ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/175/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.307, ч.2 ст.309 КК
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
адвоката ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2021 року.

Даним вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Тернополя, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , громадянку України, з середньою освітою, розлучену, працюючою товарознавцем АТ «Укрпошта», на утриманні якої перебуває донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимої,
засуджено за:
- за ч. 1 ст. 307 КК України у виді шести років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_7 визначено шість років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено відраховувати з моменту звернення вироку до виконання.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком суду, за не встановлених обставин у ОСОБА_7 виник умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також на незаконний збут психотропної речовини. З метою реалізації свого злочинного умислу, за невстановлених обставин та у не встановлений час ОСОБА_7 , в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», у не встановленому місці незаконно придбала порошкоподібну речовину білого кольору, яка відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено - амфетамін, який почала зберігати при собі з метою збуту. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, діючи умисно, з корисливих мотивів, 17 жовтня 2018 року близько 16.00 год. ОСОБА_7 перебуваючи біля будинку, що в АДРЕСА_3 , маючи в наявності заздалегідь незаконно придбану психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,0081 грама, незаконно збула її ОСОБА_10 (анкетні дані змінено), за що отримала від останнього грошові кошти в сумі 400 гривень.
Крім цього, за не встановлених обставин у ОСОБА_7 виник повторний умисел на незаконне придбання, зберігання без мети збуту психотропної речовини обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). З метою реалізації свого злочинного умислу, за невстановлених обставин та у невстановлений час ОСОБА_7 , в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно, повторно придбала кристалічну речовину білого кольору, що містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), який відноситься до психотропних речовин обіг яких заборонено, яку почала зберігати без мети збуту по місцю свого проживання в АДРЕСА_2 . 16 травня 2019 року в період з 14.25 год. до 17.20 год. в ході проведення санкціонованого обшуку у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_7 , на кухні у її особистій сумочці, виявлено та вилучено кристалічну речовину білого кольору, що містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальною масою 1,21236 грама, який відноситься до психотропних речовин обіг яких заборонено, яку ОСОБА_7 зберігала без мети збуту.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просить частково скасувати вирок суду першої інстанції, а саме в частині визнання винною ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.307 КК України, а кримінальне провадження (за ч.1 ст.307 КК України) в даній частині закрити на підставі п.1 та п.3 ст.284 КПК України.
Також просить змінити вирок в частині визнання винною ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.309 КК України, а саме перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.2 ст.309 на ч.1 ст.309 КК України і в разі відмови в частковому скасуванні вироку суду, просить змінити покарання обвинуваченій на більш м`яке, не пов`язане із реальним позбавленням волі та за необхідності із встановленням іспитового терміну, в порядку ст.75 КК України.
Обґрунтовує свої вимоги тим, що судом не взято до уваги, що до ч.2 ст.309 КК України (Законом України № 2617 VIII від 22.11.2018 року, який набрав чинності 01.07.2020 року) внесені зміни, якими виключено таку кваліфікуючу ознаку як повторність, а тому з урахуванням вказаних змін суд мав би ОСОБА_7 засудити за ч.1 ст. 309 КК України, оскільки в обвинувальному акті відсутні відомості, що ОСОБА_7 була засуджена за ст.309 КК України чи зберігала психотропні речовини у великих розмірах.
Зазначає, що в оскаржуваному вироку, в обґрунтування винуватості ОСОБА_7 , суд покликався на НСРД, в тому числі на аудіо-, відео контролю особи.
Вказує, що суд визнав належними доказами, результати НСРД (аудіо контролю) стосовно того, що велися розмови, тобто тих подій, які мали відбутися в майбутньому після відповідної розмови і не могли стосуватися події, яка мала б місце в минулому відносно розмов.
Апелянт посилається на те, що ухвали процесуального характеру (про призначення та проведення експертиз, надання дозволів на аудіоконтроль і т.п.) не можуть бути доказами у справі, а тільки відображають процесуальні дозволи на проведення інших слідчих чи процесуальних дій, результати оформлення яких і є доказами у справі. Тому вважає, що зазначені докази не є належними, в силу положень ч.1 ст. 85 КПК України та фактичним обставинам, підлягають виключенню.
Зауважує, що жодних відомостей НСРД, які передували події «збуту» психотропної речовини стороною обвинувачення не представлено.
Вказує, що висновок, про те що ОСОБА_7 збувала попередньо психотропні чи наркотичні речовини, чи інші засоби, які є забороненими, залишається невідомим.
Посилається на те, що не маючи підтверджених відомостей про будь-які факти збуту наркотичних чи психотропних речовин ОСОБА_7 , було призначено постановою прокурора контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.
На думку апелянта, проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, ОСОБА_10 був заздалегідь підібраною особою.
Зазначає, що даний свідок вказав, що йому не відомо, що раніше ОСОБА_7 збувала психотропні речовини, він здійснив дзвінок до ОСОБА_7 з пропозицією «зустрітись» та грошові кошти йому видали працівники поліції.
Вважає, що кошти, які надавалися ОСОБА_10 , мають невідоме походження, так як квитанції про їх видачу, долучено не було.
Зауважує, що всі активні дії вчинялися ОСОБА_10 та працівниками поліції і мають очевидні ознаки провокації, виходячи з того, що ні даний свідок не вказав, що ОСОБА_7 збувала попередньо психотропні речовини, ні сторона обвинувачення не надала відповідних доказів.
Посилається на те, що висновок експерта №2-1067/18 від 07.12.2018 року, з якого вбачається що порошкоподібна речовина світло-рожевого кольору, яка знаходилася в прозорому безбарвному пакетику на застібку із червоною смужкою по горизонталі, містить амфетамін зроблено у іншому кримінальному провадженні (ЄРДР), ніж те, у якому ОСОБА_7 є обвинуваченою, що робить його неналежним доказом у даному кримінальному провадженні.
Вказує, що приймаючи до уваги покази єдиного свідка у справі, суд не з`ясував, чому саме виникли розбіжності між відомостями викладеними у обвинувальному акті та показами свідка у справі, анкетні дані якого змінені - ОСОБА_10 , протоколом про проведення контролю за вчиненням злочину оперативної закупки від 17.10.2018 року.
Зазначає, що існують інші докази, які суд не дослідив в повному обсязі і не описав у своєму вироку, оскільки на них не зафіксовані події, які описані на паперовому варіанті, а саме відеозапис події «збуту».
Зауважує, що у наведений у вироку опис відеозапису не відповідає відображенню на відеозапису та свідчить, що суд його дослідив неповно.
Вважає, що оскільки вищевказані «базові докази» отримані з грубим порушенням порядку, встановленому КПК їх та похідні від них докази слід визнати недопустимими.
Зазначає, що на утриманні у обвинуваченої ОСОБА_7 є малолітня дитина, яку вона самостійно виховує та утримує, з огляду на те що з батьком дитини розлучена, а він постійно проживає за кордоном і матеріальної допомоги не надає, тому вважає, реальне позбавлення волі позбавить дитину батьківського піклування.
Вказує, що варто врахувати посткримінальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_7 , яка офіційно працевлаштувалася, за цей час (після вчинення злочину) жодного разу не вчинила адміністративного чи кримінального правопорушення, що підтверджує можливість застосування відносно неї іспитового терміну при визначенні покарання.
Посилається на те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судима, належним чином виконувала покладені на неї процесуальні обов`язки, є молодого віку, має позитивну характеристику по місцю проживання, наявність реєстрації та постійного місця проживання, її працевлаштованість, що вказує на міцність соціальних зв`язків.
Заслухавши суддю доповідача, в судових дебатах захисника ОСОБА_8 , в судових дебатах та останньому слові обвинувачену ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , просять її задовольнити, в судових дебатах прокурора, який заперечив апеляційну скаргу захисника частково, заперечює щодо закриття кримінального провадження в частині винуватості ОСОБА_7 за ч.1 ст. 307 КК України, проте вважає, Що її дії слід перекваліфікувати з ч.2 ст. 309 на ч.1 ст. 309 КК України та не заперечує щодо пом`якшення покарання останній, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За змістом вказаної правової норми рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності його нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, а також доказам, дослідженим у судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, визнаних судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених доказах.
Обґрунтовуючи свої висновки щодо доведеності вини обвинуваченої у цьому злочині суд у вироку належним чином проаналізував показання обвинуваченої, свідка ОСОБА_10 (анкетні дані змінено), висновки експертиз, протоколи слідчих дій та інші письмові докази.
Так, обвинувачена ОСОБА_7 , заперечуючи свою вину за ч.1 ст. 307 КК України вказала, що знає ОСОБА_10 під іменем ОСОБА_11 , який звернувся до неї, коли вона працювала в міській раді, допомогти продати земельну ділянку.
При зустрічі біля магазину «Універсам» він їй передав документи на землю, вказала, що кошти від нього не брала. Вважає, що він її оговорив, бо не допомогла продати земельну ділянку.
Обвинувачена пояснила, що на відео записі, коли свідок говорив дай 1,2 того кращого, то це було на увазі документи на землю, які він її передав.
Щодо проведеного обшуку за адресою АДРЕСА_5 вказала, що в її присутності було вилучено наркотичну речовину, яку вона купила для власного користування через мережу «Інтернет». Оскільки вона йшла в ніч працювати, їй запропонували це для вживання.
Обвинувачена пояснила, те що говорила під час проведення обшуку, зокрема, що психотропні речовини зберігала з метою реалізації, це є неправда, оскільки перший раз опинилася в такій ситуації і була в шоковому стані.
Щодо близько десяти пакетиків розміром 2х4 см і електронних ваг, які були також вилучені із сумки, зазначила, що в ці пакетики вона готує зелень на зиму, яку заливає олією і використовує під час приготування їжі. Однак, чому ці пакетики були в сумці, пояснити не змогла.
З показів свідка ОСОБА_10 (анкетні дані змінено) вбачається, що з ОСОБА_7 знайомий довший час. Під час одної зустрічі вона запропонувала йому придбати в неї наркотичний засіб амфетамін, вартість за 1 грам якого 400 гривень.
Свідок вказав, що першого разу на її пропозицію він не відреагував, але коли в жовтні 2018 року від неї поступила нова пропозиція про придбання наркотичного засобу амфетаміну він звернувся в правоохоронні органи. Працівниками поліції для проведення оперативної закупки йому було вручено 400 гривень.
Пояснив, що з ОСОБА_7 зустрітися в районі магазину «Універсам», передав їй 400 гривень, натомість отримав 2 пакети, в яких знаходився амфетамін рожевого кольору. Після чого він підійшов до машини працівників поліції і вони разом поїхали у відділення поліції.
Покази свідка ОСОБА_10 є належними та допустимими, вони об`єктивно підтверджуються іншими доказами, які детально проаналізовані у вироку суду.
Так, 17.10.2018 року прокурором ОСОБА_12 винесено постанову про проведення контролю за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки у кримінальному провадженні №0000152 від 26.07.2018 року, а саме психотропної речовини амфетамін у ОСОБА_7 , з втратою грошових коштів; до проведення якої, за добровільної згоди залучити ОСОБА_13 (дані змінені) з використанням грошових коштів в сумі 400 гривень.
Відповідно до протоколу від 17.10.2018 року, проведено огляд грошових коштів, а саме чотири купюри по сто гривень - МВ5394581, СЗ5868648, СИ6646699, СЕ7506936, отриманих з фінансування ГУНП в Т/о та вручено ОСОБА_10 для проведення оперативної закупки психотропної речовини у ОСОБА_7 ..
17.10.2018 року ОСОБА_10 вручено грошові кошти в сумі 400,00 грн., а саме чотири купюри по сто гривень - МВ5394581, СЗ5868648, СИ6646699, СЕ7506936, які останній помістив в праву передню кишеню куртки, що стверджує протокол огляду покупця та вручення йому грошових коштів, перед початком проведення оперативної закупки від 17.10.2018 року.
В цей же день, відповідно до протоколу про проведення контролю за вчиненням злочину оперативної закупки від 17.10.2018 року, працівники поліції разом з ОСОБА_10 вийшли із службового кабінету на вулицю, сіли в службовий автомобіль та направилися на вул.Спортивну в місті Тернополі, де назначила зустріч ОСОБА_7 ..
Близько 16.00 год. ОСОБА_10 вийшов з автомобіля і направився до місця зустрічі. Зустрівшись із ОСОБА_7 в дворі будинку по вул. Спортивній, ОСОБА_10 передав їй грошові кошти в сумі 400 грн.
ОСОБА_7 , отримавши кошти, зайшла за будинок, витягнула два поліетиленових кульки, один з яких передала ОСОБА_10 ..
Останній попрощався із ОСОБА_7 та повернувся до працівників поліції, повідомив, що провів оперативну закупку та близько 16.15 год вони повернулися в приміщення ГУНП в Т/о, де в кабінеті було вилучено поліетиленовий кульок із застібкою з порошкоподібною речовиною рожевого кольору, який ОСОБА_10 придбав у ході проведення оперативної закупки психотропної речовини у ОСОБА_7 за грошові кошти в сумі 400 грн.
Дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контролю особи ОСОБА_7 в публічно доступних місцях на строк 60 діб надано 16.10.2018 року слідчим суддею Тернопільського апеляційного суду.
Відповідно до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відео контролю особи від 08.01.2019 року захід розпочато 17.10.2018 року о 15.50 год. в м. Тернополі, по вул.Спортивна, ОСОБА_10 вручена записуюча техніка, після чого він виходить з автомобіля, йде по вулиці, і о 15.53 год., побачивши ОСОБА_7 , йде з нею у двір будинку, де відбувається розмова: Лакома - «Верхній чи нижній?», ОСОБА_14 - «Той який вважаєш за потрібний, Там всьо як договорювались?», Лакома - «Цей, я з інакшим зустрілась, думаю візьму, а там на Бамі кращий набагато», Луцишин - «Побачим, я подзвоню».
Як вбачається з протоколу вилучення 17.10.2018 року проведено вилучення у ОСОБА_10 поліетиленового кулька із застібкою з порошкоподібною речовиною рожевого кольору, після чого даний кульок із вмістимим поміщено в окремий пакет типу файл, обв`язано ниткою, скріплено биркою з підписами учасників.
Відповідно до висновку експерта №2-1067/18 від 07.12.2018 року, порошкоподібна речовина світло-рожевого кольору містить амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, маса амфетаміну в перерахунку на основу становить 0,0081 грама.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав вірну оцінку протоколам за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 29.10.2018 року, 08.01.2019 року, 26.04.2019 року, 19.06.2019 року відповідно до яких протягом вересня-жовтня 2018 року, грудня 2018 року, березня 2019 року, травня 2019 року проводилося зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж стосовно ОСОБА_7 , під час якого фіксувалися її розмови з іншими абонентами, в кількості 25 фонограм протягом вересня-жовтня 2018 року, в кількості 22 фонограм в березні 2019 року, в кількості 32 фонограм протягом травня 2019 року, в кількості 22 фонограм протягом грудня 2018 року, з приводу придбання у неї речовин, «солей», препаратів, «коліс», «кросівок», «путанки», «сухого», «пластмаси», «жовтих», препаратів на суми 100, 200 та 500 гривень.
Зазначені слідчі дії проводились на підставі ухвал слідчих суддів про надання дозволу на їх проведення зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонентського номеру ПрАТ Київстар НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 ..
Окрім того, відповідно до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дій спостереження за особою від 04.06.2019 року, протягом березня-квітня 2019 року проводилося стосовно ОСОБА_7 , під час якого фіксувалися її переміщення та зустрічі.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що усім доказам в кримінальному провадженні у їх сукупності суд першої інстанції дав належну правову оцінку та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.1 ст. 307 КК України.
Щодо посилання апелянта на провокацію злочину, то вони є безпідставними та при апеляційному розгляді, провокативних дій, зі сторони правоохоронних органів - не встановлено.
Не заслуговують на увагу посилання апелянта на безпідставність призначення прокурором контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, те, що ОСОБА_10 заздалегідь був підібраною особою, та що сторона обвинувачення не надала доказів збуту обвинуваченою психотропних речовин, оскільки вказане спростовується матеріалами провадження.
Твердження апелянта про неналежність доказу висновку експерта №2-1067/18 від 07.12.2018 року, відповідно до якого порошкоподібна речовина світло-рожевого кольору містить амфетамін зроблено у іншому кримінальному провадженні, ніж те, у якому ОСОБА_7 є обвинуваченою, є безпідставними, оскільки відповідно до дослідженої судом першої інстанції ухвали від 27.09.2019 року слідчий суддя Тернопільського апеляційного суду надав дозвіл на передання інформації із кримінального провадження № 0000152 від 26.07.2018 року у кримінальне провадження №0002795 від 26.09.2019 року, в якому ОСОБА_7 є обвинуваченою.
Щодо посилання на відсутність корінця квитанції про видачу коштів, то суд першої інстанції правомірно взяв до уваги протокол огляду грошових коштів від 17.10.2018 року, де зазначено джерело їх походження.
Не заслуговують на увагу посилання апелянта на розбіжності в показах свідка ОСОБА_10 та відомостями у обвинувальному акті, оскільки будь-яких розбіжностей колегією не встановлено.
Окрім того, апелянт зазначає, що існують інші докази, які суд не дослідив в повному обсязі, а саме відеозапис події «збуту», при цьому вказує, що опис такого відеозапису наведений у вироку. Щодо твердження, що відеозапис не відповідає відображеному, то таке необґрунтовано апелянтом.
Оскільки докази отримані у встановленому кримінальному процесуальному порядку, то суд правомірно їх визнав належними та допустимими.
Що стосується визнання ОСОБА_7 винною за ч.2 ст. 309 КК України, то колегія суддів дійшла наступного висновку.
У даному кримінальному провадженні дії ОСОБА_7 , пов`язані з незаконним обігом психотропних речовин, мали місце у травні 2019 року та були кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України як незаконне придбання, зберігання без мети збуту психотропної речовини, вчиненого повторно.
Надалі, 1 липня 2020 року набрали чинності зміни, внесені Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», згідно з якими ч.2 ст.309 КК України викладено в такій редакції: «Ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах».
Отже, на час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження (16 березня 2021 року) в ч.2 ст.309 КК України була кваліфікуюча ознака «повторно» замінена на «протягом року після засудження за цією статтею».
Відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Таким чином підлягав застосуванню закон України про кримінальну відповідальність, а саме ч.1 ст.309 КК (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року).
Оскільки вимоги ст.5 КК України щодо перекваліфікації дій ОСОБА_7 із ч.2 на ч.1 ст.309 КК України (у редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту і призначення ій відповідного покарання місцевим судом зроблено не було, то відповідні зміни у судове рішення з метою приведення у відповідність з нормами матеріального права слід внести в порядку апеляційної процедури.
При призначенні покарання обвинуваченій, колегія суддів враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, ставлення ОСОБА_7 до вчиненого її часткове визнання винуватості, особу винуватої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, офіційно працевлаштована, має на утриманні неповнолітню дитину, яку виховує одна та за відсутності обтяжуючих обставин, колегія суддів приходить до висновку про призначення обвинуваченій покарання, передбаченого санкціями статтей обвинувачення у виді позбавлення волі та можливість застосування до останньої ст. 75 КК України, відповідно до якої, якщо суд при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого від відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Таке покарання, на думку колегії суддів, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.
За таких обставин, апеляційна скарга адвоката підлягає до часткового задоволення.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 із ч.2 ст.309 КК України на ч.1 ст.309 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) і призначити їй покарання за :
- ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк один рік,
- ч.1 ст. 307 КК України у виді чотири роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки і покласти на неї, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.
Судді