Номер провадження: 11-сс/813/345/21
Номер справи місцевого суду: 509/362/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 січня 2021 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000073 від 23 липня 2020 року за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.185; ч.3 ст.204; ст.227 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 січня 2021 року було задоволено клопотання слідчого та накладений арешт на предмети вилучені 25 січня 2021 року під час проведення обшуку домоволодіння та приміщень до нього, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_10 , а саме на: ноутбук марки «АSUS» - 1шт., флеш пам`ять - 16 GВ у корпусі білого металевого корпусу; системний комп`ютерний блок чорного кольору у скляному корпусі з написом на передній панелі «SUBE» - 1шт.; корзиночні преси - 2 шт., картонний фільтр прес - 1 шт.; дробарня, якою здійснюється переробка винограду - 2 шт., ємкістю - 1 000 літрів , та одна ємкість 500 літрів; металева ємкість об`ємом 500 літрів; бочки пластмасові - 2 шт., по 200 літрів; пляшки одноразові ПЕТ 100 шт., ємкістю 1,5 літрів кожна; ящики з надписом «Нова пошта» - 5 шт.; квитанції нової пошти: 135; 9982; 9023; 18690; 312; 954; 523; 76; 9352; 17556; 7551; 7231; 8370; металеві ємкості ємкістю -1800 літрів - 3 шт., з виноматеріалом за номерами 34, 35, 36; корзиночний прес - 1 шт.; бочки дубові у кількості 8 шт., ємкістю - 400 літрів кожна з виноматеріалами, за номерами: 3, 17, 5, 4, 11, 21, 7, 2, 16; бочка дубова ємкістю 500 літрів № 21- з виноматеріалом; металеві «алюмінієві» ємкості у кількості 6 шт., для збродження та зберігання виноматеріалів, а саме: бочка № 39 ємкістю 10 000 літрів, заповнена наполовину виноматеріалом; бочка № 40 ємкістю 10 000 літрів - порожня; бочка № 46 ємкістю 5 000 літрів заповнена 1 500 літрів виноматеріалів; бочка № 35 ємкістю 7 000 літрів з 3 500 літрів виноматеріалами; бочка № 31 - ємкістю 10 000 літрів з 5 000 літрів виноматеріалу; бочка № 33 ємкістю 6 000 літрів з 4 000 літрів виноматеріалу, металева ємкість № 37 ємкістю 1 200 літрів, з 700 літрів виноматеріалами; бочки з виноматеріалами у кількості 11 шт., а саме: 3 бочки за номерами 29, 25, 30 по 900 літрів кожна; бочки № 19, 18, 28, 20, 23, 24, 22 по 500 літрів кожна; бочка № 9 ємкістю 350 літрів; бутель скляний ємкістю 50 літрів, в якому знаходиться спиртовмісна речовина 25 літрів; бутель ємкістю 50 літрів з виноматеріалом, в кількості 20 літрів; насос електричний «інертний» - 1 шт.; керхер 1 шт.; саморобний металевий куб для дистиляції виноматеріалів - 1шт.; пластикові бочки синього кольору - у кількості 2 шт., ємкість 120 літрів кожна, в одній знаходяться виноматеріали; пластикові бочки синього кольору -у кількості 2 шт. на 130 літрів кожна, в одній знаходяться виноматеріали; бочки дубові, дерев`яні з виноматеріалами: № 10, 26, 1, 13, 12, 14, 15, 6, 38, 27, 8, з яких 2 бочки по 250 літрів кожна, 7 бочок по 400 літрів, 1 бочка на 500 літрів; бочка № 27 з 30 літрів виноматеріалу, № 8 - 400 літрів виноматеріалу, № 38 - 400 л виноматеріалу, № 6 - 400 літрів виноматеріалу, № 13 - 250 літрів виноматеріалу, № 15 - 300 літрів виноматеріалу, № 14 - 500 літрів виноматеріалу, № 10 - 200 літрів виноматеріалу, № 26- 400 літрів виноматеріалу, № 12 - 250 літрів виноматеріалу, № 1 - 400 літрів виноматеріалу; 52 пляшки виноматеріалів закриті пластиковими кришками, у ПЕТ пляшках, ємкістю 1,5 літрів кожна.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді представник власника арештованого майна адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити їй строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого, а майно вилучене в ході проведення обшуку 25 січня 2021 року негайно повернути власнику.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначила про те, що власник арештованого майна ОСОБА_9 дізнався про існування оскарженої ухвали від 27 січня 2021 року лише 09 лютого 2021 року, коли повернувся з м.Київ, після чого його представник подала апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що у клопотанні слідчого, а також в ухвалі слідчого судді не зазначено, якими доказами підтверджуються доводи слідчого про те, що вилучені предмети відповідають критеріям майна, на яке відповідно до ч.1 ст.98 КПК України може бути накладений арешт.

