В И Р О К
іменем України

24 березня 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
в складі: судді - ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження №0000026 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таранівка Чугуївського району Харківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 20.10.2000 вироком Ленінського міського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 140 КК України (1960 року) до 3 років позбавлення волі; 08.12.2004 вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч. З ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 24.06.2015 вироком Червонозавдського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 22.04.2020 вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України, до 3 місяців арешту, 11.11.2020 звільнений у зв`язку із відбуттям терміну покарання,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У перших числах серпня 2020 року, в денний час, ОСОБА_4 знаходячись у посадці поблизу вул. Зоряна с. Таранівка Чугуївського району Харківської області, виявив дикорослі рослини коноплі, які, з метою придбання наркотичних засобів для особистого вживання, без мети збуту, зірвав та переніс за місцем своєї реєстрації, до житлового будинку, що розташований на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим незаконно придбав наркотичний засіб, де залишив її з метою природного висушування. У подальшому частину вказаної коноплі подрібнив шляхом перетирання, тим самим незаконно виготовив наркотичний засіб, який став зберігати у житловому будинку за вищевказаною адресою для особистого вживання, без мети збуту, періодично вживаючи шляхом куріння за допомогою саморобного пристрою з частин полімерних пляшок- так званого «бульбулятора», який ОСОБА_4 зберігав за місцем мешкання, за вищевказаною адресою.

27.01.2021, у період часу з 14 год. 50 хв. по 16 год. 06 хв, в ході проведення обшуку на території домоволодіння за вищевказаною адресою, в присутності двох понятих, працівниками поліції у приміщенні житлового будинку виявлено та вилучено паперові згортки, скляні банки, які містять речовину рослинного походження, та фрагменти полімерних пляшок, на яких міститься нашарування речовини, які згідно висновку судово-хімічної експертизи №СЕ-19/121-21/2156-НЗПРАП від 08.02.2021 відносяться до особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, загальною вагою в перерахунку на постійну масу 245,1113 грам та екстракт канабісу, загальною вагою в перерахунку на постійну масу 0,0243 грам, який ОСОБА_4 незаконно придбав, виготовив та зберігав для особистого вживання без мети збуту.

Сторони кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставинам справи, які ними не оспорюються. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обгрунтовано обвинувачення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.
Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, пояснив, що кримінальне правопорушення вчинене ним при вищевикладених обставинах.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд виходить з наступного.
Під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину.
Відповідна правова позиція викладена у постанові ВПВС № 288/1158/16 від 03.07.2019.
Щодо відсутності в поведінці ОСОБА_4 такої обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття, слід зазначити таке.
Щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.
Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Відповідний правовий висновок викладено у постанові ВПВС № 629/847/15 від 27.11.2019.
Досліджені в судовому засіданні матеріали не містять даних про повідомлення обвинуваченим ОСОБА_4 органам досудового розслідування про вчинення ним кримінального правопорушення, вчинення якого встановлено органом досудового розсліудвання на підставі показань свідків та інших доказів.
Відтак, під час призначення ОСОБА_4 покарання активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття, у розумінні пункту першого частини першої статті 66 КК України, врахуванню не підлягає.
У судових дебатах прокурором зазначено про те, що обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Суд, досліджуючи дані про особу винного, враховує, що він судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, нове кримінальне правопорушення вчинив у період непогашеної судимості, не працює, не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, за місцем проживання характеризується задовільно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_4 на те, що на його утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей жінки, з якою він знаходиться у фактичних шлюбних відносинах, яка на даний час отримала травму руки, суд до уваги не приймає, оскільки доводи обвинуваченого не підтверджено належними доказами.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання є: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважувальні норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, котра вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше нодноразово судимий за вчинення умисних тяжків злочинів, у тому числі, пов`язаного з обігом наркотичних засобів, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, є покарання у виді арешту.
Відповідно до ст. 177 КПК України, з метою запобігання обвинуваченим спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає за необхідне застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законгої сили, але не більше ніж на два місця, запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Судові витрати слід стягнути з обвинуваченого.
Питання щодо речових доказів належить вирішити згідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правпорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на два місяці.

Початк відбування покарання рахувати після набрання вироком законної сили, з моменту затримання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на два місця, запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Речові докази у кримінальному провадженні №0000026: один пакет, виготовлений з полімерного матеріалу, опечатаний паперовою біркою з пояснювальним написом, відтиском печатки "Харківського НДЕКЦ МВС № 10" з об`єктом дослідження, переданий на зберігання до складів управління логістики та матеріально-технічного забезпечення в Харківській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Харківського НДЕКЦ МВС витрати за проведення експертизи №СЕ-19/121-21/2156-НЗПРАП від 08.02.2021у розмірі 2451 (дві тисячи чотириста п`ятдесят одну) грн 75 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку вручити негайно обвинуваченому, прокурору, інши учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Суддя: