Житомирський апеляційний суд
Справа №286/2871/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 286 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000313 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 23 лютого 2021 року яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. ім. Желябова Устюженського району Вологодської області Російської федерації, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі статті 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, та покладено на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обвинуваченому ОСОБА_7 встановлено відраховувати з дня ухвалення вироку.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1961,40 гривень процесуальних витрат на проведення судових експертиз.
Речові докази: автомобіль марки «VOLVO EH 13 400» р.н. НОМЕР_1 залишено фактичному володільцю ОСОБА_11 . Капці, ґудзик, змиви бурого кольору - встановлено знищити, -
в с т а н о в и в:
За обставин встановлених судом та зазначених у вироку, 27 червня 2020 року, близько 18 години 25 хвилин, в м. Овруч, по вул. Романа Шухевича, 35а, на території майнового комплексу «ПП Левківський», ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «VOLVO FH 13 400» р.н. НОМЕР_2 , в порушення вимог пунктів Правил дорожнього руху України (ПДР): 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), 10.9 (під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб), не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати вимоги Правил дорожнього руху України, не переконався в безпечності свого маневру (руху вперед та назад), здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , 1958 р.н., який перебував поряд з автомобілем, внаслідок чого ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень помер в лікарні.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми тіла: садна лівої половини обличчя (ліва щока, ліва привушна ділянка, лівий кут нижньої щелепи), садна по зовнішній поверхні лівої дельтоподібної ділянки; садна на передній поверхні правого колінного суглобу, внутрішньо-суглобкового перелому внутрішнього виростку правої стегнової кістки; підшкірних крововиливів по зовнішній поверхні лівого стегна, садна на передній поверхні середньої третини лівого стегна, садна по всій передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки, рваної рани лівої пахової ділянки з переходом на верхню третину стегна, множинних розривів м`язів внутрішньої та задньої груп лівого стегна з розривами стінок стегнової вени та стегнової артерії; скальпованої рани шкіри передньої поверхні статевого члена, які (тілесні ушкодження) мають ознаки тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення та перебувають в прямому причинному зв`язку з причиною настання смерті.
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 10.1, 10.9 ПДР України знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наставшими наслідками, тобто спричинення смерті потерпілому ОСОБА_12 .

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, установлених судом, кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладанням обов`язків, передбачених п.1 та п.2 ч.1 ст. 76 КК України. В решті вирок залишити без змін. Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції не навів мотивів не застосування додаткового покарання. Вказує, що не застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не сприятиме досягненню мети покарання та свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Стверджує, що суд першої інстанції не врахував належним чином особливості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, обставини та спосіб його вчинення, а також характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, пояснення потерпілої в часткове підтримання апеляційної скарги прокурора, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в часткове підтримання апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За таких обставин, висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та ніким з можливих апелянтів не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується матеріалами кримінального провадження, які були перевірені судом першої інстанції та яким була надана належна оцінка.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання судом першої інстанції враховано характер і ступень тяжкості злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого.
Так, судом зазначено, що обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав повністю, характеризується позитивно, не працює, на обліку у нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції не встановлено.
Враховуючи наведене, особу обвинуваченого, пом`якшуючу обставину та відсутність обтяжуючих обставин, суд першої інстанції вважав за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України без позбавлення права керувати транспортними засобами та дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.
З врахуванням наведеного, колегія судді погоджується з призначеним судом першої інстанції основним покаранням обвинуваченому ОСОБА_7 та вважає, що воно буде достатнім для перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, з урахуванням пом`якшуючої обставини.
Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись із незастосуванням судом першої інстанції додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Наведене свідчить про те, що рішення суду щодо застосування чи не застосування додаткового покарання повинно бути належним чином мотивовано у вироку.

Проте, зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції взагалі не навів мотивів щодо не застосування додаткового покарання.

Колегія суддів враховує, що порушення Правил дорожнього руху України, допущені обвинуваченим ОСОБА_7 , знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її тяжкими наслідками, а саме смертю людини, та вважає за неможливе збереження за ним права керувати транспортними засобами.

Враховуючи наведене, думку потерпілої, яка підтримала прокурора в частині призначення додаткового покарання, але просила визначити строк на розсуд суду, апеляційний суд приходить до висновку, що не призначення обвинуваченому ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, тобто, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, апеляційний суд частково погоджується з доводами апеляційної скарги (в частині призначення додаткового покарання, але в мінімальному розмірі, передбаченому ч.1 ст.55 КК України) та вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з наведених мотивів з ухваленням нового вироку у вказаній частині.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 23 лютого 2021 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі статті 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування основного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.
Визначити засудженому ОСОБА_7 іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Покласти на засудженого ОСОБА_7 на час іспитового строку обов`язки:
- періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.
Контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: