Справа № 472/311/21
Провадження №1-кп/472/57/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 року смт. Веселинове

Миколаївської області

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря
судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 смт. Веселинове Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 від 17.03.2021 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Билбасівка Слов`янського району Донецької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, без постійного зареєстрованого місця проживання, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15 жовтня 2009 року Алуштинським міським судом АР Крим за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 18.06.2010 року по відбуттю строку покарання;
- 16 грудня 2010 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 та ч. 1 ст. 263 КК України, на підставі ст.70 КК України - до 2 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 10.04.2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 23 дня;
- 13 березня 2013 року Красноградським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України - до 2 років 5 місяців обмеження волі;
- 10 жовтня 2013 року Гагарінським районним судом м. Севастополя за ч. 2 ст. 185 КК України -до 2 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України приєднано частково покарання за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 13.03.2013 року та призначено остаточне покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі;
- 20 жовтня 2014 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України - у виді одного року позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Гагарінського районного суду міста Севастополя від 10 жовтня 2013 року, та визначено остаточно 2 роки 1 місяць позбавлення волі;
- 22 липня 2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України - до 2-х років позбавлення волі;
- 23 березня 2017 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України - до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, на підставаі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22.07.2015 року, остаточно призначено покарання у виді 2-х років позбавлення волі. Звільнився 25.04.2017 року по відбуттю строку покарання;
- 06 листопада 2017 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, на підставі ст. 70 КК України - до 5 -ти років позбавлення волі; 03 березня 2021 року звільнений умовно-достроково, невідбута частина покарання складає 1 рік 06 місяців 17 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_4 ,
обвинувачений - ОСОБА_3 ,
захисник - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 17.03.2021 року о 09.40 годині ОСОБА_3 , маючи незняту і непогашену в законному порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, перебуваючи в центрі смт. Токарівка Вознесенського району Миколаївської області, помітив біля магазину "Любимий", який розташований по вул. Привокзальній, 6, велосипед "Азимут", який належить місцевій мешканці ОСОБА_6 . Маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та повторно, переслідуючи ціль незаконного збагачення та корисливий мотив, вчинив крадіжку велосипеду "Азимут" вартістю 1800,00 гривень.
Після вчинення крадіжки ОСОБА_3 з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 1800,00 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині за ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, суду показав, що в березні 2021 року він їхав на електричці до м. Одеса, щоб влаштуватись на роботу. На зупинці в смт. Токарівка він вийшов з електрички і пішов до місцевого магазину. Біля входу до магазину він примітив велосипед, який стояв поруч з магазином. Потім він зайшов до магазину. Після того, як він вийшов з магазину, він сів на велосипед, що не належав йому, і поїхав на ньому. Проїхав приблизно 10 км., зупинився та зрозумів, що вчинив злочин. Повернувся і став їхати назад. Невдовзі його зупинили якісь хлопці на автомобілі і він повернув їм велосипед. Через деякий час його затримали працівники поліції. у вчиненому злочині щиро кається.
Крім повного визнання вини, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
- Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.03.2021 року, відповідно до якого ст. слідчий Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 прийняв від ОСОБА_6 заяву про те, що 17.03.2021 року приблизно о 09.40 годині невстановлена особа, перебуваючи поряд з магазином "Любимий" за адресою: смт. Токарівка, таємно викрала велосипед сірого кольору, який належав їй.
- Протоколом огляду місця події від 17.03.2021 року та фототаблицею, яка додана до нього, відповідно до якого ст. слідчий Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 провів огляд місця події, яким встановив: місцем огляду є ділянка місцевості, яка розташована приблизно в 3-х метрах від вхідних дверей до магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", який розташований за адресою: вул. Привозальна, 6 смт. Токарівка Вознесенського району Миколаївської області. Ділянка, яка оглядається, розміром 2х2 метри, має ґрунтове покриття. Також біля ділянки та входу до магазину знаходиться поріг. Приблизно в 0,5 метрах від порогу знаходиться конструкція для збирання сміття.
- Згідно з заявою свідка ОСОБА_8 від 17.03.2021 року було долучено до матеріалів кримінального провадження велосипед марки "Азимут".
