Справа № 750/6448/20
Провадження № 1-кп/750/73/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5

представника

потерпілої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003185 від 12.05.2020 відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, розлученого, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, без постійного місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

12.05.2020 близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, діючи умисно та, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю та, бажаючи їх настання, умисно наніс не менше одного удару лезом ножа в область живота та не менше двох ударів лезом ножа в область лівої пахової ділянки та лівої кисті ОСОБА_9 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: по одному поверхневому колото-різаному пораненню лівої пахової ділянки та лівої кисті, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням кишківника, яке відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, від якого ОСОБА_9 помер.

Смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 10.15 год. в реанімаційному відділенні КНП «ЧМЛ № 3» внаслідок поліорганної недостатності, яка виникла внаслідок кровотечі, спричиненої проникаючим пораненням живота з ушкодженням передньої черевної стінки, великого сальника, кишківника та лівого великого поперекового м`яза.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні вину визнав частково та пояснив, що тілесні ушкодження наніс ОСОБА_9 при перевищенні меж необхідної оборони, вважає, що його дії слід кваліфікувати за ст. 118 КК України. Відповідно до показань обвинуваченого, 12.05.2020 він перебував у квартирі, що належить ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 . Вони проживали та працювали разом. Того дня обвинувачений та ОСОБА_9 вживали спиртні напої та дивились телевізор. Між ними раптово виник конфлікт, причин якого обвинувачений не пам`ятає. В ході конфлікту ОСОБА_9 вдарив обвинуваченого по голові скляним стаканом, коли останній хотів схопити пляшку, ОСОБА_9 почав бити його кулаками по руках, при цьому погрожував вбивством. Обвинувачений сприйняв цю погрозу реально і злякався за своє життя, оскільки ОСОБА_9 був молодший, фізично сильніший та займався раніше кікбоксингом. До цього ОСОБА_9 неодноразово бив обвинуваченого. За таких обставин, обвинувачений схопив рукою кухонний ніж, що лежав на табуретці біля телевізора, та наніс ним один удар в живіт ОСОБА_9 . Коли обвинувачений побачив сліди крові в області черевної порожнини ОСОБА_9 , то схопив його під руку і повів на вулицю, посадив на лавку біля під`їзду і побіг стукати в двері сусідам, щоб вони викликали карету швидкої допомоги. Після її приїзду лікарі госпіталізували ОСОБА_9 , а обвинувачений повернувся до квартири та ліг спати. Через кілька годин приїхали працівники поліції і затримали його. Цивільний позов потерпілої обвинувачений не визнав в повному обсязі, вважає що не заподіяв їй жодної моральної шкоди, так як потерпіла та ОСОБА_9 , який був її братом, перебували у конфліктних відносинах через поділ спадщини та тривалий час не спілкувались.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини в умисному заподіянні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть, його вина у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю підтверджується, а його доводи спростовуються, наступними доказами.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що загиблий ОСОБА_9 був її рідним братом. Він проживав поверхом нижче її за адресою: АДРЕСА_1 . Він звільнився з місць позбавлення волі і проживав один в квартирі, яку йому купила родина. Останній раз потерпіла спілкувалась з ОСОБА_9 в 2017 році. Між ними існував конфлікт з приводу поділу спадкового майна. Потерпіла повідомила, що за життя брат зловживав алкоголем. Про те, що брат помер вона дізналась від доньки через місяць після його смерті. Цивільний позов підтримала, наполягала на його задоволенні. При визначенні міри покарання обвинуваченому покладалась на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що мешкає в АДРЕСА_3 на першому поверсі. Покійний ОСОБА_9 проживав на другому поверсі. 12.05.2020 свідок знаходилась вдома. Після обіду вона чула, що хтось стукає та дзвонить у двері по всьому поверху. Коли підійшла до вхідних дверей, то почула як чийсь чоловічий голос говорить про ножове поранення і просить викликати швидку допомогу. Свідку відомо, що ОСОБА_9 жив один, вона з ним не спілкувалась. Обвинуваченого раніше бачила біля будинку разом з ОСОБА_9 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснила, що працює фельдшером виїзної бригади екстреної медичної допомоги. 12.05.2020 вона перебувала на чергуванні з лікарем ОСОБА_12 . Після обіду був виклик за адресою: АДРЕСА_1 , пов`язаний з ножовим пораненням. Після прибуття бригади за викликом свідок побачила біля під`їзду двох чоловіків. Один з них знаходився на скамейці, у нього було виявлено ножове поранення у черевну порожнину, другий знаходився поруч, ним є обвинувачений. В обох чоловіків були ознаки сильного алкогольного сп`яніння. У обвинуваченого на одязі були сліди крові. Потерпілий перебував у свідомості і його було доставлено в хірургічне відділення ЧМЛ № 3.

Окрім зазначеного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 також підтверджується наданими прокурором та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

-рапортом про прийняття повідомлення на службу «102» від 12.05.2020 про доставляння до приймального відділення ЧМЛ № 3 ОСОБА_9 з колото-різаною раною передньої черевної стінки;

-рапортом про прийняття повідомлення на службу «102» від 13.05.2020 про смерть в реанімації ЧМЛ № 3 ОСОБА_9 , який був доставлений напередодні з діагнозом колото-різана рана передньої черевної стінки;

-протоколом огляду місця події від 12.05.2020 за адресою АДРЕСА_4 , під час якого було виявлено та вилучено змиви речовини бурого кольору;

-протоколом огляду місця події від 12.05.2020, проведеного в Чернігівській міській лікарні № 3, під час якого було виявлено та вилучено одяг потерпілого, а саме: штани, піджак, кепку, футболку з пошкодженням у вигляді порізу тканини, теніску з пошкодженнями у вигляді порізу та предмет ззовні схожий на ніж;

-протоколом огляду місця події від 12.05.2020 за адресою АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено предмет зовні схожий на ніж, п`ять предметів, зовні схожих на ножі, сумку зі слідами речовини бурого кольору, подушку зі слідами речовини бурого кольору;

-висновком експерта № 446 від 13.05.2020, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_9 стала поліорганна недостатність, яка розвинулась внаслідок кровотечі, спричиненої проникаючим пораненням живота з ушкодженням передньої черевної стінки, великого сальника, кишківника та лівого великого поперекового м`яза, а заподіяні йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран утворились від дії предмета з колюче-ріжучими властивостями, при цьому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран утворились не менше, як від трьох травмуючих дій предмета з колюче-ріжучими властивостями, що спростовує твердження обвинуваченого, про заподіяння ним потерпілому лише одного удару ножем;

-висновком експерта № 262 від 13.05.2020, відповідно до якого у обвинуваченого ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження, у вигляді синців лівого та правого передпліч, тильної поверхні правої кисті, котрі виникли від дії тупих предметів та які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Проте, в даному висновку не зазначено жодних тілесних ушкоджень в області голови ОСОБА_8 , що спростовує його ствердження про нанесення йому ОСОБА_9 удару скляним стаканом;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 13.05.2020 за участю обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до якого, останній розповів та показав при яких обставинах потерпілому були нанесені тілесні ушкодження;

-висновком експерта № 56 (б) від 17.06.2020, відповідно до якого на наданому на дослідження предметі, зовні схожим на ніж, виявлені сліди крові, які можуть походити від ОСОБА_9 ;
-висновком судово-психіатричного експерта № 299 від 09.06.2020, відповідно до якого ОСОБА_8 за своїм психічним станом на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється міг усвідомлювати свої дії та керувати ними;

-протоколом про результати проведення аудіо -, відео контролю особи від 24.06.2020 та стенограмою розмови ОСОБА_8 з іншою особою в камері ІТТ, в ході проведення яких були отриманні відомості, що вказують на причетність ОСОБА_8 до заподіяння потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень;
-випискою із медичної картки амбулаторного хворого № 818 від 12.05.2020, відповідно до якої у ОСОБА_8 були виявлені психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, гостра інтоксикація;

-та іншими доказами, що були надані суду та досліджені у судовому засіданні, які, хоча й не мають доказів стосовно обставин та подій, але підтверджують належність і допустимість вищевказаних доказів.
Сторона захисту наполягала на перекваліфікації інкримінованого обвинуваченому злочину на ст. 118 КК України, а саме на умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони. Проте, на відміну від умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 121 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 118 КК України, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Закріплене в ст. 36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (ч. 3 ст. 27 Конституції України).

Згідно із ч. 1 статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч. 3 ст. 36 КК України).

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

Втім, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

Дослідивши всі обставини скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що при його вчиненні, він не перебував у стані необхідної оборони, оскільки не встановлено наявності всіх умов, визначених ст. 36 КК України.

Оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні та перевірені докази, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_8 діяння повністю доведено та правильно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.
Разом з тим, такі обставини, що пом`якшують покарання і зазначені в обвинувальному акті, як щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки обвинувачений ОСОБА_13 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково, а також надавав покази, які не відповідають обставинам події, з метою уникнення відповідальності за скоєне, а тому при призначенні покарання вказані обставини не повинні враховуватись.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України судом визнано вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного його вік, сімейний стан, стан здоров`я, наявність у обвинуваченого ряду тяжких хвороб, які підтвердженні медичною документацією, соціальну характеристику, відсутність обставини, які пом`якшують покарання, а також обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, думку потерпілої щодо призначення обвинуваченому міри покарання, у зв`язку з чим суд доходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.
Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 на суму 100000 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, на що вказує й постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

За роз`ясненнями вищезазначеної постанови Пленуму Верховного суду України, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю, розмір відшкодування якої визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоров"я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Тому, враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, судом встановлено наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями відповідача і шкодою, заподіяною позивачу та наявністю вини відповідача у заподіянні цієї шкоди, характер немайнових втрат, яких вона понесла, зокрема стан її здоров`я, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також враховуючи, що потерпілій дійсно була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних та фізичних стражданнях, а також з врахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають задоволенню в розмірі 10000 грн.
Процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування в розмірі 25 714 грн 76 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим за ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання час його перебування під вартою та рахувати початок строку відбування покарання з 12.05.2020.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 25 714 грн 76 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 10000 (десять тисяч) грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Скасувати арешт, накладений згідно ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.05.2020.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

змиви речовини бурого кольору, штани синього кольору, піджак зеленого кольору, кепку зеленого кольору, футболку бежево-зеленого кольору, теніску зеленого кольору, предмет зовні схожий на ніж, сумку зі слідами речовини бурого кольору, п`ять предметів зовні схожих на ножі, подушку зі слідами речовини бурого кольору, светр смугастий фіолетового кольору, змиви з рук, зрізи нігтьових пластин, сліди рук та долонь перенесені на дактилокартку, зрізи з нігтьових пластин трупа ОСОБА_9 , джинси синього кольору, спортивну куртку сірого кольору, пару кросівок біло-сірого кольору, зразки крові обвинуваченого ОСОБА_8 знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1