КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0001266 від 21 серпня 2019 року за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 11.06.2020 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слободі, Буринського району, Сумської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14.10.2008 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн; вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.12.2010 за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців з конфіскацією 1/2 частини майна; вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.09.2013 за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 11.06.2020 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, і призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин. Вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду прокурор Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 11.06.2020 року в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 190 КК України, скасувати в частині призначеного покарання у зв?язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_5 зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він на момент вчинення кримінального правопорушення мав низку не знятих і не погашених у встановленому законом порядку судимостей, що свідчить про стійкий рецидив злочинної діяльності. Судом належним чином не було мотивовано підстави прийнятого рішення, не наведено переконливих та достатніх доказів можливості виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів без відбування покарання. Крім того, прокурор зазначає, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та є несправедливим через м`якість. Судом не наведено переконливих доводів щодо можливості виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, не враховано і не надано правильної оцінки тому, що обвинувачений не займається суспільно-корисною діяльністю, раніше судимий, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, перебуває на обліку у лікаря нарколога, не взято до уваги те, що останній, після відбування покарання у місцях позбавлення волі не зробив належного висновку та не став на шлях виправлення, продовжуючи вчиняти кримінальні правопорушення.

За встановлених судом першої інстанції обставин, 18.08.2019 приблизно о 15 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на ескалаторі станції метро "Золоті Ворота" КП "Київський метрополітен" у м. Києві разом зі своїм наглядно знайомим громадянином ОСОБА_9 , побачивши у останнього мобільний телефон марки "Xiaomi Red mi 6A", в цей час у ОСОБА_6 винник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_6 попросив у потерпілого ОСОБА_9 мобільний телефон під приводом здійснення телефонного дзвінка. У подальшому ОСОБА_6 , отримавши від ОСОБА_9 мобільний телефон, вдаючи, що має на меті розмовляти, попрямував вверх по ескалатору на вихід зі станції метро "Золоті Ворота" КП "Київський метрополітен" та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а привласненим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_10 у розмірі 1 134,90 грн.
Таким чином, ОСОБА_6 визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме, у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, їх пояснення, дослідивши дані, що характеризують обвинуваченого, заслухавши учасників кримінального провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, апеляційна скарга прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_5 подається лише в частині призначеного ОСОБА_6 покарання. А тому, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а також кваліфікація його дій ? відповідно до положень ст. 404 КПК України не перевіряються, оскільки не є предметом апеляційного розгляду, так як ніким не ставляться під сумнів.
Судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 враховано обставини, що пом?якшують покарання обвинуваченого, зокрема який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та розкаявся, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, працездатний, має на утриманні малолітню дитину, має позитивну характеристику за місцем проживання та обставини, що обтяжують покарання, зокрема рецидив злочину, перебування на обліку у лікаря нарколога.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на особу обвинуваченого, утримання останнім малолітньою дитини, жодних претензій зі сторони потерпілого, якому було повернуто викрадене майно.
Доводи апеляційної скарги заступника прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_5 , про неврахування судом першої інстанції при ухваленні вироку характеризуючих даних обвинуваченого ОСОБА_6 та формальність щирого каяття останнього є неспроможними. Суд першої інстанції постановляючи вирок, надав оцінку особі обвинуваченого ОСОБА_6 та відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, судом першої інстанції враховані всі ті обставини, які повинні бути ним враховані при вирішенні питань, пов`язаних з призначенням покарання, з наведенням у вироку належного обґрунтування прийнятого рішення, яке колегія суддів визнає достатнім для висновку про відсутність законних підстав задоволення апеляційних вимог прокурора.
Крім того, під час розгляду кримінального провадження, потерпілий у судове засідання не з'являвся, жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 не має, оскільки викрадене майно було йому повернуто. Також судом першої інстанції було враховано думки учасників судового провадження із застосуванням ч. 3 ст. 349 КПК України, ніхто з учасників не заперечив щодо визнання недоцільними тих обставин, які ніким не оспорюються.
Апеляційний суд переконаний, що саме таке покарання відповідатиме принципу індивідуалізації покарання, як і в цілому положенням ст. 65 КК України.
За таких обставин, оскільки в поданій апеляційній скарзі прокурором не наведено об`єктивних доводів чому призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання є явно несправедливим, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування вироку суду першої інстанції і ухвалення вироку відповідно до вимог ст. 420 КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 11.06.2020 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 190 КК України, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом 3 (трьох) місяців шляхом подання касаційної скарги.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2