Справа № 463/6862/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/770/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 червня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

третіх осіб: ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, ОСОБА_12 про арешт грошових коштів в сумі: 1 217 533,50 гривень; 115 770 російських рублів; 10 235 Євро; 45 055 доларів США; 13 300 злотих; 60 фунтів стерлінгів, документи щодо залишку касових операцій станом на 16.06.2021 на 7 арк., системний блок чорного кольору Logic Power, відеозаписувач білого кольору DIGITAL VIDEO RECORDER з/н НОМЕР_1 , @LHUA TECHNOLOGY.
Суд першої інстанції мотивує своє рішення тим, що власниками вилучених коштів є саме треті особи. Вони були допитані слідчим, де вказували на належність їм коштів. Прокурор не надав протоколи допиту даних свідків на клопотання представника філії ПрАТ «УФГ» у м.Львові. Протилежного прокурором не доведено.
Прокурор не обґрунтував можливості (необхідності) використання вказаних вище грошових коштів та інших речей, як доказу у кримінальному провадженні. В клопотанні про арешт майна відсутні жодні посилання, що вилучені у філії ПрАТ «УФГ» у м.Львові речі (у тому числі грошові кошти) були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі могли бути об`єктом кримінально протиправних дій чи набуті кримінально протиправним шляхом (частина перша статті 98 КПК України). Вказані обставини у клопотанні є лише припущеннями.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 червня 2021 року, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на наступне вилучене 26.03.2021 у ході проведення обшуку 17.06.2021 у приміщенні пункту обміну валют ПАТ «Українська фінансова група», який знаходиться в приміщенні магазину «Фокстрот», що за адресою м. Львів, вул. Княгині Ольги, 106, а саме на грошові кошти в сумі: 1 217 533,50 гривень; 115 770 російських рублів; 10 235 Євро; 45 055 доларів США; 13 300 злотих; 60 фунтів стерлінгів, документи щодо залишку касових операцій станом на 16.06.2021 на 7 арк., системний блок чорного кольору Logic Power, відеозаписувач білого кольору DIGITAL VIDEO RECORDER з/н НОМЕР_1 , @LHUA TECHNOLOGY.
В обґрунтування апеляційних вимог прокурор покликається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає вимогам закону та завданням кримінального провадження, передбаченим ст. 2 КПК України, а тому підлягає скасуванню.

Вказує, що постановою слідчого від 17.06.2021 грошові кошти в сумі: 1 217 533,50 гривень; 115 770 російських рублів; 10 235 Євро; 45 055 доларів США; 13 300 злотих; 60 фунтів стерлінгів, документи щодо залишку касових операцій станом на 16.06.2021 на 7 арк., системний блок чорного кольору Logic Power, відеозаписувач білого кольору DIGITAL VIDEO RECORDER з/н НОМЕР_1 , @LHUA TECHNOLOGY, які були вилучені під час обшуку обміну валют ПАТ «Українська фінансова група», який знаходиться в приміщенні магазину «Фокстрот», що за адресою м. Львів, вул. Княгині Ольги, 106, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0002619 від 23.12.2020 року.
Наголошує, що у ході досудового розслідування кримінального провадження №0002619 від 23.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, встановлено, що системний блок чорного кольору Logic Power, відеозаписувач білого кольору DIGITAL VIDEO RECORDER з/н НОМЕР_1 , @LHUA TECHNOLOGY вилучені під час обшуку можуть містити інформацію, що може бути використана як доказ обставин отримання неправомірної вигоди фігурантами даного кримінального провадження, зокрема ОСОБА_13 , оскільки на них можуть зберігатися записи камер спостереження вказаного пункту обміну валют, котрі підтверджують отримання ОСОБА_13 неправомірної вигоди від ОСОБА_14 через працівників пункту обміну валют, у тому числі і безпосередньо перед проведенням обшуку 17.06.2021.
Зазначає, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 16.06.2021 про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи надано дозвіл на вилучення ноутбуків, жорстких дисків та інших носіїв інформації. Поряд з цим, належним чином оглянути наявну на системному блоці та відеозаписувачі інформацію не видається можливим, у зв`язку із необхідністю спеціальних знань у галузі комп`ютерних технологій та відсутністю спеціаліста вказаного профілю як у ТУ ДБР, розташованому у м.Львові, так і у Львівській обласній прокуратурі, у зв`язку із чим є необхідність у проведенні комп`ютерно-технічної експертизи вилучених предметів, однак така не може бути проведена, у зв`язку із відмовою судді в накладенні на них арешту.
Звертає увагу, що стороною обвинувачення доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Вказує, що повернення системного блоку та відеозаписувача володільцю унеможливить проведення експертизи у кримінальному провадженні, спричинити ризик пошкодження, знищення чи перетворення наявної на них інформації (документів), що у подальшому може потягнути визнання вказаного доказу недопустимим у суді.
