Єдиний унікальний номер судової справи 201/3130/21
Номер провадження 1-кп/201/627/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі питання доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого в рамках кримінального провадження, внесеному 04 лютого 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження, внесене 04 лютого 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України судом поставлено на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під вартою до спливу двомісячного терміну.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловив думку про доцільність продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останні обґрунтовано підозрюються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від чотирьох до шести років, а тому є підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, вказав, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 раніше судимі, у них відсутні міцні соціальні зв`язки, постійне місце роботи та джерело доходу, а тому останні можуть вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом із цим, прокурор вважав позицію сторони захисту, яка посилаючись лише на покази допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 , стверджувала про недоведеність факту причетності обвинуваченого ОСОБА_6 до інкримінованого злочину, передчасною, адже, у судовому засіданні не досліджувалися письмові докази сторони обвинувачення, у тому числі, і відеозапис з камер відеоспостереження, розміщених у магазині, виходячи з яких, на переконання останнього, є достатньо підстав на підтвердження винуватості ОСОБА_6 .

Таким чином, на думку прокурора, враховані під час застосування та подальшого продовження строку дії запобіжного заходу ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати, а тому є доцільним продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на 60 днів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи свою позицію тим, що заявлені прокурором ризики втратили свою актуальність на даний час, а, з урахуванням наданих потерпілим у судовому засіданні показів, причетність його підзахисного до вчинення інкримінованого злочину не доведена, а тому просив змінити застосований до його ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. При цьому, посилався на те, що ОСОБА_6 тривалий час проживає у цивільному шлюбі і має на утриманні трьох малолітніх дітей, що вказує на наявність у нього міцних соціальних зв`язків. Також зауважив, що, виходячи із показів допитаного у судовому засіданні потерпілого, його підзахисний не причетний до вчинення інкримінованого злочину.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на недоведеність заявлених прокурором ризиків, а тому просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши доводи прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, під час досудового розслідування на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2021 року до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 04 квітня 2021 року із правом внесення застави у розмірі 113 500 гривень, який в подальшому був неодноразово продовжений.

Оцінюючи обґрунтування сторони обвинувачення на підтвердження продовження існування наведених прокурором ризиків, суд приходить до висновку, що враховані при застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики можливих спроб останнього переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшилися на час розгляду питання доцільності продовження тримання останнього під вартою, і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до шести років.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Поряд із цим, судом враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності та був засуджений, не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу.

А отже, наведені дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на існування ризиків можливих спроб ОСОБА_4 переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, ступень яких є досить високою.

Таким чином, суд погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність продовження існування цих ризиків доведеними у повній мірі.

Оцінюючи обґрунтування сторони обвинувачення на підтвердження продовження існування наведених прокурором ризиків, суд приходить до висновку, що враховані при застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики можливих спроб останнього переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшилися на час розгляду питання доцільності продовження тримання останнього під вартою, і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до шести років.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Поряд із цим, судом враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності та був засуджений, не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу.

А отже, наведені дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на існування ризиків можливих спроб ОСОБА_6 переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, ступень яких є досить високою.

Таким чином, суд погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність продовження існування цих ризиків доведеними у повній мірі.

При цьому, твердження захисника ОСОБА_7 стосовно недоведеності факту причетності обвинуваченого ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого злочину, суд вважає їх хибними та такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, адже відповідно до вимог ст. 368 КПК України питання щодо винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину вирішується судом лише після дослідження всіх наданих сторонами обвинувачення та захисту доказів в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку.

Також, суд не приймає до уваги доводи захисника ОСОБА_7 стосовно наявності у його підзахисного ОСОБА_6 на утриманні сім`ї та трьох неповнолітніх дітей, оскільки стороною захисту на підтвердження таких доводів не надано жодних доказів, у тому числі, свідоцтво про укладання шлюбу та народження дітей.

А отже, за наведених обставин, суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено факт наявності у обвинуваченого ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків.

З урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 та ОСОБА_6 інкримінованого правопорушення, вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченими злочину, тяжкості покарання, що загрожує останнім, у разі визнання їх винуватими, суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, що виправдовує продовження найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальнодоступних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому саме такий запобіжний захід є співмірним у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд не знаходить підстав для скасування або зміни застосованого до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому зважаючи на те, що строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою закінчується 20 серпня 2021 року, вважає за доцільне продовжити тримання останніх під вартою строком на 60 днів до 07 жовтня 2021 року.

В той же час, продовжуючи обвинуваченим строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення та обставини правопорушення, суд вважає, що розмір застави, визначений у попередніх судових рішеннях у сумі 113 500,00 гривень, належним чином забезпечить виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 199, 331, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 07 жовтня 2021 року.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою, є 07 жовтня 2021 року.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 113 500,00 (сто тринадцять тисяч п`ятсот) гривень.

Встановити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_4 або іншою фізичною чи юридичною особою № UA 0017442 в ГУДКСУ м. Києва, отримувач територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі 113 500,00 (сто тринадцять тисяч п`ятсот) гривень, ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 , зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою суду та покласти на нього обов`язки не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу прокурора або суду, повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі не з`явлення його за викликом до суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 07 жовтня 2021 року.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою, є 07 жовтня 2021 року.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу у розмірі 113 500,00 (сто тринадцять тисяч п`ятсот) гривень.

Встановити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_6 або іншою фізичною чи юридичною особою № UA 0017442 в ГУДКСУ м. Києва, отримувач територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі 113 500,00 (сто тринадцять тисяч п`ятсот) гривень, Ріста ОСОБА_9 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 , зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою суду та покласти на нього обов`язки не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу прокурора або суду, повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що у разі не з`явлення його за викликом до суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 17 годині 45 хвилин 09 серпня 2021 року.

Суддя: ОСОБА_1