ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/7106/14-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/131/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Порушення правил безпеки
дорожнього руху або експлуатації транспорту
особами, які керують транспортними засобами
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

потерпілого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 24 травня 2017 року у відношенні ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кашперівка, Баранівського району Житомирської області, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, працюючого КП «Харківські теплові мережі», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки, з покладенням на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цьому органу про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Згідно вироку 20.05.2011 року близько 07 години 10 хвилин ОСОБА_8 керував, на підставі подорожнього листа, технічно справним автомобілем «ГАЗ 3307», д.н. НОМЕР_1 , та рухався по вул. Полтавський шлях м. Харкова зі сторони вул. Володарського в напрямку вул. Скорохода, зі швидкістю 30 км/год. На шляху прямування по вказаній вулиці, в районі перетину з вул. Кандаурова, при під`їзді до регульованого світлофорним об`єктом перехрестя з вул. Кандаурова, при включеному червоному сигналі світлофора для його напрямку, ОСОБА_8 продовжив рух з тією ж швидкістю через перехрестя, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 8.7.3 (е), «Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення з автомобілем «Москвич 420», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався по вул. Кондаурова з лівим поворотом на вул. Полтавський шлях на зелений сигнал світлофора, що дозволяє рух.

Внаслідок зіткнення водієві автомобілю «Москвич 420» ОСОБА_9 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №968-А/11 від 09.06.2011 заподіяні наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, субдуральний крововилив, забита рана лівої скроневої області; закрита травма грудної клітини: множинні переломи ребер зліва, забій - розрив лівої легені, лівобічний гемопневмоторакс; закрита травма живота: розриви селезінки з подальшим її видаленням, гемоперитонеум 2 ст.; множинні переломи кісток тазу. Пошкодження, виявлені у ОСОБА_9 , у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Порушення п. 8.7.3 «е» Правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_8 згідно з авто технічною експертизою № 131/14 від 14.03.2014 знаходяться в причинному зв`язку з подією та її наслідками.

А саме в тому, що він, керуючи транспортним засобом, при під`їзді до регульованого перехрестя, при включеному червоному сигналі світлофора для його напрямку, не зупинився перед проїжджою частиною, чим створив небезпеку для руху водієві автомобіля «Москвич» та допустив зіткнення з вказаним автомобілем, в результаті чого водій ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження.

В апеляційних скаргах:

Прокурор, посилаючись на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування Закону, який не підлягає застосуванню, просить вирок суду скасувати та ухвалити свій вирок.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 3 роки.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що судом належним чином не враховано того факту, що ОСОБА_8 своєї провини не визнав, шкоду, завдану злочином не відшкодував.

При цьому також по за увагою суду залишився факт відсутності обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 .

Потерпілий ОСОБА_9 посилаючись на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого просить вирок суду скасувати та ухвалити свій вирок.

Призначити ОСОБА_8 більш суворе покарання ніж призначив суд першої інстанції та застосувати до нього додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що внаслідок ДТП він фактично став інвалідом, навіть за сплином тривалого часу періодично відчуває нестерпні болі.

Також вказує, що на теперішній час він не отримав жодного відшкодування від обвинуваченого, який в свою чергу не визнав своєї провини, не вибачився та не розкаявся у скоєному.

Крім того, по за увагою суду залишився факт відсутності обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 .

Зазначене на думку автора апеляційної скарги свідчить про необґрунтоване звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

20 липня 2021 року до Харківського апеляційного суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття щодо нього кримінальне провадження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який частково підтримав свою апеляційну скаргу та вважав за необхідне скасувати вирок суду, інших учасників судового провадження, які підтримали думку прокурора, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Апеляційним судом роз`яснено ОСОБА_8 , підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, а також право на розгляд поданих апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_8 наполягав на першочерговості розгляду його клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставіст. 49 КК України.

Виходячи з положень закріплених у ч.4ст.286 КПК України-суд має невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого.

З матеріалів провадження вбачається, що злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України, за який засуджено ОСОБА_8 вчинено ним 20 травня 2011 року.

Санкція ч.2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Тобто відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо минуло десять років - дня вчинення нею тяжкого злочину. Таким чином, наразі сплинув десятирічний строк притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 286 КК України.

Відтак колегія суддів вважає за необхідне звільнити обвинуваченого ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до вимог ст.49 КК України, що відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.284 КПК України, яка вказує, що кримінальне провадження закривається судом - у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбаченістаттею 284цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Разом з тим потерпілому ОСОБА_9 належить роз`яснити, що закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав не позбавляє його права на звернення до суду із позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. п.1ч.2 ст.284;404;405;417;418;419 КПК України, ст. 49 КК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 24 травня 2017 року у відношенні ОСОБА_8 скасувати.

Закрити кримінальне провадження, звільнивши ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 286 КК України, у зв`язку зі сплином строків давності що не позбавляє потерпілого ОСОБА_9 права звернутись до суду першої інстанції із позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення

Головуючий Судді