САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1128/20
Провадження № 1-кп/726/32/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2021 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження,внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 03.08.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця по національності, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого:

- 15.08.2005 року Заставнівським районним судом Чернівецької області за ч.1 ст. 296 КК України до 3 місяців арешту;

- 11.05.2012 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч.2 ст. 185, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 29.04.2015 року Садгірським районним судом м.Чернівці за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 ч.1 ст. 70, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 2 місяці;

- 27.06.2017 року Білоцерківським районним судом Київської області за ч.4 ст. 407, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Органом досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за наступних обставин.

Так, 01.08.2020 року приблизно о 17:00 годині ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливу мету та мотив особистого збагачення, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, розуміючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання їх негативних наслідків, умисно, таємно, шляхом вільного доступу викрав велосипед із написом «techobike», вартістю 1000 гривень, що на праві власності належить ОСОБА_4 .

В подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на свій розсуд та своїми діями заподіяв потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 1000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

Між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 досягнуто та підписано угоду від 27.04.2021 року про примирення, за змістом якої сторони погодили, що ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України понесе покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 185 КК України в повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся. Також пояснив суду, що він розуміє права, надані йому законом, угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, шкоду завдану злочином відшкодував у повному обсязі. Просив затвердити зазначену угоду.

Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, зазначену угоду уклали добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі. Просила затвердити зазначену угоду.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену в угоді міру покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Так, пунктом 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінальних правопорушень та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкціями цих статей.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.

Потерпілій в судовому засіданні роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України потерпілій зрозумілі. Після таких роз`яснень потерпіла не заперечувала проти затвердження угоди.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання, оскільки обвинувачений не перебуває на обліку у лікаря психіатра, однак перебував на обліку у лікаря нарколога, завдану потерпілому матеріальну шкоду відшкодував у повному обсязі.

При призначені покарання судом також враховано обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди у судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.185 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не застосовувався. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Судові витрати в даному кримінальному провадженні відсутні..

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 315, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 468, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення укладену 27.04.2021 року між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинуваченим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Визнати ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого чч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Речові докази:

- велосипед марки «tecnobike» повернути потерпілій ОСОБА_4

- компакт диск, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1