490/2258/21 14.04.2021
Справа № 490/2258/21
У Х В А Л А
13 квітня 2021 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Новокиївка Снігурівського району Миколаївської область, національність українець, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, з вищою освітою, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6
Відповідно до ч. 1 ст. 381 КПК України обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку призначається до судового розгляду.
У той же час, частиною 3 цієї статті спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Відповідно до глави 27 КПК України судове провадження починається з підготовчого судового засідання, у якому у відповідності до ст. 314 КПК України суд має право прийняти рішення, зокрема повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Таким чином, суд отримавши вказаний обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 вирішив про призначення підготовчого судового засідання, оскільки саме на цій стадії вправі вирішити питання про повернення обвинувального акту прокурору.
В підготовчому судовому засіданні прокурор, потерпіла вважали можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
Захисником ОСОБА_6 було заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з тих підстав, що у порушення вимог ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті вказана правова кваліфікація, яка не передбачена Кримінальним кодексом України, а саме вказано: «дії ОСОБА_3 кваліфіковано як спричинення умисного тілесного ушкодження». Вказані недолікі обвинувального акту, а саме не зазначення правової кваліфікації згідно КК України, порушують право обвинуваченого, передбачене ст. 42 КПК України, знати у вчиненні якого кримінального правопорушення він обвинувачується, що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист, чим істотно порушується право на захист обвинуваченого.
Обвинувачений підтримав зазначене клопотання захисника.
Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, дослідивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, заявлені клопотання, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.
У відповідності до вимог ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього кодексу.
Як вбачається з направленого до суду обвинувального акту, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України "як спричинення умисного тілесного ушкодження", тоді як диспозиція частини 1 ст. 125 КК України вказує, описує дозволену (можливу), обов`язкову (необхідну) або заборонену (неприпустиму) поведінку суб`єкта, як "Умисне легке тілесне ушкодження".
Таким чином обвинувальний акт містить протиріччя в правовій кваліфікації кримінального правопорушення із положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що порушує право на захист обвинуваченого.
У відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина, обвинувачена у вчиненні кримінального злочину, має як найменш таке право: бути негайно і детально поінформованою зрозумілою для неї мовою про характер і причину обвинувачення проти неї.
Вказані недоліки обвинувального акту, його не відповідність у правовій кваліфікації кримінального правопорушення, порушують право обвинуваченого, передбачене ст. 42 КПК України, знати у вчиненні якого кримінального правопорушення він обвинувачується, що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист, чим істотно порушується право на захист обвинуваченого.
Таким чином виходячи з того, що суд повинен забезпечити реалізацію права на захист обвинуваченому і під час підготовчого судового засідання суд приходить до висновку про повернення обвинувального акту з додатками з наведених підстав прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст. 314 КПК України, -
п о с т а н о в и в:
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду, через Центральний районний суд м. Миколаєва, протягом 7 днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1