ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/4252/16-к Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/397/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
Іменем України

02 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 13.02.2020 стосовно ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з освітою 9 класів, не працюючий, зареєстрований у якості жильця за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, останній раз:
- 30.03.2009 Харківським районним судом за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільненого з місць позбавлення волі 21.03.2012 року за постановою Жовтневого райсуду міста Харкова умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 4 місяці 8 днів,
засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.
В силу ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 рік, та покладені на нього обов`язки.
Згідно вироку, 27.10.2016 близько 17год. ОСОБА_7 діючи умисно з метою скоєння крадіжки чужого майна, прийшов до домоволодіння АДРЕСА_3 , де через незаперту хвіртку потрапив на територію двору житлового будинку, належного ОСОБА_8 , де скориставшись тимчасовою відсутністю господарки та тим, що вхідні двері були незаперті на замок, проник до приміщення будинку і таємно викрав гроші в сумі 14900,00 гривень. При скоєнні злочину він був помічений потерпілою, яка зробила спробу його затримати, але він ігноруючи її вимоги, з вкраденими грішми з місця події зник, розпорядившись ними на свій розсуд, спричинивши таким чином потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновку суду, викладеного у судовому рішенні, фактичним обставинам справи кримінального провадження та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Апелянт вказує, що судом першої інстанції розгляд кримінального провадження проводився на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України та у судовому засіданні допитувався лише обвинувачений та досліджувались матеріали кримінального провадження, що стосуються його особи. Однак, судом у мотивувальній частині вироку зроблено посилання на те, що злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_7 були помічені потерпілою ОСОБА_8 та нею було вжито заходів щодо його затримання. На думку апелянта, вказані висновки суд зробив без належного допиту потерпілої та свідків по справі, тобто висновки суду не підтверджено жодними фактами.
Всупереч вищевказаним обставинам, суд вважав доведеним винуватість ОСОБА_7 у скоєнні їм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, як таємне викрадення чужого майна, скоєне повторно із проникненням до житла. На думку апелянта, вказані висновки суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 фактично свідчать про вчинення останнім злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, однак судом дії обвинуваченого було кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України. Таким чином, апелянт вважає що вирок суду є незаконним і необґрунтованим, підлягаючим скасуванню з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який заперечував проти скарги сторони обвинувачення, думку прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, а вирок скасувати, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
За змістом п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, окрім іншого, «виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення» (п. 5), а також «обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання» (п. 6).
Наведені правові норми у їх системному зв`язку указують на те, що «межі висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта» (ч. 1 ст. 337 КПК України) визначаються не тільки «формулюванням обвинувачення», але й викладеним у обвинувальному акті змістом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та визначеною в обвинувальному акті правовою кваліфікацією кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України), оскільки «формулювання обвинувачення» є підсумком кримінально-правової оцінки фактичних обставин, а тому безпосередньо та нерозривно з ними пов`язане.
Цей висновок підтверджується й положеннями ч. 3 ст. 337 КПК України, згідно з якою з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Положення ч. 1 ст. 337 КПК України мають на меті забезпечити особі можливість знати точний обсяг висунутого обвинувачення, від якого він повинен захищатися (включаючи як фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими та які будуть предметом доказування в суді, так і відповідну правову кваліфікацію)
Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, з огляду на наступне.
Як вбачається з обвинувального акту (т.1 а.кр.пр. 2-3) 27.10.2016, приблизно о 17год., точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом збагачення за рахунок інших осіб, переконавшись, що його дії залишаться не поміченими для сторонніх осіб, протиправно, через хвіртку проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, протиправно, ОСОБА_7 шляхом вільного доступу через двері, які не мали замикаючого пристрою, проник до житла, де таємно заволодів грошовими коштами ОСОБА_8 у сумі 14900грн., після чого з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, вчинивши тим самим злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.
Разом з тим, виходячи з встановлених судом у вироку обставин, при скоєнні злочину ОСОБА_7 був помічений потерпілою, яка зробила спробу його затримати, але він, ігноруючи її вимоги, з викраденими грошима з місця події зник. Тобто з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_7 вчинено саме відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 , однак його дії кваліфіковані судом за ч. 3 ст. 185 КК України.
При цьому судовий розгляд проведено за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України, а докази щодо обставин вчинення злочину не досліджувались судом, не дивлячись на те, що обвинувачений та потерпіла ОСОБА_8 пояснювали суду інші обставини, ніж вказані в обвинувальному акті, а саме про відкрите викрадення майна обвинуваченим.
Отже, не досліджуючи докази, суд вийшов за межі висунутого відповідно до обвинувального акту обвинувачення, а встановлені у вироку обставини вчинення злочину суперечать наведеній кваліфікації, про що йдеться і у апеляційній скарзі прокурора.
Матеріали кримінального провадження не містять даних проте, що прокурор під час судового розгляду змінював обвинувачення у порядку передбаченому ст. 338 КПК України.
У відповідності до вимог ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Таким чином, недотримання судом першої інстанції встановленої законом процедури судового розгляду, зокрема, безпідставне застосування ч. 3 ст. 349 КПК України та недотримання вимог ст. 337 КПК України щодо визначення меж судового розгляду, як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, є підставою для скасування вироку у повному обсязі.
Встановлене істотне порушеннями вимог кримінального процесуального закону згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Оскільки відповідно до згаданої вище ст. 404 КПК України апеляційна інстанція позбавлена можливості виправити допущене судом першої інстанції порушеннями вимог кримінального процесуального закону то відповідно до загальних засад кримінального провадження встановлений ст.ст. 7, 9 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Звідси, оскільки вирок суду підлягає скасуванню, що збігається з вимогами апелянта, то апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 405, 407, п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу задовольнити.
Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 13.02.2020 стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді