Номер провадження: 11-кп/813/1810/21
Номер справи місцевого суду: 491/555/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Любашівської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_8 на ухвалу Березівського райсуду Одеської обл. від 08.07.2021 про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000132 від 11.05.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Коханівка Ананьївського району Одеської області, громадянина України, із базовою загально середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні і злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України

установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
05.07.2021 до Березівського райсуду Одеської обл. надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000132 від 11.05.2021 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою Березівського райсуду Одеської обл. від 08.07.2021 вказаний обвинувальний акт був повернутий прокурору для усунення недоліків.

Обрано обвинуваченому ОСОБА_9 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ "Одеський слідчий ізолятор", на строк 60 днів, починаючи з 08.07.2021 по 05.09.2021 включно.

Суд 1-ої інстанції мотивував своє рішення тим, що в обвинувальному акті слідчий та прокурор фактично висловили твердження про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, що «порушує принцип невинуватості».

Окрім цього, суду не зрозуміло в чому полягає нова підозра ОСОБА_9 , вручена 29.06.2021 за такою ж нормою КК України, якщо правова кваліфікація у обвинувальному акті визначена фактично за підозрою 11.05.2021.

Також у зазначеному обвинувальному акті від 30.06.2021 перелічені речові докази, якими підтверджується вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочині.

На думку суду 1-ої інстанції таке розкриття в обвинувальному акті доказів обвинувачення є грубим порушенням Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки п. 3 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий, неупереджений та всесторонній суд, а повідомлення чи розкриття доказів тих чи інших обставин до судового розгляду справи є неприпустимим та є прямим втручанням сторони обвинувачення в судочинство.

Також суд зазначає, що формулювання обвинувачення та виклад фактичних обставин це не однорідні поняття і не можуть бути викладені як єдині за своїм змістом та формою, про що зазначено у даному обвинувальному акті та фактично дублюються прокурором як у викладені фактичних обставин кримінального правопорушення, так і в формулюванні обвинувачення.

Всупереч вимогам ч. 1 ст. 293 КПК України, як вбачається з розписки про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, вона надана підозрюваним ОСОБА_9 та його захисником ОСОБА_7 не прокурору Любашівської окружної прокуратури Одеської області, а слідчому СВ відділу поліції №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 .

Окрім цього, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування №0000132 вбачається, що адреси свідків зазначені не в повному обсязі, зокрема не зазначено вулиця проживання свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , що унеможливить належне повідомлення останніх для виклику в судове засідання, а відтак це призведе до затягування у розгляді кримінального провадження.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погодившись з ухвалою суду 1-ої інстанції прокурор ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її, та призначити новий розгляд обвинувальний акт в суді 1-ої інстанції в іншому складі суду.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України не відповідають дійсним обставинам та суперечать засадам кримінального провадження, зокрема:

- зазначення в обвинувальному акті, що за наявності достатніх доказів ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення не порушує принципу презумпції винуватості, оскільки саме п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України передбачено таке обов`язкове повідомлення за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення;

- 29.05.2021 ОСОБА_9 було повідомлено про нову підозру з урахуванням нових відомостей, зібраних в ході досудового розслідування, що відповідно до вимог ст. 279 КПК України є правом слідчого або прокурора;

- посилання в обвинувальному акті на речові докази не розкриває змісту встановлених на підставі їх дослідження фактичних обставин кримінального правопорушення та жодним чином не впливає на позицію суду щодо наявності вини обвинуваченого у його вчиненні;

- доводи суду щодо не повного зазначення в обвинувальному акті адрес свідків не відповідає як ст. 291 КПК України, яка таких вимог не містить, так і ч. 2 ст. 327 КПК України, за приписами якої прибуття в суд перекладача (за винятком залучення його судом), свідка, спеціаліста або експерта забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик;

- що стосується вручення копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, то відповідна розписка підозрюваного та захисника складена на ім`я старшого групи прокурорів та підтверджує факт отримання ними вказаним процесуальних документів, що не заперечувалось стороною захисту і в підготовчому судовому засіданні. Прийняття вказаної розписки слідчим не є недоліком обвинувального акту і підставою для його повернення прокурору.

