Єдиний унікальний № 500/192/19
Провадження № 1-кп/946/125/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

24 лютого 2021 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у м. Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002938, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, працюючого за наймем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

24.12.2012 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 115, ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК), на підставі ст. 70 КК до 10 років позбавлення волі, звільненого 30.12.2016 р. за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК,

сторона обвинувачення: прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
сторона захисту: обвинуваченийОСОБА_3 , захисниця ОСОБА_7 ,
інші учасники судового провадження: потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілі юридичні особи: ТОВ «АТБ-маркет» (представник ОСОБА_10 ), ТОВ «РУШ» (представниця ОСОБА_11 ), ПП «Таврія Плюс» (представник ОСОБА_12 ), ТОВ «КОРОНА-ПЛЮС» (представник ОСОБА_13 ), представниця персоналу органу пробації ОСОБА_14 .

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та представники потерпілих юридичних осіб ТОВ «АТБ-маркет», ТОВ «РУШ», ПП «Таврія Плюс», ТОВ «КОРОНА-ПЛЮС» у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення неодноразово повідомлялися належним чином, що підтверджується довідками про доставку судових повісток про виклик до суду в електронній формі через SMS-повідомлення, потерпілий ОСОБА_8 , представники ТОВ «АТБ-маркет», ТОВ «КОРОНА-ПЛЮС», ТОВ «РУШ», ПП «Таврія Плюс» звернувся до суду із заявами, якими просили провести судовий розгляд без їх участі. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та представників потерпілих юридичних осіб ТОВ «АТБ-маркет», ТОВ «РУШ», ПП «Таврія Плюс», ТОВ «КОРОНА-ПЛЮС» з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), дійшов висновку про проведення судового розгляду без їх участі.

У судове засідання також не з`явилася представниця персоналу органу пробації ОСОБА_14 , про дату, час та місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання повідомлення. Відповідно до ч. 3 ст. 327 КПК, неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_3 у м. Ізмаїл Одеської області, переконуючись у відсутності сторонніх осіб, які б могли помітити та перешкодити його кримінально протиправним діям, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, розуміючи, що посягає на чужу власність, передбачаючи що своїми діями спричиняє матеріальну шкоду, вчинив крадіжки чужого майна за обставин, що будуть наведені нижче. Після чого з місця скоєння кримінальних правопорушень зникав, завдавши шкоду потерпілим на суму вартості майна, яким заволодів, а викраденим майном розпоряджався на власний розсуд.

1.Так, 10 листопада 2018 року в нічний час доби, точний час не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу таємно викрав велосипед торгової марки «Спорт шосе» темно синього кольору, який належить потерпілому ОСОБА_8 вартістю 2 600 грн.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
2.Далі, 17 січня 2019 року приблизно о 15:30 годині ОСОБА_3 , перебуваючи в торговому приміщені магазину «Продукти - 1046» ТОВ «АТБ-маркет», розташованого по вул. Пушкіна, 55, діючи повторно, підійшов до торгової вітрини із спиртними напоями, звідки таємно викрав одну пляшку віскі торгової марки «Label 5» ємкістю 0,7 л вартістю 296,90 грн., яку поклав до свого пакету, далі підійшов до торгової вітрини з шоколадом, звідки таємно викрав п`ять шоколадок торгової марки «Milka» 300 г, вартість одної складає 84,80 грн., загальною сумою 389,00 грн., які поклав також у пакет, чим спричинив потерпілій юридичній особі ТОВ «АТБ-маркет» матеріальну шкоду на загальну суму 685,90 грн.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
3.Далі, 18 січня 2019 року приблизно о 14:30 годині ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні магазину «EVA» № 461 ТОВ «РУШ», розташованого на проспекті Миру, 20, діючи повторно, таємно викрав з торгового стелажу з парфумами чоловічу туалетну воду марки «Versace Pour Homme» вартістю 1 699,00 грн., яку заховав у свій головний убір, який тримав в руках, чим спричинив потерпілій юридичній особі ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
4.Крім того, 27 січня 2019 року приблизно о 13:00 годин ОСОБА_3 , перебуваючи в торговому приміщені магазину ПП «Таврія-Плюс», розташованому по АДРЕСА_4 , діючи повторно, підійшов до торгової вітрини із шоколадом, звідки таємно викрав п`ять шоколадок торгової марки «Milka» 300 г, вартість одної складає 105,97 грн., на загальну суму 529,85 грн. та заховав їх під свою куртку, чим спричинив потерпілій юридичній особі ПП «Таврія-Плюс» матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
5.Далі, 28 січня 2019 року приблизно о 16:47 годині ОСОБА_3 , перебуваючи в торговому приміщені магазину «Апететит-1» ТОВ «КОРОНА-ПЛЮС», розташованому на проспекті Суворова, 67, діючи повторно, підійшов до торгової вітрини із шоколадом, звідки таємно викрав п`ять шоколадок торгової марки «Milka» 300 г, вартість одної складає 82,08 грн., на загальну суму 410,40 грн., та одну шоколадку торгової марки «Milka» 300 г вартістю 73,63 грн., а всього на загальну суму 484,03 грн., та заховав їх під свою куртку, чим спричинив потерпілій юридичній особі ТОВ «КОРОНА-ПЛЮС» матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
6.Також, 06 червня 2019 року приблизно о 07:00 годині ОСОБА_3 , через дірку, яка була в стіні, проник до приміщення сараю домоволодіння АДРЕСА_5 , звідки, діючи повторно, таємно викрав наступне майно: пластикову бочку ємкістю 100 л вартістю 300 грн.; бочку з нержавіючої сталі ємністю 170 л вартістю 1 000 грн.; бочку з нержавіючої сталі ємністю 170 л вартістю 560 грн.; 30 л домашнього вина особистого приготування вартістю 20 грн. за 1 л на загальну суму 600 грн.; дві скляні пляшки ємністю 0,5 л з самогоном особистого приготування вартістю 100 грн. за 0,5 л на загальну суму 200 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2 660 грн.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Статті (частини статті) КК, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений
7.При визначенні частини статті Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 , суд враховує те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII), що набирав чинності з 01.07.2020 р., до абз. 2 ч. 1 ст. 185 КК були внесені зміни, та кримінальна відповідальність за цією нормою частково пом`якшена, а частково посилена, оскільки вилучене покарання у виді позбавлення волі та додане покарання у виді обмеження волі, але разом з цим підвищений розмір штрафу.

8.Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Згідно ж ч. 3 ст. 5 КК, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

9.Отже, з урахуванням того, що Закон №2617-VIII частково пом`якшує, а частково посилює кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 185 КК, а також того, що кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК було вчинене ОСОБА_3 до набрання вказаним законом чинності, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 4, ч. 3 ст. 5 КК, суд вважає за необхідне при ухваленні вироку відносно ОСОБА_3 керуватися положеннями ч. 1 ст. 185 КК в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» від 04.06.2009 р. №1449-VI (далі Закон №1449-VI), чинної на час вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, з урахуванням змін, внесених Законом №2617-VIII, тільки в частині пом`якшення кримінальної відповідальності.

Кримінальний кодекс України
«Стаття 185. Крадіжка (в редакції Закону №1449-VI)
1. Таємне викрадення чужого майна (крадіжка)
карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.
2. Крадіжка, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб,
карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.»
«Стаття 185. Крадіжка (в редакції Закону №2617-VIII)

1. Таємне викрадення чужого майна (крадіжка)
карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

2. Крадіжка, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб,
карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
10.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК. Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальних актах, правильно розуміє зміст цих обставин, а також того, що у суду не виникли сумніви у добровільності позиції учасників судового провадження, суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого, щодо заходів забезпечення кримінального провадження та процесуальних витрат. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

11.Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. У ході судового розгляду він розповів про обставини кримінальних правопорушень та щиро розкаявся в їх вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальних актах, зокрема, перелік та вартість майна, яким він заволодів. Так, обвинувачений пояснив, що він викрав велосипед з вулиці, потерпілого він не знав, близько через місяць повернув його, після цього з магазину «АТБ» викрав пляшку віскі та п`ять шоколадок, які вжив, після цього з магазину «EVA» викрав туалетну воду для власних потреб, далі з магазину «Таврія-В» він викрав п`ять шоколадок для власного вживання, з магазину «Апетит-1» викрав шість шоколадок, які також вжив. При цьому він не знав, що в магазинах ведеться відеоспостереження. Частково він відшкодував шкоду по мірі своєї можливості. Далі, по вул. Осипенко із занедбаного сараю, в якому був отвір та до якого був вільний доступ, він викрав бочки та алкогольні напої. При цьому він виносив бочки за декілька разів. Частину бочок продав, а частину повернув. Після звільнення з місць позбавлення волі у нього була робота та він не мав потреби в коштах, але коли став підтримувати стосунки з особами поганої поведінки, почав вчиняти вказані крадіжки. Але з того часу пройшло майже два роки, після того часу він перестав спілкуватися з особами, які негативно на нього впливають, він зробив належні для себе висновки та твердо вирішив більше не вчиняти кримінальні правопорушення.

12.Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним кримінальних правопорушень, та кваліфікує його дії ч. 1 ст. 185 КК як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч. 2 ст. 185 КК як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
13.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Ці ж обставини, наведені і в усіх обвинувальних актах відносно ОСОБА_3 , як обставини, що пом`якшують його покарання. Суд також вважає можливим визнати як обставину, яка відповідно до ст. 66 КК пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , і добровільне часткове відшкодування завданих збитків.

14.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальних актах про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого ОСОБА_3 .

Мотиви призначення покарання
15.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

16.Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний кримінальний проступок та злочини середньої тяжкості.

17.За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_3 характеризується негативно, як особа, що веде антигромадський спосіб життя, та підтримує стосунки з особами, що також ведуть антигромадський спосіб життя (т. 1 а.п. 167).

18.Суд також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІ групи, у зв`язку з чим з 01.09.2019 р. перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення і отримує відповідну допомогу, що підтверджується відповідними довідками, наданими стороною захисту.

19.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як дуже високий. Орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе лише за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів (т. 2 а.п. 129 137).

20.При призначенні покарання обвинуваченому суд також враховує положення ч. 2 ст. 416 КПК, згідно яким при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

21.Застосовуючи вказану норму, суд враховує висновок, викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.12.2020 р. у справі № 444/2200/15-к, згідно якому незастосування судом першої інстанції при повторному розгляді кримінального провадження раніше застосованих положень про звільнення особи від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК, якщо вирок суду першої інстанції не був скасований за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, є порушенням вимог ч. 2 ст. 416 КПК у її взаємозв`язку зі ст. 421 КПК.

22.При цьому у вказаній справі Верховний Суд звернув увагу на те, що апеляційний суд скасував вирок місцевого суду і призначив новий розгляд у суді першої інстанції виключно з підстави, передбаченої п. 2 ч. 2 ст. 412 (судове рішення ухвалено незаконним складом суду) та з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК. При цьому, апеляційний суд у вказаній справі взагалі не розглядав доводів прокурора щодо необхідності застосування більш суворого покарання та неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання, обмежившись формальною вказівкою, що при призначенні покарання суду першої інстанції необхідно керуватися вимогами ст. 65 КК.

23.Повертаючись до розглядуваного провадження, слід зазначити, що попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.01.2020 р. обвинуваченому ОСОБА_3 було призначене покарання за ч. 1 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк один рік, за ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк три роки, та остаточно призначено покарання відповідно до ч. 1 ст. 70 КК у виді позбавлення волі на строк три роки, цим же вироком обвинувачений на підставі ст. 75 КК був звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на два роки з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК (т. 2 а.п. 50 51).

24.На вказаний вирок прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 та заступником прокурора Одеської області ОСОБА_15 були подані апеляційні скарги у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та собі обвинуваченого (т. 2 а.п. 54 59, 60 64). При цьому, як підставу невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та собі обвинуваченого, прокурори зазначали безпідставне застосування судом першої інстанції при призначення покарання положень ст. 75 КК та звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням.

25.Одеський апеляційний суд ухвалою від 22.09.2020 р. вказаний вирок суду скасований з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 409, ст. 412 КПК, тобто у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону (т. 2 а.п. 92 94). І хоча апеляційний суд і не посилався як на підстави для скасування вироку, що передбачені п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК, тобто у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та собі обвинуваченого, але в ухвалі була надана оцінка доводам прокурорів, наведених в апеляційних скаргах, щодо безпідставного застосування при призначенні покарання ОСОБА_3 положень ст. 75 КК, та з посиланням на ч. 2 ст. 415, ч.ч. 1, 2 ст. 416 КПК вказав, як на підставу для скасування вироку, окрім як інші наведені підставі, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, зокрема через м`якість призначеного судом покарання, у зв`язку із застосуванням положень ст. 75 КК. Так, оцінюючи доводи прокурорів, апеляційний суд зазначив, що погоджується з ними про безпідставне застосування при призначенні покарання ОСОБА_3 положень ст. 75 КК, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий за особливо тяжкий злочин, та висловив думку, що під час нового розгляду в суді першої інстанції, у разі доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, якщо за результатами нового судового розгляду не буде встановлено інших обставин, які пом`якшують покарання, призначене обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК слід вважати явно несправедливим через м`якість.

26.Таким чином, з урахуванням положень ч. 2 ст. 416 КПК, вищезазначеного висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.12.2020 р. у справі № 444/2200/15-к щодо застосування положень ч. 2 ст. 416 КПК, покарання, яке було призначене обвинуваченому ОСОБА_3 попереднім вироком суду у цьому кримінальному провадженні, а також підстави, з яких попередній вирок суду був скасований, що наведені в ухвалі Одеського апеляційного суду від 22.09.2020 р., на думку суду, при новому розгляді цього кримінального провадження, можливо вирішити питання про застосування чи незастосування положень ст. 75 КК, оскільки попередній вирок суду був скасований за апеляційною скаргою прокурорів, у тому числі у зв`язку з безпідставним застосуванням положень ст. 75 КК, тобто у зв`язку з необхідністю посилення покарання. Але, враховуючи, що в апеляційних скаргах прокурора не ставилося питання про м`якість призначеного ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень остаточного покарання у виді трьох років позбавлення волі, та в ухвалі Одеського апеляційного суду не містяться мотиви скасування вироку у зв`язку з явно несправедливим остаточним покаранням, призначеного ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень у виді трьох років позбавлення волі, через м`якість, то суд при повторному розгляді цього кримінального провадження позбавлений можливості посилити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків, та призначити йому покарання більш суворе, ніж позбавлення волі на строк три роки.

27.Отже, з урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , того, що він має не зняту та не погашену судимість за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, та вчинив шість нових умисних кримінальних правопорушень, у тому числі нетяжкі злочини, при цьому чотири з них він вчинив вже після надходження до суду для розгляду обвинувального акту стосовно першого кримінального правопорушення, а останній злочин після того, як до суду надійшли для розгляду інші два обвинувальні акти, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого та про його небажання ставати на шлях виправлення, з урахуванням негативної характеристики обвинуваченого, як за місцем проживання, так і органом пробації, високого ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та дуже високого ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, наявності обставин, що пом`якшують його покарання, того, що у нього відсутні обставини, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише з призначенням йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі, але в нижніх межах санкції, оскільки, на думку суду, призначення менш суворого покарання не досягне мети його застосування.

28.Встановлені судом обставини вказують про відсутність підстав та про недоцільність застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 положень як ст. 69, так і ст. 75 КК. І, хоча при ухваленні попереднього вироку судом не було враховано те, що обвинувачений ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи, але з огляду на встановлену судом суспільну небезпечність обвинуваченого його статус інвалідності не може бути підставою для застосування відносно нього положень ст.ст. 69, 75 КК, також підставою для цього не може бути і невчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень з 2019 року. Хоча з моменту ухвалення попереднього вироку, тобто з 22.01.2020 р., і пройшло більше, ніж один рік, а з моменту вчинення злочинів пройшов ще більш тривалий час, але обвинувачений ОСОБА_3 навіть не застосував спроб повністю відшкодувати завдані збитки, що також свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та усунути шкідливі наслідки, що настали внаслідок вчинених ним кримінальних правопорушень.