Предметом злочинів за фактом вчинення яких проводиться досудове розслідування у даному кримінальному провадженні є коньячний спирт та небезпечна продукція у виді коньяку, виготовленого кустарним способом. При цьому продаж такої продукції було здійснено 31 серпня 2020 року. Проте під час обшуку у ОСОБА_9 вилучено та в подальшому накладено арешт на речі, які мають відношення до виготовлення та зберігання виноматеріалу. Представник власника майна звертає увагу на те, що в межах обшуку не було вилучено жодної речі, пов`язаної із процесом виготовлення коньяку та і самої речовини, схожої на коньяк. Наявність у ОСОБА_9 значної кількості виноматеріалу, а також обладнання для його виготовлення, пов`язано із функціонуванням фермерського селянського господарства «Діоніс» (зареєстрованого за місцем реєстрації ОСОБА_9 ). діяльність якого пов`язана з виготовленням вина «Миронівське», на яке у ОСОБА_9 наявний сертифікат якості. При цьому дії по виготовленню виноматеріалів не є предметом дослідження в межах даного кримінального провадження.

Крім того слідчим не було надано до суду доказів того, що вилучена слідчим комп`ютерна техніка містить інформацію, яка має значення для досудового розслідування та що ця інформація може бути використана як доказ.

Позиції учасників апеляційного провадження

Заслухавши доповідь головуючого судді, представника адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого про арешт майна, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.2 зазначеної норми права метою накладення арешту на майно є:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зі змісту клопотання слідчого про арешт майна убачається, що на теперішній час слідчим відділом відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000073 від 23 липня 2020 року за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.185; ч.3 ст.204; ст.227 КК України.

Вказане кримінальне провадження було розпочате за фактом крадіжки матеріальних цінностей у виді коньячного спирту з спиртосховищ ПрАТ «Одеський коньячний завод», які знаходяться за адресою: Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Транспортна 1, та за фактом подальшого введення в обіг (випуск на ринок України) небезпечної продукції у виді коньяку виготовленого кустарним шляхом, тобто такої продукції, що не відповідає вимогам щодо безпечності продукції, встановленим нормативно-правовими актами.

В ході досудового розслідування встановлено, що вказані злочини вчиняються на протязі тривалого часу наступними особами: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Зокрема вказані особи вчиняють крадіжки коньячного спирту з спиртосховищ ПрАТ «Одеський коньячний завод», кустарним шляхом в домашніх умовах виготовлюють коньяк та, в подальшому, за допомогою недержавних поштових операторів «Нова пошта», «Делівері», «Тайм», розповсюджують вказану продукцію по всій території України. Наявні випадки розповсюдження вказаної продукції особисто вказаними особами без допомоги поштових операторів, а саме за місцем мешкання, або завчасно узгодженому місці.

Вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185; ч.3 ст.204; ст.227 КК України вказаними особами, підтверджено показаннями свідків, рапортами працівників оперативних підрозділів УСБУ в Одеській області, матеріалами кримінального провадження.

Крім того, 31 серпня 2020 року співробітниками СБУ в Одеській області на виконання постанови про контроль за вчиненням злочину отримали добровільно наданий предмет у виді двох пластикових пляшок з рідиною, яка за кольором та запахом схожа на коньяк або коньячний спирт. Вказану рідину співробітникам оперативного підрозділу видав свідок, який замовив її в телефонному режимі у ОСОБА_9 . Вказані пляшки були без якихось-небудь маркувань та надписів. Крім того свідок повідомив, що раніше також купував у вказаних осіб вказану суміш, після вживання якої йому ставало зле.

В клопотанні про арешт майна слідчий зазначив про те, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що незаконні дії пов`язані з введенням в обіг небезпечної продукції у виді коньяку виготовленого кустарним шляхом, тобто такої продукції, що не відповідає вимогам щодо безпечності продукції, встановленим нормативно-правовими актами може призвести до її зникнення, втрати, зменшення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити в розслідуванні кримінального провадження, з метою всебічного, повного і неупереджено дослідження обставин кримінального провадження, у зв`язку із чим, просив накласти арешт на предмети вилучені 25 січня 2021 року під час проведення обшуку домоволодіння та приміщень до нього, розташованих за адресою: АДРЕСА_1

Оскарженою ухвалою слідчий суддя задовольнив клопотання про арешт майна та вказав про те, що вилучене майно відповідає критеріям ст.98 КПК України та має доказове значення у кримінальному провадженні.

Таким чином слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду та належним чином не дослідив обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема.

Апеляційний суд зазначає про те, що власнику арештованого майна ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000073 не було повідомлено про підозру.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні процесуальний статус ОСОБА_9 третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Частинами 1 та 2 ст.64-2 КПК України передбачено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Зі змісту вказаної норми права випливає, що з клопотанням про арешт майна, яке належить на праві власності ОСОБА_9 і, який не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, мав звертатись саме прокурор, а не слідчий.

Крім того кримінальне провадження №0000073 проводиться за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.185; ч.3 ст.204; ст.227 КК України.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не зміг надати суду чітку відповідь про фактичні обставини кримінального провадження, зареєстрованого за ч.3 ст.185 КК України, а саме: час, місце, спосіб вчинення злочину, що є предметом цього злочину, хто є власником викраденого майна, яка його вартість, чи звертався власник із відповідною заявою про вчинення злочину, чи був він визнаний потерпілим.

Апеляційний суд зазначає, що в матеріалах провадження взагалі відсутні будь-які докази причетності ОСОБА_9 до вказаного кримінального провадження.

В клопотанні про арешт майна слідчий вказав про те, факт вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185; ч.3 ст.204; ст.227 КК України, в тому числі і ОСОБА_9 , підтверджується показаннями свідків, рапортами працівників оперативних підрозділів УСБУ в Одеській області.

Разом з тим вказані докази не були додані слідчим до клопотання про арешт майна.

До того ж апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що під час проведення обшуку не було вилучено жодної речі, пов`язаної із процесом виготовлення коньяку та і самої речовини, схожої на коньяк.

Слідчий суддя задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна не надав належної оцінки встановленим апеляційним судом обставинам, чим допустив неповноту судового розгляду, що, в свою чергу, призвело до невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім того ч. 3 ст.21 КПК України встановлено, що кожен мас право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В той же час, відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У даному кримінальному провадженні арештоване майно було тимчасово вилучено в порядку ст.168 КПК України під час проведення обшуку домоволодіння та приміщень до нього, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а тому слідчий суддя повинен був належним чином повідомити власника майна, або його представника про дату, час та місце розгляду клопотання слідчого про арешт майна.

Невиконання слідчим суддею приписів ст.172 КПК України щодо належного сповіщення про час та місце розгляду клопотання слідчого про арешт майна заінтересованих осіб призвело до порушення права вказаних осіб на доступ до справедливого суду, а отже слідчим суддею було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Також варто звернути увагу і на позицію Європейського суду з прав людини, що висловлена в рішенні по справі «Волохи проти України». В даному рішенні Суд наголошував на тому, що втручання органів виконавчої влади у права осіб має підлягати ефективному контролю, який зазвичай має здійснюватись судовим органом, щонайменше як останньою інстанцією, оскільки судовий контроль надає найбільші гарантії незалежності, безсторонності та здійснення належного провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до пунктів 1) та 2) ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Крім того відповідно до п.3) ч.1 ст.409, ст.412 КПК України підставою для скасування

або зміни судового рішення є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону,

які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційний суд вважає, що під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду, не дослідив обставини кримінального провадження та не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновок про наявність правових підстав для накладення арешту на майно, вилучене під час проведення невідкладно огляду.

Зазначені висновки не підтверджується доказами дослідженими під час апеляційного розгляду, а тому апеляційний суд вважає, що слідчий суддя допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до положень статей 409-412 КПК України є підставою для скасування ухвали слідчого суді та постановлення нової ухвали, якою слід відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, а вилучене майно підлягає поверненню його власнику.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 405, 407, 409, 410, 411, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 січня 2021 року, якою було задоволено клопотання слідчого та у кримінальному провадженні №0000073 накладений арешт на предмети вилучені 25 січня 2021 року в ході проведення обшуку домоволодіння та приміщень до нього, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_10 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_17 про арешт майна вилученого вилучені 25 січня 2021 року під час проведення обшуку домоволодіння та приміщень до нього, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_10 , зазначеного в протоколі обшуку від 25 січня 2021 року.

Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000073 від 23 липня 2020 року негайно повернути вилучене майно власнику ОСОБА_9 , або уповноваженій ним особі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3