Справа № 522/9944/18
Провадження № 1-кп/522/355/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 року місто Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретарі судового засідання- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0002801 від 13.05.2018 року, відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сокаль, Львівської області, громадянин України, з середньою технічною освітою, одружений, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17.01.2002 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75-76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

- вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12.02.2002 року за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, до 4-х років 6-ти місяців позбавлення волі;

- вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.02.2006 року за ч. 2 ст. 289 КК України до 5-х років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75-76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки. Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.11.2006 року скасовано звільнення від відбування покарання та направлено для його відбування;

- вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18.12.2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2-х років 6-ти місяців обмеження волі;

-вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14.05.2014 року за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, до 4-х років 6-ти місяців позбавлення волі. 02.12.2016 року звільнений на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, невідбута частина покарання 1 рік 5 місяців 13 днів;

- у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
Учасники процесу:
прокурори: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
обвинувачений - ОСОБА_5 ,
захисник - ОСОБА_13
в с т а н о в и в:
формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
1. Так, 13 травня 2018 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, тобто діючи повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження (далі Особа), знаходячись біля буд. 7 у 4-му Басейному провулку, що у Приморському районі в м. Одесі, умисно, з корисливих мотивів, перелізли через паркан на територію Одеського заводу будівельних матеріалів, де пошкодивши металеву конструкцію над дверима додаткового входу до цеху, незаконно проникли всередину, звідки таємно викрали металеві замки та запчастини, призначені для виготовлення бетонних плит, на загальну суму 5000 грн., які склали в заздалегідь приготовлений мішок, однак, довести свій умисел до кінця не змогли, так як були викриті та затримані охоронцями на місці злочину.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_5 .
2. Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 після часткового дослідження доказів свою провину визнав, підтвердив, що за викладеними обставинами він проник на територію будівельного заводу, де намагався викрасти будівельні матеріали. у вчиненому розкаюється.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
3. Так, свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що обставини вказаного злочину йому відомі зі слів охоронців, які в день крадіжки в обідню пору доби йому зателефонували та повідомили, що затримали двох невідомих осіб, які намагались викрасти майно з цеху. Наступного дня в пункті прийому металолому було виявлено деяке належне підприємству майно.

4. Представник потерпілого ОСОБА_15 суду пояснив, що безпосереднім очевидцем подій не був, підтвердив обставини наведені ОСОБА_14 .

5. Наведені показання представників потерпілого та свідка узгоджуються між собою так як є взаємодоповнюваними. Незважаючи не те, що це показання з чужих слів, суд вважає, що вони можуть бути допущені як докази, оскільки вони є допустимими, правдивими та мають значення для даного провадження; безпосередньо здійснити допит охоронців, які затримали обвинуваченого судом не видалось можливим, у зв`язку зі зміною показань обвинуваченого, який визнав свою провину і не оспорював її в подальшому. Крім цього, показання таких осіб є логічними та послідовними і підтверджуються за допомогою інших доказів, які безпосередньо досліджені судом.

6. Так, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.05.2018 року, ОСОБА_16 звернувся до чергової частини Приморського ВП із заявою про те, що просить вжити заходів до невідомих осіб, які 13.05.2018 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, шляхом зламу замку, проникли на територію заводу будівельних матеріалів, за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно намагались викрасти метал на суму 5000 грн. Вказані обставини також зазначені в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 13.05.2018 року.

7. Під час проведення огляду місця події 13.05.2018 року у період часу з 17:37 до 18:07, на території цеху заводу будівельних виробів за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено зламаний замок вхідних дверей, а над дверима - виламаний металевий прут, крім цього виявлено і вилучено мішок із металевими виробами, що зафіксовано протоколом слідчого СВ Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_17 , із фото таблицею вказаний протокол відповідає вимогам ст. ст. 104-106, 223, 234, 237 КПК України.

8. Під час проведення огляду предметів від 14.05.2018 року зафіксовано особливості вилучених металевих предметів, про що зазначено протоколом слідчого СВ Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_18 , із фото таблицею вказаний протокол відповідає вимогам ст. ст. 104-106, 223, 240 КПК України.

9. Вартістю вилученого майна, а саме: металевих вертлюг до форм у кількості 3 шт. та металевих кріплень до форм у кількості 2 шт. складає 5000 грн., що підтверджується довідкою т.в.о. директора ДП МОУ «Одеський завод будівельних матеріалів» ОСОБА_16 , та головного бухгалтера ОСОБА_19 .

10. Свідок ОСОБА_20 у присутності двох понятих, впізнав особу на фотознімку №3 ( ОСОБА_5 ) за сукупністю ознак зовнішності, сукупністю рис обличчя: овалом лиця, формою губ та брів, величиною вух та кутом розміщення очей, як особу, яку він разом з колегою затримали на території Одеського заводу будівельних матеріалів, що зафіксовано протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.05.2018 року. Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 104-106, 223, 228, 231 КПК України.

11. Свідок ОСОБА_14 у присутності двох понятих, впізнав особу на фотознімку №4 ( ОСОБА_5 ) за сукупністю ознак зовнішності, сукупністю рис обличчя: овалом лиця, формою губ та брів, величиною вух та кутом розміщення очей, як особу, яку він разом з колегою затримали на території Одеського заводу будівельних матеріалів, що зафіксовано протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.05.2018 року. Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 104-106, 223, 228, 231 КПК України.

12. 13.05.2018 року о 18 годині, у присутності двох понятих ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, що зафіксовано протоколом слідчого СВ Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_21 , вказаний протокол відповідає вимогам ст. ст. 104-106, 207-211, 213 КПК України.

13. Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
14. У ст. ст. 87 -88 КПК України перелічені випадки визнання недопустимими доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини і доказів та відомостей, які стосуються особи підозрюваного, обвинуваченого.
15. З урахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку, що всі досліджені докази належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
16. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, та дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є доведеною у повному обсязі.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_5 .
17. Беручи до уваги вище вказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив незакінчений замах на таємне викрадення майна (крадіжку) поєднану з проникненням у нежитлове приміщення, вчинену за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_5 .
18. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України суд враховує визнання провини, відсутність завданої шкоди.
19. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України суд враховує рецидив злочину.

Мотиви призначення покарання.
20. Суд, при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

21. У відповідності до вимог Закону України про кримінальну відповідальність, покарання має на меті не тільки кару, а повинне забезпечити перевиховання обвинуваченого, задля недопущення повторення протиправної поведінки з його сторони. Покарання повинно бути справедливим.

22. При цьому, суд при ухваленні вироку, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

23. Так, у Постанові від 22.03.2018 року по справі № 759/7784/15-к, Верховний суд зазначив, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

24. Суд бере до уваги визнання ОСОБА_5 провини, відсутність завдання матеріальної шкоди, як пом`якшуючі обставини. На наркологічному чи психіатричному обліку обвинувачений не перебуває. Вказані факти суд враховує при обранні міри покарання. В той же час, ОСОБА_5 вчинив злочин проти власності, після відбування покарання за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто в його діях є рецидив злочинів, що свідчить про неможливість досягнення мети покарання без ізоляції від суспільства. Також судом враховано кількість непогашених судимостей, які має обвинувачений, та той факт, що він вчинив новий злочин будучи звільненим від відбування покарання умовно-достроково, а тому призначати покарання варто з урахуванням ст. 71 КК України. Таким чином, саме призначення найбільш суворого покарання, в даному випадку відповідає морально-етичним і правовим нормам, та буде забезпечувати однаковий (рівний) для будь-кого із громадян обов`язок понести за вчинений злочин відповідальність в межах санкції відповідної статті кримінального закону.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
25. Рішення щодо речових доказів не приймати, так як вони є речовими доказами у виділеному кримінальному провадженні.
26. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили у зв`язку із призначенням покарання у виді позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, керуючись ст. ст. 100, 124, 349,367-368,370-371,373-376,395,532 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
1. ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
2. На підставі ст. 71 КК України, ОСОБА_5 до призначеного покарання шляхом часткового складання приєднати частину не відбутого покарання за вироком Володимир-Волинського районного суду Волинської області від 14.05.2014 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки і 1 (один) місяць.

3. Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання по вказаному кримінальному провадженню тобто з 13.05.2018 року.

4. Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін, але не довше ніж строк відбуття покарання.
5. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання зарахувати строк утримання ОСОБА_5 по даному кримінальному провадженню в Одеській установі виконання покарань в період з 13.05.2018 року по набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

6. Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його оголошення, а для особи, яка утримується під вартою - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії такого рішення.

7. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.

8. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

9. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокуророві.

10. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1

18.05.2021