Провадження № 274/4722/20
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/350/21

І м е н е м У к р а ї н и
26.03.2021 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретарів судового засідання . . ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/4722/20 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Любомирка Рівненського району Рівненської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, учня 12 групи 3-го курсу ПТУ № 4 м. Бердичева, неодруженого, не працює, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

за участі

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6

законного представника обвинуваченого . ОСОБА_7

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

09 червня 2020 року приблизно о 16 годині ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проходив по вул. Ковпака в м. Бердичеві та попереду себе помітив ОСОБА_8 , яка на правому плечі тримала жіночу сумку.

В цей час та місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном, належним ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 наздогнав ОСОБА_8 біля будинку № 34 по вул. Ковпака в м. Бердичеві. Підійшовши ззаду до потерпілої, ОСОБА_4 правою рукою обхватив останню за шию та почав душити ОСОБА_8 , спричинивши останній легке тілесне ушкодження.

Після того, як ОСОБА_8 почала чинити супротив, ОСОБА_4 відпустив потерпілу та в цей час схопив належну їй жіночу сумку «Pawia», вартістю 700 гривень, в середині якої знаходились грошові кошти у сумі 6850 гривень, мобільний телефон «Huawei Lua-u22», вартістю 1025 гривень, оснащений сім-картою мобільного оператора «Київстар», вартістю 35 гривень, та почав тягти з рук ОСОБА_8 , намагаючись відкрито викрасти майно потерпілої, однак ОСОБА_4 не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпіла вирвала з рук ОСОБА_4 належну їй сумку.

У таким спосіб ОСОБА_4 , спричинивши ОСОБА_8 легке тілесне ушкодження у вигляді синця на шиї. застосував насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, та намагався повторно відкрито викрасти майно ОСОБА_9 на загальну суму 8610 грн., однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як його злочинні дії були припинені потерпілою ОСОБА_8 .

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнається винуватим, передбачена ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що влітку 2020 року, число не пам`ятає, це був День друзів, він з другом вживали різний алкоголь. Він дуже сп`янів. Мав їхати додому, мав при собі 200-300 грн., вирішив пройтися, провітритися. Йшов в районі автопарку по вул. Ковпака. Попереду себе за метрів 40-50 побачив раніше незнайому йому потерпілу. Подальші події як, чому, де вчинив грабіж щодо потерпілої, не пам`ятає через свій стан сильного алкогольного сп`яніння. Наступне, що пам`ятає, це вже як стояв біля поліцейської машини, його затримали і повезли у відділок. Те, що вчинив грабіж, визнає, це відразу підтвердили на місці сторонні люди, що спонукало його це зробити не знає. У скоєному кається, розуміє, що зробив неправильно, обіцяє більше такого не робити.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість також підтверджується сукупністю й інших зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, допитана потерпіла ОСОБА_8 пояснила суду, що у 2020 році, у теплу пору року, після закінчення першого карантину о 16 годині йшла сама по вул. Ковпака. Зазвичай у цей час на вулиці чимало людей, але на той час нікого не було. В цей момент непомітно для неї ззаду підбіг нападник, схопив за шию та почав душити зігнутою у лікті рукою. Вона повернула голову вправо сліпило сонце, повернула вліво відчула різкий запах алкоголю та побачила у профіль раніше незнайомого їй обвинуваченого. Обвинувачений лише сказав: «Тихо, тихо», більше нічого не говорив. Спочатку вона намагалася відштовхнути руку, але зрозуміла, що не вдасться, після чого схопила нападника за геніталії та стиснула, після чого він її відпустив. Вона спустилася на землю, обвинувачений намагався зірвати сумку, яка спочатку була на правому плечі, а потім сповзла по руці. Але вона не відпустила, почала намагатися кричати і, видно, це його налякало, після чого нападник почав втікати по алеї. Це у нього виходило погано, він спотикався, запнувся за стовпчик. Тоді вона піднялася, почала кричати. Вибігли сусіди, хлопці, які допомагали по будівництву, побігли за обвинуваченим, спіймали у закинутому дворі у кущах. На її думку, нападник хотів її придушити та забрати сумку, у нього точно не було сексуального мотиву. Обвинувачений перед нею не вибачався і вона не вірить, що він нічого не пам`ятає, але вважає, що його не варто позбавляти волі.

Крім того, винуватість ОСОБА_4 також підтверджується:

*даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 09.06.20, з якого видно, що попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_8 заявила, що 09.06.20 приблизно о 16 годині невідома особа поряд з буд. АДРЕСА_2 , схопивши за шию, намагалася вирвати сумочку (т. 1, а.п. 10);

*даними протоколу огляду місця події від 09.06.20 з фототаблицею до нього, в ході якого зафіксовано місце скоєння злочину оглянуто територію біля буд. АДРЕСА_2 . Під час огляду потерпіла вказала на конкретне місце нападу, зафіксовано вміст сумки потерпілої, розташування на місці події ОСОБА_4 (т. 1, а.п. 16-21);

*даними висновку судово-медичної експертизи № 237 від 11.06.20, згідно з яким у ОСОБА_8 виявлено синець на шиї, який утворився від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею (не виключено від подряпини нігтем пальців рук сторонньої особи), можливо в термін та за обставин, вказаних обстеженою, як зазначено у постанові про призначення експертизи, тобто 09.06.20 близько 16 години, коли душив незнайомий за шию, який є легким тілесним ушкодженням (т. 1, а.п. 15);

*даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.06.20, при проведенні якого потерпіла ОСОБА_8 серед пред`явлених їй для впізнання чотирьох зображень молодих чоловіків впізнала фото ОСОБА_4 , як хлопця, який її душив та намагався викрасти у неї сумку (т. 1, а.п. 29-31);

*даними протоколу проведення слідчого експерименту від 10.06.20 з фототаблицею до нього, при проведенні якого потерпіла ОСОБА_8 показала на місцевості де, коли та як саме вона розташовувалася під час грабежу, де була її сумка до нападу на правому плечі, як сумку намагався викрасти ОСОБА_4 (т. 1, а.п. 32-38). Дані протоколу про час, місце, спосіб скоєння злочину повністю відповідають обставинам обвинувачення, даним протоколу огляду місця події від 09.06.20, показанням потерпілої та іншим дослідженим доказам;

*даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.06.20, при проведенні якого свідок ОСОБА_10 серед пред`явлених йому для впізнання чотирьох зображень молодих чоловіків впізнав фото ОСОБА_4 , як хлопця, якого він затримував після спроби грабежу 09.06.20 (т. 1, а.п. 49-51);

*даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.06.20, при проведенні якого свідок ОСОБА_11 серед пред`явлених йому для впізнання чотирьох зображень молодих чоловіків впізнав фото ОСОБА_4 , як хлопця, якого він затримував після спроби грабежу 09.06.20 (т. 1, а.п. 52-54);

*даними висновку про вартість об`єкту оцінки КВФ "Арсенал" № 10/06 від 16.06.20, згідно з яким станом на 09.06.20 ринкова вартість речей становила: жіночої сумки «Pawia» - 700 гривень, мобільного телефону «Huawei Lua-u22» - 1025 гривень, сім-карти мобільного оператора «Київстар» - 35 гривень (т. 1, а.п. 58-60);

*даними висновку амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 172-2020 від 23.06.20, відповідно до якого ОСОБА_4 , 2003 р.н., на даний час психічними захворюваннями не страждає. При даному огляді яких-небудь ознак психічних захворювань не виявлено. ОСОБА_4 в період часу, до якого відноситься інкримінований йому протиправний вчинок, будь-яким психічним захворюванням не страждав та в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, який би позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не перебував. ОСОБА_4 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відноситься інкримінований йому протиправний вчинок, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. По своєму психічному стану не потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру (т. 1, а.п. 98-100).

Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 09.06.20 о 18.10 в Бердичівській ЦМЛ освідувано ОСОБА_4 , встановлено діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, при обстеженні видихуваного повітря на наявність етилового спирту на апараті «Драгер» результат - 2,13‰ (т. 1, а.п. 22).

В судовому засіданні ОСОБА_7 , опікун обвинуваченого, зазначив, що обвинувачений є сином його покійної дружини, після смерті якої він і оформив опіку. Олег всім забезпечений, має добрі умови проживання, має кишенькові гроші. Доки ОСОБА_12 навчався у школі, проблем не було. Коли поступив в училище у Бердичів, перебрався у гуртожиток, почалися проблеми. ОСОБА_12 дуже тяжко переживав смерть матері, у гуртожитку його до себе у компанію взяли діти повні сироти. З цієї поганої компанії і почалися негативні зміни у поведінці ОСОБА_13 . Його викликали до училища, з ОСОБА_13 працював психолог, вчителі, він особисто проводив бесіди. На деякий час затихало, а потім його знову викликали через поведінку ОСОБА_13 . З часу введення карантину і переходу на дистанційне навчання ОСОБА_12 постійно знаходився у селі, у нього під контролем, майже постійно вдома. ОСОБА_12 лише ходив на підробітки, коло його спілкування, він не знає. ОСОБА_12 його слухається, поважає і вдома він зможе забезпечити належну поведінку, але ОСОБА_12 вже майже дорослий і поза домом, хоче вже жити самостійно.

За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Суд виключає з обвинувачення, визнаного судом доведеним, посилання обвинувачення на кваліфікуюча ознаки за ч. 2 ст. 186 КК України повторність, виходячи з наступного. Так, 01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII. Вказаним законом внесені зміни до КК України, згідно з якими відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, вже є кримінальним проступком (судом застосовуються положення ст. 5 КК України, згідно з якими закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість), а згідно з п. 2-1) ч. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання. Для кваліфікації дій ОСОБА_4 за ознакою «повторність» використовувалася судимість за ч. 1 ст. 185 КК України, однак відповідно до листа Бердичівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області (т. 2, а.п. 48), ОСОБА_4 відбув покарання за вироком від 23.03.20 за ч. 1 ст. 185 КК України, та був знятий з обліку 15.07.20, тобто судимість за ч. 1 ст. 185 КК України у нього є погашеною. Відповідно до ч. 4 ст. 32 КК України повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку. Отже, враховуючи, що судимість ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України погашено і він відбув покарання за вчинення цього кримінального проступку, в його діях у цьому кримінальному провадженні відсутня ознака «повторність».

Оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (незакінчений замах на грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає: вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений вважається раніше не судимим, проживає з опікуном, малолітніми братом і сестрою, за місцем проживання характеризується негативно, навчається у професійно-технічному училищі та за місцем навчання характеризується посередньо, перебував на обліку в службі у справах дітей. Відповідно до висновку органу пробації за результатами складення досудової доповіді, де враховані вказані вище обставини, а також те, що ОСОБА_4 має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, виправлення обвинуваченого може бути досягнуто застосуванням покарання, яке не пов`язане з позбавленням чи обмеженням волі.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги особу обвинуваченого та санкцію кримінального закону, суд приходить висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі. Однак, враховуючи вік обвинуваченого, його щире каяття, думку потерпілої, яка просить не позбавляти волі обвинуваченого, приймаючи до уваги запропоновану учасниками міру покарання, суд приходить висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком. На думку суду, саме такий захід примусу є необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як ним так і іншими особами.

Цивільний позов у провадженні не подано, дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять. Жоден предмет органами обвинувачення речовими доказами не визнано.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, враховуючи поведінку обвинуваченого на досудовому слідстві і судовому розгляді, відсутність клопотань з даного приводу, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом 01 (одного) року 09 (дев`яти) місяців іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та/або роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_4 - не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1