Справа № 645/1593/21
Провадження № 1-кп/645/487/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Харкова клопотання прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000962 від 04.05.2017 року за ч.1 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності,-

в с т а н о в и в:

Прокурор Немишлянського відділу Харківської міської прокуратури № 3 ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням та просила кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000962 від 04.05.2017 з кваліфікацією за ч. 1 ст.185 КК України - закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. В обґрунтування клопотання зазначила наступне: 02.04.2017 року приблизно о 18.30 год., ОСОБА_4 за адресою свого проживання АДРЕСА_1 , виявив відсутність своїх речей (ЖЄО № 8557 ). 04.05.2017 року відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 000962 за ч. 1 ст. 185 КК України. 06 травня 2017 року було допитано потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив про обставини вчинення щодо нього кримінального правопорушення. Так згідно протоколу допиту, 02.04.2017 року до нього звернувся невідомий чоловік який попросив переночувати у гр. ОСОБА_4 , на що останній погодився та дозволив чоловікові залишитися у нього в дома. На наступний день, коли гр. ОСОБА_4 пішов по своїх справах, вищевказаний чоловік вистрибнув через вікно та забрав з собою деякі речі які належали потерпілому ОСОБА_4 10.05.2017 року слідчим було надане доручення у порядку ст. 40 КПК України а саме: встановити свідків та очевидців скоєного правопорушення; встановити чоловіка на ім`я ОСОБА_6 та встановити місцезнаходження вище вказаного чоловіка; встановити місцезнаходження викраденого майна; перевірити місця збуту викраденого майна.

24 травня 2017 року було допитано свідка ОСОБА_7 , яка в ході свого допиту повідомила, що чоловіка на ім`я ОСОБА_6 вона знає не дуже давно, повідомила що він мешкав разом з нею та її чоловіком, також повідомила що він працював на мийці, та описала як виглядає чоловік.

31 травня 2017 року було допитано свідка ОСОБА_8 . В своєму допиті гр. ОСОБА_8 повідомила що в цей день вона знаходилася дома та прибиралася по квартирі, після чого побачила як якийсь невідомий чоловік вистрибнув квартири, що знаходиться поверхом вище, так як будинок в якому вона мешкає двох поверховий, у чоловіка з собою були якісь речі які саме вона не бачила, бачила лише чемодан, впізнати чоловіка вона повідомила що не зможе, так як бачила його зі спини.

Після чого, згідно клопотання, неодноразово слідчим було надано доручення в порядку ст. 40 КПК України, також надані запити до ломбардів міста Харкова, але ніяких результатів це не дало.

В матеріалах справи також мається висновок експерта № 2574 від 13.06.2017 згідно з якого було оцінено лише срібний ланцюжок який ніби то належав гр. ОСОБА_4 ,все інше судовий експерт оцінити не зміг оскільки у гр. ОСОБА_4 не має жодних документів на майно, яке ніби то в нього вкрали, у зв`язку з цим слідчий не зміг надати достатньо інформації експерту для проведення оцінки викраденого майна.

Прокурор зазначив, що з 01.07.2020 набрали чинності зміни до Кримінального процесуального кодексу України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-УІІІ від 22.11.2018. Відповідно до п. 1 ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону з дня набрання чинності цим Законом у кримінальних провадженнях про злочини, визначені як кримінальні проступки, в яких до дня набрання чинності цим Законом особам не повідомлено про підозру у вчиненні злочину, подальше досудове розслідування здійснюється в порядку, встановленому главою 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої ст. 284 КПК України, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

У відповідності до п.3-1 ч.І ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Згідно клопотання прокурора, останній зазначає, що у кримінальному провадженні проведено необхідні оперативно - розшукові заходи та слідчі дії, однак встановити особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення не вдалось, підозра жодній особі вручена не була. Підстав для зупинення перебігу строку давності немає.

Згідно положень ч.2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Встановлено, що кримінальне правопорушення було вчинене 27.11.2015 року з попередньою правовою кваліфікацією - ч.І ст.185 КК України, яке на час складання клопотання є кримінальним проступком.

Таким чином, згідно поданого клопотання, під час досудового розслідування особу, яка вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні № 0000962 не встановлено, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився, вказане кримінальне правопорушення не є особливо тяжким злочином проти життя чи здоров`я особи та не є злочином, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, що є підставою для закриття кримінального провадження згідно п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Також, речові докази та документи, долю яких необхідно вирішити судом на підставі ст. 100 КПК України, під час ухвалення рішення, яким закінчується кримінальне провадження, відсутні.

Прокурор в судовому засіданні вважав клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, просив його задовольнити.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, вважав його необргунтоуваним та вказав, що органами досудового розслідування не було вжити всіх необхідних заходів для розкриття кримінального правопорушення, його клопотання залишилися нерозглянутими.
Вислухавши пояснення прокурора, потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для закриття зазначеного кримінального провадження, з огляду на таке.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування вчинені наступні дії: допитано потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , надано ряд доручень в порядку ст. 40 КПК України, які залишились не виконаними.

Постановою слідчого СВ Немишлянського ВП ГУМВСУ в Харківській області від 30.06.2020 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000962 від 03.05.2017 року було закрите зі встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Постановою першого заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 3 від 02.09.2020 року постанова слідчого СВ Немишлянського ВП ГУМВСУ в Харківській області від 30.06.2020 року була скасована. Також були надані вказівки по кримінальному провадженню № 0000962, а саме: допитати в якості свідка ОСОБА_9 щодо проживання у ОСОБА_4 та за фактом зникнення майна, належного останньому; встановити особу та допитати в якості свідка ОСОБА_10 щодо обставин проживання маловідомого ОСОБА_6 за місцем мешкання останнього; провести впізнання за фотознімками ОСОБА_9 зі свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 ; встановити інших сусідів, мешканців будинку, та допитати останніх в якості свідків за фактом подій, які відбувались 05.04.2017; додатково допитати в якості потерпілого ОСОБА_4 з метою встановлення номеру мобільного телефону, що належав малознайомому ОСОБА_6 ; у разі встановлення номеру телефону малознайомого ОСОБА_6 , звернутись до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до інформації, яка перебуває у володінні операторів мобільного зв`язку, з метою встановлення місцезнаходження останнього 05.04.2017.

Як свідчать матеріали досудового розслідування жодної вказівки виконано не булою.

Суд констатує, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження фактично не здійснювалося. Належні та ефективні заходи спрямовані на розкриття вказаного кримінального правопорушення не були здійснені. Досудове розслідування та процесуальне керівництво з боку прокурора були неналежними.

Статтею 9 Конституції України передбачено: чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України N 475/97-ВР від 17 липня 1997 р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 до Конвенції" Верховна рада України ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., підписану від імені України 9 листопада 1995 р. (далі Конвенція).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" N 3477-IV від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 9 ч. 4 КПК України передбачено: кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З огляду на досудове розслідування кримінального провадження за № 0000962 від 03.05.2017 року, суд вважає, що його розслідування не може відповідати вимозі ефективності.

Крім того, прокурор, який звертається із вказаним клопотанням і призначений у кримінальному провадженні жодних процесуальних рішень, вказівок на розкриття вказаного злочину не приймав.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі "Євген Петренко проти України" (заява N 55749/08 від 29.01.2015 року) п. 65 "…для того, щоб розслідування могло вважатися "ефективним", воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості". Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини "Юрій Іларіонович Щокін проти України" від 03.10.2013 року, заява N 4299/03 "…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. вищезгадані рішення у справах "Начова та інші проти Болгарії" (Natchova et autres c. Bulgarie), пункт 113, та "Рамсахай та інші проти Нідерландів" (Ramsahai et autres c. Pays-Bas), пункт 324).

Тобто, з викладеного вбачається, що у кримінальному провадженні слідчим не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України. А прокурор, не дивлячись на вказані обставини, направив до суду клопотання про закриття кримінального провадження.

Суд вважає, що використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства" як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження за № 0000962 від 03.05.2017 року шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить вимогам ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усталеній практиці Європейського суду з прав людини, завданням та загальним засадам, встановленим чиним КПК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у закритті, матеріали кримінального провадження підлягають поверненню до Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова для організації проведення досудового розслідування.
На підставі викладеного, керуючись вимогами п. 3-1 ч. 1, п. 1-1 ч. 2 ст.284, п. 2 ч. 3 ст.314, ст.ст.369 - 372,376,392,395 КПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова про закриття кримінального провадження № 0000962 від 04.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 185 КК України на підставі п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити.

Кримінальне провадження № 0000962, за ознаками складу кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 185 КК України - повернути прокурору для продовження досудового розслідування.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя