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури та до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Відповідно до вимог п.10 Положення «Про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність» із доповненнями, внесеними рішенням Ради адвокатів України від 15 листопада 2019 року № 149, до заяв (скарг) щодо поведінки адвоката (далі узагальнено - заяви (скарги)) слід відносити: заяви (скарги) громадян; рішення, ухвали, постанови, звернення суддів.

Враховуючи вищевикладене, суд, вважає поведінку адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 під час судових засідань у кримінальному провадженні, такою, що свідчить про свідоме зловживання адвокатами процесуальними правами, у зв`язку з чим необхідно звернутися до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області з клопотанням про притягнення адвокатів до дисциплінарної відповідальності з підстав порушення Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Правил адвокатської етики.

При вирішенні Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Львівської області питання про дисциплінарну відповідальність адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , колегія суддів просить врахувати, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 за ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 - ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_11 за ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 - ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_12 за ч.5 ст.27 ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 - ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_13 за ч.5 ст.27 - ч.5 ст.191 КК України, становить значний суспільний інтерес, справа викликала суспільний резонанс, а відтак, перед судом стоять завдання не лише забезпечити права обвинувачених на справедливий судовий розгляд, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

На підставі викладеного, керуючись ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 126, 129 Конституції України, ст.ст.2, 45, 7, 75-81, 330, 369, 372 КПК України, ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правилами адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним Зїздом адвокатів України 2017 року від 09.06.2017 року, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :
Повідомити Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Львівської області про наявність в діях адвоката ОСОБА_8 ознак дисциплінарного проступку у зв`язку з порушенням ним Правил адвокатської етики.
Повідомити Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Львівської області про наявність в діях адвоката ОСОБА_9 ознак дисциплінарного проступку у зв`язку з порушенням ним Правил адвокатської етики.
Порушити перед Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Львівської області питання про дисциплінарну відповідальність адвоката ОСОБА_8 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 281 від 07.06.1994; видане на підставі рішення атестаційної палати Львівської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 07.06.1994 №8).
Порушити перед Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Львівської області питання про дисциплінарну відповідальність адвоката ОСОБА_9 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1271 від 08.12.2006; видане на підставі рішення Львівської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 08.12.2006 №9).
Повідомити Стрийський міськрайонний суд Львівської області у передбачений законодавством строк про результати розгляду даної ухвали.
Копію ухвали надіслати на адресу кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області для виконання.
Повний текст ухвали виготовлено 28 квітня 2021 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

Оригінал ухвали