Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/358/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2021 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріаликримінального провадження № 0000150 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, заапеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та захисника-адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , на вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської областівід 16.02.2021, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, уродженку м. Бобринець Кіровоградської області, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючу, неодружену, раніше судиму:

- 03.06.2019 Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України від призначеного покарання звільнена з іспитовим терміном на 1 рік,

визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначеноїй покарання у виді 1 року 2-х місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків частково приєднано до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03.06.2019 та призначено остаточне покарання у виді 1 року 3-х місяців позбавлення волі.

Стягнуто з неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 653,76 грн.

Вирішено долю речових доказів по справі.
За участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду неповнолітня ОСОБА_6 скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за таких обставин.

Так, 08.05.2020 близько 08 год 30 хв, неповнолітня ОСОБА_6 , перебуваючи біля магазину «Маркет», розташованого за адресою вул. Миколаївська, 39, м. Бобринець, таємно викрала велосипед червоного кольору марки «Nopsa», який був припаркований у спеціальній металевій конструкції, під стіною будівлі вказаного магазину, вартість якого відповідно до висновку експерта №2162/27-20 від 22.05.2020 становить 2000 грн, на якому з місця скоєння кримінального правопорушення зникла та розпорядилась ним на власний розсуд, чим завдала майнової шкоди потерпілій ОСОБА_9 на вказану суму.

У зміненій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин справи та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченої, просить вказаний вирок суду змінити, стягнувши з неповнолітньої ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в загальній сумі 653,76 грн, а у разі відсутності у неповнолітньої коштів чи майна, на яке можливо звернути стягнення, стягнути вказані витрати з її законного представника ОСОБА_10 .

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

При цьому прокурор вказує на те, що відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Однак, відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобовязаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Обовязок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

На час ухвалення оскаржуваного вироку суду ОСОБА_6 є неповнолітньою особою та за результатами розгляду кримінального провадження не встановлено відомостей щодо наявності у неї власних коштів чи майна, достатнього для відшкодування стягнених коштів.

Таким чином, прокурор вважає, що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки безпідставно стягнув лише з ОСОБА_6 кошти в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Захисник-адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , у своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання шляхом застосування до неповнолітньої ОСОБА_6 положення статей 75, 104 КК України, звільнивши останню від відбування покарання з іспитовим строком, терміном на 2 (два) роки, а в іншій частині вирок суду залишити без змін.

Отже захисник вважає, що суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_6 кримінальне покарання та не в повній мірі врахував її особу, підстави та мотиви скоєння кримінальних правопорушень, її відношення до скоєного, а саме щире каяття, визнання вини в повному обсязі за обставин зазначених в обвинувальному акті, повне відшкодування завданої шкоди потерпілій та примирення з потерпілою стороною.

Крім того, ОСОБА_6 характеризується виключно позитивно, проживає разом з батьком. Скоєний нею злочин не спричинив тяжких наслідків.Згідно висновку досудової доповіді, результати оцінки ризику вчинення повторного правопорушення неповнолітньою ОСОБА_6 , показали середній рівень ризику небезпеки для суспільства, а тому існує ймовірність її виправлення у майбутньому без ізоляції від суспільства. З метою її виправлення у майбутньому доцільно застосувати альтернативний вид покарання, не пов`язаний з позбавленням волі.
Захисник вказує і на те, що служба у справах дітей Компаніївської об`єднаної територіальної громади, також висловила думку у судових дебатах про те, що покарання неповнолітній ОСОБА_6 можливо призначити без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав змінену апеляційну скаргу і просив її задовольнити, а вирок суду змінити та заперечив задоволення апеляційної скарги захисника,пояснення захисника-адвоката ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та не заперечував проти задоволення зміненої апеляції прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг прокурора та захисника, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Отже, доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який її засуджено, ґрунтується на доказах, достовірність і достатність яких не ставилася під сумнів сторонами під час судового розгляду і ніким із учасників судового розгляду не оскаржується.

За таких обставин, суд першої інстанції провівши судове слідство у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а тому правильно кваліфікував її дії за ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, відомості про особу обвинуваченої, яка є неповнолітньою, рівень її розвитку та те, що за місцем проживання вона характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, виховується у неповній сімї. Обставинною, що пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченої у скоєному та вчинення кримінального правопорушення неповнолітньою, а обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин районний суд правильно дійшов до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, буде покарання виключно в умовах ізоляції її від суспільства в призначений судом строк, обґрунтовано призначивши їй покарання у виді позбавлення волі, що передбачено санкцією статті обвинувачення, до того ж яке у даному випадку є фактично мінімально можливим видом та розміром покарання, з урахуванням особи обвинуваченої та фактичних обставин справи.

Тобто вид та розмір призначеного їй покарання є виваженим, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене діяння, а й буде запобігати вчиненню нею та іншими особами нових злочинів.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої в частині того, що судом першої інстанції не враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття івчинення злочину неповнолітньою та що призначене їй покарання не відповідає її особі та є явно несправедливим через його суворість, оскільки як вбачається з оскарженого вироку суду, районним судом при призначенні покарання ОСОБА_6 в повній мірі враховані вищенаведені обставини,а також особу обвинуваченої, яка раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за скоєння аналогічного злочину з корисливих мотивів і даний злочин скоїла маючи не зняту та не погашену судимість та в період іспитового строку, що вказує на те, що вона позитивних висновків не зробила і знову скоїла злочин з корисливих мотивів, а тому її виправлення можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, через що відсутні підстави для застосування до неї вимог ст. 69 КК України та призначення їй більш м`якого покарання, як того просить захисник обвинуваченої.
Що стосується апеляційних доводів прокурора що районний суд безпідставно стягнув лише з обвинуваченої ОСОБА_6 кошти в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, то вони заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Як вбачається з резолютивної частини вироку Бобринецького районного суду від 16.02.2021 з неповнолітньої ОСОБА_6 стягнуто на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в загальній сумі 653,76 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Також, відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Однак, у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

На час ухвалення оскаржуваного вироку суду ОСОБА_6 є неповнолітньою особою та за результатами розгляду кримінального провадження не встановлено відомостей щодо наявності у неї власних коштів чи майна, достатнього для відшкодування стягнених коштів.

Таким чином, суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки безпідставно стягнув лише з ОСОБА_6 кошти в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Перевіривши матеріали справи в межах апеляційних скарг прокурора та захисника, колегія суддів істотних порушень кримінально - процесуального законодавства під час досудового та судового слідства по даному кримінальному провадженню, які б могли призвести до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення - не встановила.

За таких обставин апеляційна захисника-адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а змінена апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, а тому вирок суду першої інстанції слід змінити.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Змінену апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської областівід 16.02.2021, стосовно ОСОБА_6 , змінити в частині стягнення судових витрат.

Стягнути з неповнолітньої ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 653,76 грн, а у разі відсутності у неповнолітньої коштів чи майна, на яке можливо звернути стягнення, стягнути вказані витрати з її законного представника ОСОБА_10 .

У решті даний вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2