Справа № 128/15/20
УХВАЛА

04 серпня 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої- судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора- ОСОБА_3

захисника- ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесені 26.11.2019 в ЄРДР за №0001045 за обвину

ваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч.2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

З 03.01.2020 у провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться на розгляді дане кримінальне провадження.

04.08.2021 у даному судовому засіданні прокурор , підтримала подане письмове клопотання про продовження застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки такий строк спливає , та ті ризики які стали підставою для його застосування не відпали, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 на час затримання не працював, є раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які не зняті і та непогашені у встановленому законом порядку; ОСОБА_5 не має сім`ї, утриманців, тому не має соціально стримуючих факторів, у зв`язку з чим вважає, що останній може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а також впливати на свідка, який ще недопитаний в судовому засіданні. Заперечувала проти клопотання обвинуваченого оскільки вважає що на разі залишися існувати ризики, які вона перелічила в своєму клопотанні. Вважає, що більш м`який запобіжний захід обвинуваченому не забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення зазначених нею ризиків.

Обвинувачений ОСОБА_5 , заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки вже довгий час тримається під вартою; він має постійне місце проживання ; не має наміру впливати на свідка, тому просить суд змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. Захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання обвинуваченого, просив суд відмовити у задоволені клопотання прокурора, оскільки вважає його необґрунтованим , а ризики -такими що відпали. Водночас , заявив клопотання про те, що якщо суд прийде до висновку про задоволення клопотання прокурора, просив суд зменшити розмір застави визначеної судом раніше, виходячи з скрутного матеріального становища обвинуваченого , а також з урахуванням зазначеної в обвинувальному акті шкоди потерпілому у розмірі 306 грн.67 коп. ( вартості мобільного телефону), яка є невеликою сумою.

Вислухавши заявлені клопотання прокурора , захисника, обвинуваченого, їх міркування щодо них, суд вважає, що клопотання прокурора та захисника є обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню, а клопотання обвинуваченого- необґрунтованим та таким, що підлягає відмові у задоволені , виходячи з такого.

Відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно до п. п.2,4 ч.2 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років або до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до положень, викладених в ч.1 ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

ЄСПЛ під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у демократичному суспільстві у значенні, передбаченому Конвенцією.

Судом установлено, що запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 застосований за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений КПК України.

Вирішуючи письмове клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «К.Г. проти Німеччини»).

Згідно роз`ясненнями, викладеними у постанові № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Суд, вважає, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 є раніше неодноразово судимою особою за вчинення умисних корисливих злочинів; хоча і має постійне місце проживання на території Вінницького району Вінницької області , але не одружений, не має сім`ї, дітей , утриманців, на час затримання офіційно не працював. Тому, суд вважає , що обвинувачений ОСОБА_5 не має на волі соціально струмуючих факторів; також , останній обвинувачується у вчинені тяжкого умисного корисливого злочину, на даний час судовий розгляд даного провадження триває, в суді не заслухані покази свідка, обвинуваченого. Отже суд вважає, що наразі існують та не відпали ризики: вчиненням обвинуваченим ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, а також , переховування ним від суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, не зачіпляючи питання доказовості вини обвинуваченого, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд доходить висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, йому доцільно продовжити застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме - по 02.09.2021 включно, з одночасним визначенням запобіжного заходу у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, визначених КПК України та встановленням розміру застави ОСОБА_5 - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних особі, що становить 45880 гривень , з урахування доводів захисника , задовільнивши його клопотання щодо зменшення розміру застави.

В свою чергу, у задоволені усного клопотання обвинуваченого слід відмовити за необґрунтованістю, оскільки стороною захисту наведені ризики прокурором , належними та допустимими доказами - не спростовані .

Крім, цього у дане судове засідання суд на підставі ухвали від 11.06.2021 забезпечував явку свідка ОСОБА_6 повторним приводом через орган поліції, однак повторний привод органом поліції виконаний не був.

Обвинувачений наполягав на повторному приводі вказаного свідка ОСОБА_6 у наступне судове засідання.

З урахуванням чого, суд поставив на міркування присутніх учасників кримінального провадження про доцільність забезпечення явки свідка у наступне судове засідання приводом через орган поліції, які не заперечували.

Відповідно до ч.2 ст. 139 КПК , у випадку, встановленому частиною першою цієї статті, до свідка може бути застосовано привід.

У зв`язку з тим , що ухвалами Вінницького районного суду від 01.06.2021 та 11.06.2021 постановлено застосувати привід відносно свідка ОСОБА_6 через орган поліції, в свою чергу, привід вказаного свідка забезпечено не було , як і не було відповідальною особою за виконання приводу повернуто вищевказані ухвали суду з письмовим поясненням причин її невиконання, тому суд вважає за необхідне клопотання обвинуваченого задовольнити та забезпечити повторно явку свідка в наступне засідання черговим приводом через орган поліції.

Керуючись ст. ст. 139,140, 143, 331, 336, 327 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань №1», а саме по 02 вересня 2021, включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, визначених КПК України.

Клопотання захисника ОСОБА_4 щодо зменшення розміру застави- задовольнити.

Встановити розмір застави ОСОБА_5 20 ( двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних особі, що становить 45880 ( сорок п`ять тисяч вісімсот вісімдесят ) гривень та надати можливість внесення даної застави за наступники реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ)26286152 ; Банк отримувача - ДКСУ, м. Київ ; код банку отримувача (МФО)820172; рахунок отримувача UA0000401, та надати документ, що це підтверджує суду.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_5 покласти обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, зокрема:

1) повідомляти суд про своє місце проживання та зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

2) утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України;

4) не відлучатися із зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 - без дозволу суду.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 02.09.2021, включно.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України у Вінницької області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі ДЕРЖАВНА УСТАНОВА "ВІННИЦЬКА УСТАНОВА ВИКОНАННЯ ПОКАРАНЬ (№ 1)"

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДЕРЖАВНА УСТАНОВА "ВІННИЦЬКА УСТАНОВА ВИКОНАННЯ ПОКАРАНЬ (№ 1)" негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово Вінницький районний суд Вінницької області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У задоволені усного клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Здійснити привід в судове засідання, яке призначено на 27.08.2021 о 12.00 год. в приміщення Вінницького районного суду (м. Вінниця, вул. Винниченка,29) свідка:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 ;

Виконання ухвали доручити Відділу поліції №5 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області (вул. Мєчнікова, 7, м. Вінниця, 21029), скерувавши копію ухвали для виконання; прокурору Вінницької окружної прокуратуру Вінницької області ОСОБА_3 та керівнику Вінницької окружної прокуратуру Вінницької області ОСОБА_7 для відому.

У разі неможливості здійснення приводу свідка, відповідальній особі за виконання приводу, слід повернути ухвалу суду з письмовим поясненням причин її невиконання.

Оголосити перерву в судовому засіданні до 12.00 годин - 27.08.2021.
Копію ухвали направити уповноваженій особі ДЕРЖАВНА УСТАНОВА "ВІННИЦЬКА УСТАНОВА ВИКОНАННЯ ПОКАРАНЬ (№ 1)" - для виконання ; іншим учасникам кримінального провадження для відому.

Ухвала в частині продовження дії запобіжного заходу може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо або через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів: обвинуваченим- з дня отримання копії цієї ухвали; іншими учасниками - з дня проголошення ухвали.

В інший частині- ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала суду буде проголошена о 14.40 год. 05.08.2021 .

Суддя: ОСОБА_1