Заслухавши доповідь суддю, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, думку захисника, яка не заперечувала проти її задоволення дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваної ухвали зазначених вимог закону судом 1-ої інстанції було дотримано не в повній мірі.

Так, процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вимоги до обвинувального акту викладені у ст. 291 КПК України, отже обвинувальний акт може бути повернутим прокурору лише з мотивів його невідповідності вимогам вказаної статті.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79).

Окрім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1.03.2001 у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, «Даллос проти Угорщини», п. 47).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим при складанні, а прокурором при перевірці та затвердженні обвинувального акту відносно ОСОБА_9 були дотримані вищевказані вимоги кримінального процесуального закону та Конвенції, а сам обвинувальний акт цілком відповідає вимогам, встановленим ст. 291 КПК України.

Так, в обвинувальному акті чітко зазначені найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_23 ; прізвища, імена, по батькові та займані посади слідчого та прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; зазначено про наявність витрат на залучення експерта; дата та місце складення та затвердження обвинувального акту.

Тож апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення та виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, зміст обвинувального акту дає повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його правовою кваліфікацією.

Також згідно з вимогами ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додані реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка підозрюваного ОСОБА_9 про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Вказівка в обвинувальному акті про зміну підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, ніяким чином не свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України. Прийняття такого процесуального рішення відповідно до ч. 1 ст. 279 КПК України, за наявності підстав, належить до обов`язків слідчого або прокурора, та не є питанням оцінки суду в стадії підготовчого судового провадження.

Також не є суттєвим недоліком та підставою повернення обвинувального акта прокурору посилання в обвинувальному акті на речові докази, оскільки це не може вплинути на правильність судового розгляду.
Крім того, в доданому до обвинувального акту реєстрі матеріалів кримінального провадження відповідно до вимог ст. 109 КПК України міститься інформація щодо вилучених в ході обшуку 11.05.2021 предметів (п. 2 розділу І), прийнятих щодо речових доказів процесуальних рішень (п.п. 3, 10, 13 розділу ІІ) та застосованих заходів забезпечення кримінального провадження (п.п. 2, 7 розділу ІІІ).

Апеляційний суд вважає безпідставним посилання суду в ухвалі на зазначення в реєстрі матеріалів досудового розслідування адрес свідків не в повному обсязі. Будь-які питання, що виникають щодо змісту реєстру матеріалів досудового розслідування, не свідчать про недотримання вимог, передбачених ст. 291 КПК України, оскільки нормами кримінального процесуального закону не передбачено повернення обвинувального акту прокурору з цих підстав, та не перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Посилання суду на те, що копію обвинувального акту підозрюваному ОСОБА_9 та його захиснику ОСОБА_7 було вручено слідчим СВ ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , а не прокурором що стало однією з підстав для повернення обвинувального акту прокурору, колегія суддів вважає не спроможними, оскільки вручення зазначеного документу слідчим за дорученням прокурора ніяким чином не порушило права обвинуваченого.

Окрім того, колегія суддів відмічає, що до недотримання вимог п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України призвело б невиконання прокурором вимог ст. 293 КПК України.

Проте, в матеріалах провадження є розписка підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 про отримання копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування.

Так, у розписці ОСОБА_9 від 30.06.2021, даній керівнику Любашівської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_24 , зазначено, що підозрюваний отримав копію обвинувального акта у кримінальному провадженні, зареєстрованому у ЄРДР за № 0000132 від 11.05.2021 та копію реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с. 14).

Отже, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України в сенсі виконання п. 3 ч. 4 вказаної статті, згідно з яким до обвинувального акту має бути додана розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування, а відтак підстав для повернення обвинувального акту прокурору з мотивів невиконання вимог ст. 291 КПК України не було.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді 1-ої інстанції.
Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Аналізуючи вищевикладені обставини, апеляційний суд доходить висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора та вважає за необхідне її задовольнити, оскаржувану ухвалу - скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту в тому ж суді зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст.ст. 24, 291, 314-315, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Любашівської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Березівського райсуду Одеської області від 08.07.2021, якою було повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000132 від 11.05.2021 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України - скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000132 від 11.05.2021 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, в суді 1-ої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4