29.На думку суду, в даному випадку ОСОБА_3 слід призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у силу ст. 70 КК із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку
30.Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.08.2019 р. відносно ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк якого сплив 26.10.2019 р. Клопотань про застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

31.Згідно ч. 4 ст. 174 КПК, з набранням вироком законної сили слід скасувати накладені на підставі ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2018 р. та 11.06.2019 р. арешти, та майно, що було предметами кримінальних правопорушень, у силу п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК, слід повернути власникам, поновивши у них право розпоряджатися ним.

32.Накладені на підставі ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.01.2019 р., 29.01.2019 р., 08.02.2019 р. та 27.02.2019 р. арешти на диски з відеозаписами з камер відеоспостереження слід залишити без змін, та в силу п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК їх слід залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

33.У силу ч. 2 ст. 124 КПК з ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових товарознавчих експертиз № 389 Е від 27.12.2018 р. у сумі 572 грн., № 230 ТГ від 19.06.2019 р. у сумі 628,04 грн., а у загальному розмірі 1 200,04 грн.

Керуючись ст.ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:
1.ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК у редакції Закону №1449-VI, чинної на час вчинення діяння, з урахуванням змін, внесених Законом №2617-VIII, в частині, що частково пом`якшують кримінальну відповідальність, у виді арешту на строк один місяць;

за ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк один рік.

2.На підставі ст. 70 КК ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк один рік.

3.З набранням вироком законної сили з метою його виконання ОСОБА_3 затримати та взяти під варту, строк покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту.

4.З набранням вироком законної сили скасувати накладені на підставі ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2018 р. та 11.06.2019 р. арешти, та:

велосипед невстановленої марки темно-синього кольору, добровільно виданий ОСОБА_3 , залишити у власника потерпілого ОСОБА_8 , поновивши його право розпорядження;
дві скляні пляшки з самогоном з етикеткою «Медовуха» об`ємом 0,5 л та етикеткою «Краля» об`ємом 0,5 л, дві полімерні пляшки з-під пива «Львівське» об`ємом 2,4 л та «Жигулівське» об`ємом 2,5 л, дві пляшки прозорі без етикеток об`ємом 2 л, одну скляну пляшку з-під мінеральної води «Кривозерська» об`ємом 2 л, одну прозору пляшку об`ємом 6 літрів в середині яких мається вино, та які 10.06.2019 р. добровільно видав ОСОБА_3 , а також одну порожню металеву бочку з нержавіючої сталі об`ємом 170 л, добровільно видану 10.06.2019 р. ОСОБА_16 , залишити у власника потерпілого ОСОБА_9 , поновивши його право розпорядження.

5.Накладені на підставі ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.01.2019 р., 29.01.2019 р., 08.02.2019 р. та 27.02.2019 р. арешти залишити без змін, та залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання:

DVD-R диск з надписом «Axent» 4.7 GB з записом камери відеоспостереження з приміщення магазину «EVA» № 461, розташованого за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, проспект Миру, 20;

DVD-R диск з надписом «Axent» 4.7 GB з записом камери відеоспостереження з приміщення «АТБ маркет» магазину «Продукти 1046», розташованого за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Пушкіна, 55;

DVD-R диск з надписом «Axent» 4.7 GB з записом камери відеоспостереження з приміщення магазину «Апетит», розташованого за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, проспект Суворова, 67;

СD-R диск з надписом «VADEX» 700 МB з записом камери відеоспостереження з приміщення ПП «Таврія Плюс», розташованого за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. І.Франко, 5-б.

6.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у сумі 1 200,04 грн (одна тисяча двісті гривень 04 копійки).

7.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
8.Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.

9.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
10.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1