- Протоколом огляду предмета (велосипеда марки "AZIMUT ATTACK") від 17.03.2021 року та фототаблицею, яка додана до нього, відповідно до якого ст. слідчий Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 провів огляд предмета, яким встановив: предметом огляду є велосипед марки "AZIMUT ATTACK" фіолетово-зеленого кольору. Написи на рамі велосипеду виконано білими літерами на англійській мові. Велосипед має два колеса та дві педалі. Також на велосипеді є сидіння та кермо. При проведенні слідчої дії була присутня потерпіла ОСОБА_6 , яка в даному велосипеді впізнала свій велосипед за зовнішніми характеристиками.
- Даними постанови про визнання та долучення до кримінального провадження речових доказів від 17.03.2021 року, відповідно до якої ст. слідчим Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 визнано як речовий доказ велосипед марки "AZIMUT ATTACK", який передано на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_6
- Відповідно до товарознавчої експертизи (оцінки) по визначенню залишкової вартості майна від 17.03.2021 року ринкова вартість велосипеда марки "AZIMUT ATTACK" з врахуванням фізичного стану оцінюваного майна складає 1800,00 грн.
Отже, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, доведена, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, оскільки 17.03.2021 року ОСОБА_3 , з метою заволодіння чужим майном, повторно, діючи умисно, із корисливих спонукань та переслідуючи мету незаконного збагачення, перебуваючи в центрі смт. Токарівка Вознесенського району Миколаївської області, таємно викрав велосипед марки "AZIMUT ATTACK", спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 1800,00 гривень.
При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.
Згідно зі ст. 12 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 злочин відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки ОСОБА_3 висловлював в судовому засіданні жаль з приводу вчинення злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, судимості незняті та непогашені в установленому законом порядку, вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення, неодружений, не працює. Відповідно до довідки КНП "Обласна клінічна психіатрична лікарня м.Слов`янськ" №706 від 23.03.2021 року ОСОБА_3 неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні, отримував послугу з психіатричної допомоги.
На підставі наведеного, суд з урахуванням ступеня та характеру суспільної небезпечності вчиненого злочину, пом`якшуючої обставини, даних про особу обвинуваченого, вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
При застосуванні правил ст.71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст.71 КК України.
Згідно зі ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був засуджений 06 листопада 2017 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, на підставі ст. 70 КК України - до 5 -ти років позбавлення волі; 03 березня 2021 року звільнений умовно-достроково, невідбута частина покарання - 1 рік 06 місяців 17 днів.
Відповідно до ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Таким чином, враховуючи, що даний злочин ОСОБА_3 вчинив в період умовно- дострокового звільнення, не відбувши 1 рік 06 місяців 17 днів у виді позбавлення волі за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року, то суд вважає за необхідне на підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, вважаючи такий вид і міру покарання достатніми для його виправлення та перевиховання, не дивлячись на його непогашені та незняті судимості, з врахуванням того, що в судовому засіданні обвинувачений розкаявся, велосипед був повернутий потерпілій в справному стані, потерпіла ОСОБА_6 цивільний позов не пред`являла до обвинуваченого. 2 червня 2021 року подала заяву до суду, в якій просила розглядати справу у її відсутність та зазначила, що претензій до обвинуваченого не має.
Також, судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні процесуальних витрат не має, цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 не заявлявся.
Суд вважає, що відповідно до ст.100 КПК України речові докази у даному кримінальному провадженні: велосипед марки "AZIMUT ATTACK", який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити останній за належністю, як власнику майна.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили слід залишити попередній - у вигляді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 необхідно обчислювати з 17 березня 2021 року, тобто з дня фактичного затримання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 17 березня 2021 року, тобто з моменту фактичного його затримання.
Цивільний позов не було пред`явлено до обвинуваченого.
Речові докази у даному кримінальному провадженні: велосипед марки "AZIMUT ATTACK", який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити останній за належністю, як власнику майна.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній - у вигляді тримання під вартою.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, - не пізніше наступного дня після ухвалення судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1