Єдиний унікальний № 946/2543/21
Провадження № 1-кп/946/446/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про призначення судового розгляду

21 квітня 2021 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
провів у місті Ізмаїл Одеської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001241, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,
сторона захисту: обвинуваченийОСОБА_3 , захисниця ОСОБА_5 ,
інші учасники судового провадження: потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , представники потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Суть питання, що вирішується
1.Обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні надійшов до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області31 березня 2021 року, ухвалою від 01 квітня 2021 року було призначено підготовче судове засідання, в якому підлягають вирішенню ряд питань відповідно до вимог ст. ст. 314 315 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
2.Також прокурор ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 діб, у якому посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме на те, що є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, усвідомлюючи ступінь тяжкості покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на строк до десяти років, незаконно впливати на потерпілих, оскільки він не надав їм будь-якої допомоги, впливати на свідків, експерта та спеціаліста. Також прокурор посилається на наявність ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення.

Встановлені судом обставини
3.У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження висловили думки про можливість призначення судового розгляду.
4.Також, під час підготовчого судового засідання прокурор підтримав своє клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , потерпілі ОСОБА_6 , її представник ОСОБА_9 , потерпіла ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_10 підтримали клопотання прокурора. При цьому потерпіла ОСОБА_8 зазначила, що від обвинуваченого ОСОБА_3 , від його дружини до неї надходили телефонні дзвінки, суті розмов вона не пам`ятає, їй пропонували кошти, але не погрожували. Після того, як їй дзвонили, у грудні 2020 року у вечірній час вона чула шум біля будинку, після чого вона бачила сліди біля будинку двох осіб.

5.Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисниця ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання прокурора, просили застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Обвинувачений ОСОБА_3 при цьому зазначив, що він дійсно телефонував потерпілій ОСОБА_8 , але з метою надати їй матеріальну допомогу, він пропонував їй кошти, допомогу, але не погрожував. Захисниця ОСОБА_5 зазначила, що прокурором не доведені ризики для продовження застосування такого суворого запобіжного заходу як тримання під вартою. Першочергово слідчим суддею Київського районного суду м. Одеса відносно обвинуваченого ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту, умови якого він не порушував. Під час вказаного запобіжного заходу, до скасування ухвали слідчого судді Одеським апеляційним судом, він телефонував не тільки потерпілій ОСОБА_8 , а усім потерпілим, та намагався надати матеріальну допомогу, оскільки усвідомлює наслідки, що настали. Він просив вибачення у потерпілої ОСОБА_8 , запевняв, що буде утримувати дітей, надавати допомогу, і не погрожував. Прокурор в обґрунтування наявності ризику впливу на потерпілих послався на те, що обвинувачений не намагався надати матеріальну допомогу потерпілим, але обвинувачений сплатив потерпілим близько 90 000 грн., він також здійснював поштові перекази на ім`я потерпілої ОСОБА_8 , але вона відмовлялася від їх отримання. Те, що якісь невідомі особи перебували поряд з будинком потерпілої ОСОБА_8 , не може свідчити про те, що до цього причетний обвинувачений. До того ж, обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнає вину, а тому немає сенсу впливати на когось з його боку. Захисниця також заначила, що у обвинуваченого ОСОБА_3 є на утриманні малолітня дитина. Одна лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, не може бути підставою для тримання обвинуваченого під вартою.

6.Ухвалою слідчого судді від 03.11.2020 р. був накладений арешт на певне майно, а ухвалою від 02.11.2020 р. відносно ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.11.2020р. вказана ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу була скасована та постановлена нова ухвала, якою відносно ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30.12.2020 р. включно. В подальшому строк тримання обвинуваченого під вартою продовжувався у встановленому порядку та спливає 23.04.2021 р. При цьому слідчим суддею була встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, тобто ризиків того, що обвинувачений може переховатися від органів досудового розслідування і суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
7.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, дійшов висновку про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту та про зміну обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який з таких підстав.

8.Так, суд вважає, що кримінальне провадження підсудне Ізмаїльському міськрайонному суду Одеської області. Підстав для закриття кримінального провадження або для його зупинення, не вбачається. Також не вбачається підстав для повернення обвинувального акта прокурору. Угоди про визнання винуватості до суду не надійшло.
9.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про коло осіб, які підлягають виклику до суду для допиту, які не заявили клопотання про виклик свідків для допиту, дійшов висновку, що виклику підлягають лише учасники судового провадження.
10.Що стосується запобіжного заходу, то відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

11.Крім того, згідно до п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

12.Також за змістом п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК, якою суд керується на підставі ч. 3 ст. 315 КПК, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

13.Відповідно ж до ч. 4 ст. 194 КПК, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

14.При цьому, суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_11 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, суд також враховує наявність у обвинуваченого міцних соціальних зав`язків, а саме те, що він одружений та має на утриманні неповнолітню дитину. Суд також враховує те, що обвинувачений раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також те, що він утримується під вартою у цьому кримінальному провадженні вже понад п`ять місяців.
15.Суд не може погодитися з посиланням прокурора на продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме ризику того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки прокурором в клопотанні не наведена жодна обставина на підтвердження його існування, а лише зроблене формальне посилання на наявність цього ризику. З урахуванням того, що обвинувачений раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності, на думку суду, про наявність цього ризику не свідчить жодна обставина, а в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 хоча і обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, але необережного.

16.Також, на думку суду, прокурором не доведено виникнення нового ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме ризику того, що обвинувачений ОСОБА_3 може незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні. Так, учасниками судового провадження не заявлено про допит свідків, експертів та спеціалістів, що унеможливлює незаконний вплив на вказаних учасників кримінального провадження. А посилання прокурора на те, що обвинувачений ОСОБА_3 до теперішнього часу не надав будь-якої допомоги, по-перше, спростовуються наданими під час судового засідання стороною захисту документами про поштовий переказ на ім`я ОСОБА_8 грошових коштів у загальній сумі 32 300 грн., та про отримання ОСОБА_6 від ОСОБА_3 різних суд в рахунок часткового відшкодування матеріальної шкоди, а, по-друге, намагання обвинуваченого ОСОБА_3 зв`язатися з потерпілою з метою вирішити питання про відшкодування шкоди та надання допомоги не може свідчити про тиск на потерпілих. Крім того, сама потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначила, що ані обвинувачений ОСОБА_3 , ані інші особи їй не погрожували та тиск відносно неї не чинили. Суд також погоджується з посиланням захисниці ОСОБА_5 на те, що перебування невідомих осіб біля будинку потерпілої ОСОБА_8 в пізній час не може свідчити про те, що саме обвинувачений ОСОБА_3 або інші особи за його вказівкою здійснювали таким чином тиск на неї.

17.Таким чином, прокурором не надано жодного доказу на підтвердження виникнення ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, а одні лише припущення прокурора не можуть свідчити про його наявність.

18.Але все ж таки, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_11 у разі визнання його винуватим у кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, на думку суду, на даний час продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК, а саме ризик того, що він може ухилитися від суду з метою уникнення покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується.

19.При вирішенні питання про запобіжні заходи відносно обвинуваченого суд також враховує засаду верховенства права, закріпленої у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

20.Так, у рішенні Нечипорук і Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року (заява №42310/04), ЄСПЛ зазначив, що зі спливом певного часу обґрунтована підозра у вчиненні злочину перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи, а утримання під вартою протягом тривалого часу не відповідає принципові захисту від свавілля, встановленому п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а сама тяжкість обвинувачення не може бути виправданням тривалих періодів утримання під вартою. У випадку, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства та суду можна запобігти за допомогою застави чи іншого запобіжного заходу, обвинуваченого має бути звільнено з-під варти.

21.Суд також враховує те, що досудове розслідування цього кримінального провадження вже завершене, і обвинувачений ОСОБА_3 перебуває під вартою більше п`яти місяців у кримінальному провадженні, у якому він обвинувачується у вчиненні тяжкого необережного злочину. До того ж, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не містить обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

22.Саме тому, беручи до уваги відомості про особу ОСОБА_3 , з урахуванням того, що під час дії відносно нього іншого запобіжного заходу у виді домашнього арешту він не порушував умови його застосування, того, що встановленому ризику на даний час можливо запобігти за допомогою більш м`якого запобіжного заходу, суд дійшов висновку про недоцільність подальшого тримання обвинуваченого під вартою, а тому йому слід змінити запобіжний захід на інший, більш м`який.

23.На думку суду, достатнім та необхідним для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання ризику, встановлену під час судового розгляду, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, буде застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК, на даний час не може запобігти доведеному під час розгляду вищезазначеному ризику. Суд вважає за необхідне заборонити обвинуваченому ОСОБА_11 залишати житло цілодобово, його слід зобов`язати прибувати за кожною вимогою до суду, а також покласти на нього обов`язок, що передбачений п. 8 ч. 5 ст. 194 КПК, а саме здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

24.У зв`язку з викладеним в силу п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК обвинуваченого ОСОБА_3 слід негайно доставити до місця проживання і звільнити з-під варти.
25.Також, враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`ять років позбавлення волі, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує останнього, відповідно до ч. 5 ст. 314, ст. 3141 КПК, слід доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь у даному кримінальному провадженні, також його слід повідомити про дату, час та місце проведення судового розгляду.
26.Від учасників судового провадження інших клопотань, зокрема, про обрання, зміну чи скасування інших заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема арешту, не надійшло, у зв`язку з чим цей захід забезпечення кримінального провадження слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 202, 314 316, 370 372 КПК, суд

постановив:
1.Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК, в залі судових засідань Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Клушина, 2, на 05 травня 2021 року, на 14:00 годину.
2.Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні, за участю прокурора, обвинувачуваногоОСОБА_3 , захисниці ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , представників потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яких викликати у судове засідання, про місце, дату і час проведення якого також повідомити представника персоналу органу пробації.
3.Змінити обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, із зобов`язанням прибувати за кожною вимогою до суду, строком на два місяці.

4.Покласти на ОСОБА_3 обов`язок, що передбачений п. 8 ч. 5 ст.194 КПК, а саме:

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

5.Обвинуваченого ОСОБА_3 негайно доставити до місця проживання за адресою:АДРЕСА_2 , і звільнити з-під варти.
6.Строк дії наявної ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту закінчується 21 червня 2021 року.

7.Копію наявної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_11 , а також направити для виконання в частині застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області.

8.Інший захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, застосований під час досудового розслідування, залишити без змін.

9.Доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_3 , в строк до 05 травня 2021 року, для чого копію цієї ухвали надіслати представнику персоналу органу пробації для виконання в цій частині.

10.Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1