Стосовно грошових коштів у сумі 1 217 533,50 гривень; 115 770 російських рублів; 10 235 Євро; 45 055 доларів США; 13 300 злотих; 60 фунтів стерлінгів, прокурор вказує, що загалом у ході проведення обшуку в приміщенні пункту обміну валют вилучено грошові кошти у сумі: 1 515 998 гривень; 115 770 російських рублів; 10 735 Євро; 45 055 доларів США; 13 300 злотих; 60 фунтів стерлінгів. Згідно звітної довідки про касові обороти за день і залишки цінностей за 16.06.2021 станом на кінець робочого дня залишок готівки складає 500 Євро та 298 464, 50 гривень.
Стверджує, що враховуючи те, що обшук приміщення пункту обміну валют розпочато 17.06.2021 о 11 год. 27 хв., а також те, що переглядом відеозапису камер спостереження пункту обміну валют під час обшуку встановлено, що пункт обміну розпочав свою роботу о 10 год. 00 хв. та лише кілька громадян здійснили валютно-обмінні операції на невеликі суми, а касир та представник пункту обміну не змогли пояснити та належним чином підтвердити звідки у них грошові кошти, на думку прокурора, походження більшості виявлених та вилучених грошових коштів є невідомим, що у свою чергу може свідчити про здобуття їх злочинним шляхом.
Прокурор наголошує, що вказані грошові кошти є такими, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки у ході досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження встановлюються та досліджуються усі факти передачі службовими особами ГУ ЛПС у Львівській області неправомірної вигоди, у тому числі і через ПАТ «Українська фінансова група», який знаходиться в приміщенні магазину «Фокстрот», що за адресою м. Львів, вул. Княгині Ольги, 106, а не виключено факт отримання ОСОБА_13 неправомірної вигоди 17.06.2021, яку у нього вилучено.
Зазначає, що висновки слідчого судді, які базуються виключно на показаннях ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , без будь-яких підтверджуючих документів щодо передачі грошових коштів у пункт обміну валют є абсолютно нелогічними, враховуючи суми грошових коштів про які стверджували дані особи та суперечить вимогам ст.370 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги, думку адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третіх осіб ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , щодо законності судового рішення слідчого судді та їхні заперечення проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали скарги та кримінального провадження, а також наведені доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з клопотанням старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, ОСОБА_12 , що погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 , органом досудового розслідування здійснюється розслідування кримінального провадження №0002619 від 23.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що службові особи правоохоронного органу систематично вимагають та одержують неправомірну вигоду за невчинення дій із використанням наданого службового становища.
Зокрема, оперативними працівниками Управління стратегічних розслідувань у Львівській області ДСР НП України, в ході виконання доручення встановлено, що начальник відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями Головного управління Державної податкової служби у Львівській області («касовики») ОСОБА_16 разом із заступником начальника одного з відділів ГУ ДПС у Львівській області ОСОБА_13 , який тривалий час до цього обіймав посаду начальника відділу «касовиків», через підлеглих, які закріплені за різними районами області, організували схему вимагання та одержання неправомірних вигод від суб`єктів господарювання, за сприяння у веденні господарської діяльності, зокрема не накладення або зменшення штрафних санкцій за результатами фактичних перевірок в межах компетенції.
До вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетний заступник начальника одного з відділів Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, до цього тривалий час обіймав посаду начальника відділу «касовиків», ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. Львівська обл., с. Малечковичі.
Згідно основної версії слідства, ОСОБА_13 , будучи обізнаним з методами роботи правоохоронних органів, з метою конспірації своєї злочинної діяльності, вимагає та отримує неправомірні вигоди від суб`єктів господарювання через посередників. Так суб`єкти господарювання передають неправомірну вигоду ОСОБА_13 через обмінник валют (приватне акціонерне товариство «Українська фінансова група», ідентифікаційний код 14285934), який знаходиться в магазині «Фокстрот», що за адресою м. Львів, вул. Княгині Ольги, 106, власник ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» ().
Вказані обставини підтверджуються матеріалами негласних розшукових слідчих дій та іншими, зібраними під час досудового розслідування доказами.
Ураховуючи вищевикладене, 17.06.2021 слідчим у кримінальному провадженні, на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16.06.2021, з метою відшукання документів, речей та грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, грошових коштів без підтвердження джерел їх походження, мобільних телефонів, флеш-накопичувачів, ноутбуків, жорстких дисків та інших носіїв інформації, проведено обшук у приміщенні пункту обміну валют ПАТ «Українська фінансова група», ідентифікаційний код 14285934, який знаходиться в приміщенні магазину «Фокстрот», що за адресою: м. Львів, вул. Княгині Ольги, 106.
За наслідками проведення вказаного обшуку виявлено та вилучено майно: 1 217 533,50 гривень; 115 770 російських рублів; 10 235 Євро; 45 055 доларів США; 13 300 злотих; 60 фунтів стерлінгів, документи щодо залишку касових операцій станом на 16.06.2021 на 7 арк., системний блок чорного кольору Logic Power, відеозаписувач білого кольору DIGITAL VIDEO RECORDER з/н НОМЕР_1 , @LHUA TECHNOLOGY, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт, оскільки таке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами.
Згідно з постановою старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, ОСОБА_12 від 17 червня 2021 року (а.с.79), наступні речі, предмети, документи та грошові кошти, які були вилучені у ході проведення обшуку 17.06.2021 у приміщенні пункту обміну валют ПАТ «Українська фінансова група», який знаходиться в приміщенні магазину «Фокстрот», що за адресою: м.Львів, вул.Княгині Ольги, 106, а саме: грошові кошти в сумі: 1 217 533,50 гривень; 115 770 російських рублів; 10 235 Євро; 45 055 доларів США; 13 300 злотих; 60 фунтів стерлінгів, документи щодо залишку касових операцій станом на 16.06.2021 на 7 арк., системний блок чорного кольору Logic Power, відеозаписувач білого кольору DIGITAL VIDEO RECORDER з/н НОМЕР_1 , @LHUA TECHNOLOGY визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Постановляючи оскаржену ухвалу слідчий суддя зазначив, що всупереч п.3. ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні не зазначено, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, третіми особами таким майном. Зазначено, лише що джерело походження невідоме, можливо здобуті злочинним шляхом.
З таким рішенням слідчого судді погоджується й колегія суддів, з огляду на таке.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини в контексті вказаних вище положень, володіння майном повинно бути законним.
Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Виходячи з положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Накладаючи арешт на майно з підстав, передбачених п.1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя не тільки має переконатися в тому, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а й врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, адже винесення постанови про визначення майна речовим доказом не може бути єдиною підставою для арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Органом досудового розслідування у клопотанні про накладення арешту на майно зазначено, що підставою для накладення арешту є те, що грошові кошти, системний блок, відеозаписувач, бухгалтерські документи відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а відтак обґрунтовано мають статус речових доказів у зазначеному кримінальному провадженні, та з метою їх збереження необхідно накласти арешт.
Разом з цим, в суді апеляційної інстанції представник філії ПрАТ «УФГ» у м.Львові адвокат , представник третьої особи ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_17 , треті особи ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , підтримали надані в суді першої інстанції пояснення стосовно того, що власниками вилучених коштів є саме треті особи. Крім цього, вони були допитані слідчим, де вказували на належність їм коштів. При цьому, прокурор не надав протоколи допиту даних свідків на клопотання представника філії ПрАТ «УФГ» у м.Львові, та протилежного прокурором не доведено.
Окрім цього відповідно до абз.2 ч.4 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 КК України, однак вказаних ознак прокурором не наведено.
Відтак, на переконання апеляційного суду, вказана прокурором мета забезпечення спеціальної конфіскації не доведена. Так, слідчий допитав третіх осіб, які вказували про належність їм коштів, свідка касира, яка це підтвердила.
Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про те, що прокурор не обґрунтував можливості (необхідності) використання вказаних вище грошових коштів та інших речей, як доказу у кримінальному провадженні. В клопотанні про арешт майна відсутні жодні посилання, що вилучені у філії ПрАТ «УФГ» у м.Львові речі (у тому числі грошові кошти) були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі могли бути об`єктом кримінально протиправних дій чи набуті кримінально протиправним шляхом (частина перша статті 98 КПК України). Вказані обставини у клопотанні є лише припущеннями.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що накладення арешту на системний блок, відеозаписувач, бухгалтерські документи, що належать філії ПрАТ «УФГ» у м.Львові є втручанням у право мирно володіти майном, оскільки недоведена причетність до вчинення кримінальних правопорушень, що розслідуються у кримінальному провадженні №0002619. Представник філії ПрАТ «УФГ» у м.Львові вказав, що відеозаписи зберігаються на онлайн сервісі, відтак слідчий повинен був звернутися з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів.
Під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог статей 170-173 КПК України, врахувавши при цьому обставини, наявність з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно.
З врахуванням зазначених положень закону слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність відмови в накладенні арешту на майно, оскільки прокурором не наведено законних підстав для цього, й своє рішення належним чином вмотивував.
Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що підстави для скасування ухвали слідчого судді та накладення арешту на майно на даному етапі досудового розслідування відсутні, під час апеляційного розгляду не доведено необхідності накладення арешту, а тому доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними.
Істотних порушень, які б давали суду підстави для скасування ухвали слідчого судді та задоволення клопотання слідчого в даному провадженні колегія суддів не знаходить.
Ураховуючи вищенаведене, рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясовував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, відтак ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 червня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді