КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/291/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
15 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах власників майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року,
представника власників майна ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Накладено арешт на трактор марки «JCB», жовтого кольору, без номерних знаків, номер кузова НОМЕР_1 , в кількості 1 шт.;
1.Автомобіль «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , червоного кольору, в кількості 1 шт.;
2.Ключ від автомобіля «КАМАЗ» металевий, з написом « НОМЕР_4 », в кількості 1 шт.;
3.Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , на автомобіль «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , червоного кольору, виданий на ім`я ОСОБА_8 , в кількості 1 шт.;
4.Зразок ґрунтового покриття із земельної ділянки, у кількості 2 шт., а також вилучені під час огляду місця події ,який проводився 25.11.2020 року в період з 13 год. 50 хв., по 14 год. 30 хв. за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район,с.Ходосівка, неподалік вул. Степова, а саме: зразок грунтового покриття із земельної ділянки, який поміщений до паперового конверту під номером 3, зразок грунтового покриття із земельної ділянки, який поміщено до паперового конверту під номером 4.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власників майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , - адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року в частині накладення арешту на трактор марки «JCB», жовтого кольору, без номерних знаків, номер кузова НОМЕР_1 , в кількості 1 шт., - власником якого є ОСОБА_7 . Автомобіль «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , червоного кольору, в кількості 1 шт., - власником якого є ОСОБА_8 . Ключ від автомобіля «КАМАЗ» металевий, з написом « НОМЕР_4 », в кількості 1 шт. - власником якого є ОСОБА_8 Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , на автомобіль «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , червоного кольору, виданий на ім`я ОСОБА_8 , в кількості 1 шт., - володільцем якого є ОСОБА_8 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні вказаного клопотання дізнавача в цій частині.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з грубим порушенням процесуального закону. В порушення ч. 1 ст. 172 КПК України власники тимчасово вилученого майна не повідомлялися про судовий розгляд та були позбавлені можливості захищати свої права, що є порушенням міжнародних правових норм. Необхідність розгляду клопотання без власників майна відносно якого вирішувалося питання, в ухвалі взагалі не наведена.
Також апелянт зазначає, що в порушення абзацу другого ч. 1 ст. 170 КПК України в клопотанні не наведено жоден ризик та підстави вважати, що цей ризик може мати місце, якщо не накласти арешт на майно. Не наведено, які існують розумні підозри вважати, що вилучене майно має відношення до того чи іншого правопорушення. В протоколі огляду зазначено, що додатками до протоколу є матеріали фотофіксації, але вони не подані в матеріали справи, з яких хоча б візуально можна було встановити, яка подія мала місце та яке відношення до неї мають транспортні засоби.
Апелянт вважає, що під час розгляду клопотання про накладення арешту, слідчим суддею першої інстанції жодних дій передбачених ст.ст. 94, 132,173 КПК України вчинено не було, що дає підстави вважати, що суд поверхнево розглянув клопотання та прийняв незаконну та необґрунтовану ухвалу. В клопотанні та долучених до нього матеріалів, не надано достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які послався дізнавач. Доводи прокурора про відповідність вилученого майна, критеріям передбаченим ст. 98 КПК України, не є безумовною підставою для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.
Крім того апелянт зазначає, що дізнавач в клопотанні про арешт майна та суддя місцевого суду в ухвалі, не обґрунтували, яким саме чином вказане майно, яке належить ОСОБА_10 та ОСОБА_7 яким не повідомлялось про підозру у даному кримінальному провадженні і до них не заявлялось жодних позовних вимог, може підлягати спеціальній конфіскації. Слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_8 та ОСОБА_7 завданням кримінального провадження.
Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.
В даному випадку апеляційний суд приймає до уваги також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника власників майна, який підтримав апеляційну скаргу, з наведених в ній підстав та просив її задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що 25.11.2020 р. до Чабанівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області з письмовою заявою звернувся ОСОБА_11 , який повідомив, що 25.11.2020 в період часу близько 10 год. 00 хв. за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Ходосівка, неподалік вул. Садова, на території поля невідома особа незаконно заволоділа ґрунтовим покривом земель.
З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального проступку, відшукання знаряддя кримінального проступку або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, 25.11.2020 в період часу з 10 год. 35 хв. по 11 год. 00 хв. був проведений огляд місця події за адресою: Київська область, Києво-Святошинький район, с. Ходосівка, неподалік вул. Садова, на території поля, під час якого було виявлено та вилучено:
1.Трактор марки «JCB», жовтого кольору, без номерних знаків, номер кузова НОМЕР_1 , в кількості 1 шт.;
2.Автомобіль «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , червоного кольору, в кількості 1 шт.;
3.Ключ від автомобіля «КАМАЗ» металевий, з написом « НОМЕР_4 », в кількості 1 шт.;
4.Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , на автомобіль «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , червоного кольору, вданий на ім`я ОСОБА_8 , в кількості 1 шт.;
5.Зразок ґрунтового покриття із земельної ділянки, у кількості 2 шт.
Також, 25.11.2020 під час огляду місця події, який проводився в період часу з 13 год. 50 хв. по 14 год. 30 хв., був проведений огляд місця місця події за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Ходосівка, неподалік вул. Степова, під час якого було виявлено та вилучено:
1.Зразок грунтового покриття із земельної ділянки, який поміщено до паперового конверту під номером 3.
2. Зразок грунтового покриття із земельної ділянки, який поміщено до паперового конверту під номером 4.
З урахуванням того, що вказані речі є знаряддям вчинення кримінального проступку, зберегли на собі сліди його вчинення, містять інші відомості, які можуть буди використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження,на підставі ст. 98 КПК України визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
01.12.2020 ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області задоволено вказане клопотання.
Задовольняючи дане клопотання слідчий суддя встановив, що органом досудового розслідування доведено той факт, що описані речі, а саме: трактор марки «JCB», жовтого кольору, без номерних знаків, номер кузова НОМЕР_1 , в кількості 1 шт.; Автомобіль «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , червоного кольору, в кількості 1 шт.; Ключ від автомобіля «КАМАЗ» металевий, з написом « НОМЕР_4 », в кількості 1 шт.; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , на автомобіль «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , червоного кольору, виданий на ім`я ОСОБА_8 , в кількості 1 шт.; зразок ґрунтового покриття із земельної ділянки, у кількості 2 шт зберегли на собі сліди вчинення злочину. На підставі ст. 98 КПК України визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Зокрема, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
З урахуванням вказаних обставин, з метою уникнення негативних наслідків та з метою забезпечення речових доказів, які містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважав, що у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно, яке було вилучене в ході проведення обшуку.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було досліджено матеріали справи, заслухані пояснення прокурора, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог КПК України, були враховані наведені в клопотанні правові підстави для арешту майна, зокрема відповідність майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, враховано достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, доведеність мети застосування арешту майна, а саме збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме забезпечення збереження речових доказів, тому колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. 170 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на відповідність майна вимогам ст. 98 КПК України, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Також колегію суддів перевірено доводи апелянта в частині того, що власники тимчасово вилученого майна не повідомлялися про судовий розгляд клопотання про арешт тимчасового вилученого майна. Дані доводи знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду. Однак колегія суддів дану обставину не вважає істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягло б за собою скасування оскаржуваної ухвали, з урахуванням того, що слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, розглянув клопотання без повідомлення власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Крім того слід зауважити, що процесуальні права власників майна, щодо подачі пояснень та заперечень стосовно накладеного арешту, відновлено під час апеляційного розгляду, де останні не були обмежені в своїх правах відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Більш того, не повідомлення власників майна про судовий розгляд слідчим суддею є підставою для звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах власників майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4