Справа № 381/1579/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000562 від 02.05.2020 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
11.09.2008 року вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 185 К України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік;
21.01.2009 року вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 186КК України, із застосуванням ст. 69, ст. 71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі;
29.07.2011 року вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі;
05.12.2017 року вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;
07.06.2018 року вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 70 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі,
та
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Паплинці Старосинявського району Хмельницької області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого по АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого:
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,
потерпіла ОСОБА_6 ,
захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:

01.05.2020 року приблизно о 23 год. 00 хв. ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу багатоповерхового будинку АДРЕСА_4 , помітили ОСОБА_6 , яка рухалася в напрямку провулку Шестопала, за спиною якої був рюкзак. У зв`язку з чим у них виник спільний злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння її майном.
З метою реалізації свого спільного злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 , рухаючись позаду, прослідували за ОСОБА_6 і коли остання перейшла наземний пішохідний перехід на перехресті вул. Київської та пров. Шеспотала в м. Фастів Київської області, ОСОБА_3 ззаду схопив останню за ліве плече та заштовхав потерпілу до відлюдного місця, де в разі вчинення нею опору ніхто з сторонніх осіб не зміг прийти їй на допомогу, а саме до під`їзної дороги зі сторони пров. Шестопала до будинку АДРЕСА_5 .
Перебуваючи на вказаній під`їзній дорозі, ОСОБА_3 , реалізуючи свій спільний із ОСОБА_4 злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою між собою, схопив рюкзак ОСОБА_6 та намагався його зірвати з плечей останньої, при цьому потерпіла стала на праве коліно та схилившись до землі, затисла рюкзак перед собою, тим самим почала чинила опір протиправним діям останніх та кликати на допомогу.
Надалі ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, з метою подолання опору потерпілої, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, яке виразилось в тому, що ОСОБА_3 наніс не менше 5-ти ударів кулаком правої руки по голові ОСОБА_6 , а ОСОБА_4 один удар правою ногою в обличчя останній, чим завдали їй фізичного болю та спричинили тілесні ушкодження у вигляді гематоми в тім`яній і потиличній ділянках зліва, синців і садна на обличчі, синця в ділянці лівого променевозап`ястного суглобу, забою правої кисті, садна на середньому пальці лівої кисті, які відповідно до висновку експерта №9 від 12.05.2020 року, складеного за результатами проведення судово-медичної експертизи, виникли в результаті не менше як 10-ти дій тупого (их) предмета (ів), що діяли перпендикулярно, чи під деяким кутом відносно травмованої поверхні, і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Крім того ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати спільний з ОСОБА_4 злочинний умисел, спрямований на заволодіння особистим майном потерпілої, діючи умисно, відкрито для ОСОБА_6 вирвав з рук та незаконно заволодів її рюкзаком «Termit (ATERSU01KA)», вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 13-1/978 від 18.05.2020 року становить 236 гривень 33 копійки, жіночим гаманцем клатчем «Baellerry Forever», вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 13-1/978 від 18.05.2020 року становить 75 гривень, мобільним телефоном «Samsung Galaxy A30 3/32GB White (SM-A305FZWUSEK)», вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 13-1/978 від 18.05.2020 року становить 2012 гривень 27 копійок та грошовими коштами в сумі 500 гривень. З місця вчинення злочину ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 фізичного болю, моральних страждань, а також майнової шкоди на загальну суму 2823 гривні 60 копійок.
Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав, зазначив що злочину не вчиняв, нічого не знає. З ОСОБА_10 не зустрічався. Був вдома та в ігрових автоматах. ОСОБА_11 собі зробив сам, були роздерті вавки. Потерпіла його оговорює, можливо була особа схожа на нього. Чому потерпіла його оговорює, пояснити не зміг. Вважає, що прокурор упереджений. Стверджує, що у сторони обвинувачення наявні докази його невинуватості, а саме відеозапис, який прокурор суду не надав. В подальшому обвинувачений ОСОБА_4 відмовився давати суду показання.
Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_10 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково. Зазначив, що 1 травня 2020 року, він з ОСОБА_4 були на Привокзальній площі, в ігрових автоматах. Вийшли, побачили потерпілу, яка була випивша, пішли за нею і скоїли напад. Відповідаючи на запитання зазначив, що він запропонував скоїти напад, а ОСОБА_4 погодився. Повідомив, що взяли потерпілу за руки, вона пручалася, він зняв сумку, а ОСОБА_4 придавив її до землі. Потерпіла нічого не говорила, боротьба відбувалася мовчки. Вона не хотіла віддавати рюкзак, була потасовка. В рюкзаку був мобільний телефон, ключі. Мобільний телефон він спочатку здав в ломбард, а потім викупив, ним користувалася його мати. Працівники поліції вилучили саме той мобільний телефон. Рюкзак він викинув біля школи. У ОСОБА_4 , не було речей потерпілої. Спиртні напої в той день не вживали. Першим штовхнув потерпілу він. З ним був ОСОБА_4 . Можливо і наносив удари, точно не пам`ятає. Свідомо він удари не наносив, але не виключає, що наносили удари. Коли потерпіла вставала, ОСОБА_4 ногою штовхнув в область плеча. Була потасовка, потерпіла говорить правду, можливо наніс 2-3 удари, ОСОБА_4 наніс 1 удар в плече. Навіщо вчинили напад пояснити не може, програв гроші. На ОСОБА_4 тілесних ушкоджень не бачив, вони тікали і побігли в різні сторони. Не знає чи могла потерпіла подерти ОСОБА_4 . Адреса, зазначена в обвинувальному акті відповідає дійсності. Повідомив, що жалкує, що так вчинив, щиро кається у вчиненому. Просив суворо не карати, призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_10 та невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , їх винуватість підтверджується показаннями потерпілої та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 дала показання, що 1 травня 2020 року, в вечірній час вона поверталася від батьків в м. Фастів, через 9 школу, ходить тією дорогою все своє життя. В той день вона вживала пиво. За нею йшли дві людини, потім почали наздоганяти її, підійшли ззаду, потім по дві сторони. Біля паркану дитячого садочка почали здирати рюкзак, вона не віддавала його, її били по обличчю. Спочатку бив один, а потім другий обвинувачений, вони говорили між собою Під час бійки вона чинила опір і намагалася утримати свій рюкзак і кричала. Напад здійснили двоє обвинувачених, які в залі судового засідання. В поліції впізнавала їх по фото. Одному із обвинувачених вона роздерла обличчя, це той який в залі судового засідання в чорній куртці ( ОСОБА_4 ) Удари наносили двоє обвинувачених, більше ударів наносив ОСОБА_10 , ОСОБА_4 наніс один удар з ноги в обличчя. В ході боротьби, вона присіла і закривала обличчя і свої речі. Однак обвинувачені вирвали рюкзак, в якому були гаманець, телефон, банківські картки, чеки, ключі від квартири, інші особисті речі. На місці вчинення злочину залишилася відірвана шлейка від її рюкзака. В ході боротьби їй позривали накладні нігті, її били по голові, обличчю. Після того як обвинувачені забрали рюкзак вони почали тікати, вона побігла за ними і кликала на допомогу. Вони розбіглися в різні сторони. Коли бігла, з`явився один чоловік, який почав розпитувати, що сталося, вона злякалася і побігла до батьків, які в подальшому викликали швидку та поліцію. Обвинувачені вибачення в неї не просили, майно їй не повернуто, її телефон, який вилучено у одного із обвинувачених, визнано речовим доказом. Також в одного із обвинувачених були вилучені її чеки та бумажка, з її написами. Цивільний позов вона не заявляла, їй нічого від обвинувачених не потрібно, не потрібно її чіпати. В неї був сильний шок, струс головного мозку, синє обличчя, яке було все побите і запухло, зірвані нігті. Захисник, який раніше брав участь у справі, одного із обвинувачених, пропонував мирно все урегулювати, однак вона відмовилася, не хоче нічого урегульовувати, на розсуд суду.

Так, з досліджених судом у порядку ст. 358, 359 КПК України у судовому засіданні, матеріалів, наданих стороною обвинувачення, судом встановлено наступне.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, передбачене за ч. 2 ст. 186 КК України внесені 02.05.2020 року за № 0000562.
Незважаючи на те, що ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру, суд приймає до уваги наявність вказаного витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки з урахуванням положення ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто відповідно до ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до рапорту старшого інспектора чергового СРПП №3 Фастівського ВП Васильківського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_12 , 02.05.2020 року о 00.12 год., надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 02.05.2020 року о 00.11 год. за адресою: АДРЕСА_6 , потрібна ШМД. 5 хвилин тому біля міської пожежної станції заявниці нанесли тілесні ушкодження дві невідомі особи, віком 30-35 років, були одягнуті в капюшони. Забрали рюкзак сіро-розового кольору, мобільний телефон марки Самсунг S30, номер НОМЕР_1 , банківські картки, грошові кошти 500 грн.(т. 2 а.к.п. 5).
Таким чином з дослідженого рапорту встановлено, що показання потерпілої знайшли свої підтвердження, в частині місця та способу вчинення на неї розбійного нападу групою осіб, нанесення їй тілесних ушкоджень та заволодіння її майном.
З рапорту старшого інспектора чергового СРПП №3 Фастівського ВП Васильківського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_12 , убачається, що 02.05.2020 року о 01.25 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 02.05.2020 року о 01.22 год. за адресою: АДРЕСА_7 , лікар ОСОБА_13 . Потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діагноз ЗЧМТ, СМГ, алкогольна інтоксикація легкого ступеня. Пояснення 15 хвилин тому по вул. Київська, потерпілу побили та пограбували невідомі(т. 2 а.к.п.6).

Вказаний рапорт свідчить, про правдивість показань потерпілої про здійснення на потерпілу нападу, спричинення їй тілесних ушкоджень.
З дослідженого в судовому засіданні протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 02.05.2020 року, потерпіла ОСОБА_6 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину від 02.05.2020 року повідомила, що близько 23 години 01.05.2020 року, поблизу пожежної частини дві невідомі особи відкрито заволоділи рюкзаком сірого кольору з рожевими шлейками, в якому знаходилися особисті речі та зникли в невідомому напрямку. Також, крім іншого, у заяві зазначено, що застосовувалося фізичне насильство, заподіяні тілесні ушкодження та вона бачила особу, яка вчинила кримінальне правопорушення (т. 2 а.к.п. 7, 7зв.).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 02.05.2020 року з план схемою до нього, який розпочато о 00 год. 40 хв. та закінчено о 01. год. 00 хв. з якого убачається, що огляд був проведений старшим слідчим слідчого відділу Фастівського відділу поліції Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_14 в присутності потерпілої ОСОБА_6 , яким проведений огляд території, а саме перехрестя вул. Київської та провулку Шестопала в м. Фастів Київської області. З даного провулку до подвіря буд. АДРЕСА_5 веде асфальтована доріжка, яка проходить між будинком та бетонним парканом, який огороджує територію дитячого садка. Безпосереднім об`єктом огляду є доріжка біля буд. АДРЕСА_5 . Під час проведення огляду на вищевказаній доріжці виявлену та вилучено шлею рожевого кольору сплетену з ниток у вигляді широкої мотузки (ширина 2,5 см, довжина приблизно 50 см). Зі слів потерпілої дана шлея від її рюкзака. (т. 2 а.к.п. 8-12).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з додатком до нього від 04.05.2020 року, убачається, що потерпіла ОСОБА_6 за розрізом очей, формою носа та брів, частково за формою обличчя та лобової частини, на фото №4 впізнала обвинуваченого ОСОБА_4 , який 01.05.2021 року приблизно о 23 годині, був одним із нападників та відкрито заволодів сумкою із речами із застосуванням насильства, поблизу пожежної частини, який був одягнутий в темну куртку та білі кросівки і наніс удар ногою в район голови (обличчя)(т. 2 а.к.п. 16-18).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з додатком до нього від 04.05.2020 року, потерпіла ОСОБА_6 за розрізом очей, формою носа та брів, лобовою частиною частково за формою обличчя, на фото №4 впізнала обвинуваченого ОСОБА_10 , який 01.05.2021 року приблизно о 23 годині, був одним із нападників та відкрито із застосуванням насильства заволодів її сумкою із речами, поблизу пожежної частини м. Фастова, який був одягнутий в блакитну куртку, наносив удари та відібрав сумку (т. 2 а.к.п. 19-21).

Згідно з висновком експерта № 9 від 12.05.2020 року у ОСОБА_6 виявлено наступні тілесні ушкодження:гематоми в тім`яній і потиличній ділянках зліва, синці і садно на обличчі, синець в ділянці лівого променевозап`ястного суглобу, забій правої кисті, садно на середньому пальці лівої кисті, що виникли в результаті не менше як 10-ти дій тупого (их) предмета (ів), що діяли перпендикулярно, чи під деяким кутом відносно травмованої поверхні, і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер і локалізацію виявлених ушкоджень, можна зробити висновок, що гематоми на голові, синці і садно на обличчі могли виникнути за обставин, на які вказує ОСОБА_6 (удари кулаками по голові і удар ногою в обличчя)(т. 2 а.к.п. 24-25).
Відповідно до висновку експерта № 9 від 12.05.2020 року у ОСОБА_4 виявлено садно в лівій потиличній ділянці, що виникло в результаті не менше як 1-ї дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо дії нігтя, не виключається можливість, що в час, зазначений обстежуваним, і відносить до категорії легких тілесних ушкоджень. Також, з мотивувальної частини вказаної експертизи убачається, що в обставинах справи зазначені обставини, які відомі з постанови та зі слів «1 травня 2020 року, після 22 години невідома жінка поцарапала голову» (т. 2 а.к.п. 26).

З дослідженого в судовому засіданні протоколу обшуку від 05.05.2020 року, який було проведено на підставі ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2020 року, убачається, що було проведено обшук домоволодіння по АДРЕСА_1 , за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_3 , в ході якого, крім іншого, було виявлено та вилучено два шматки білого паперу з написами, 29 квитанцій чеків товарних (т. 2 а.к.п. 29-33).
Згідно з протоколом огляду речей від 06.05.2020 року, було проведено огляд речей виявлених та вилучених в ході обшуку за адресою АДРЕСА_1 та оглянуто 27 фіскальних чеків, одну квитанцію, два аркуші паперу з рукописними написами барвником синього кольору та один аркуш паперу з друкованими написами барвником чорного кольору (т. 2 а.к.п. 35-45).
Відповідно до заяви потерпілої ОСОБА_6 , остання надала до матеріалів кримінального провадження копії документів на викрадений телефон «Samsung Galaxy A30 3/32GB White (SM-A305FZWUSEK)»(т. 2 а.к.п.52-57).
Відповідно до висновку експерта від 18.05.2020 року №13-1/978, ринкова вартість мобільного телефоном «Samsung Galaxy A30 3/32GB White (SM-A305FZWUSEK)», станом на 01.05.2020 року, могла становити 2012,27 грн., ринкова вартість жіночого гаманця клатча «Baellerry Forever», станом на 01.05.2020 року, могла становити 75 грн., ринкова вартість рюкзака «Termit (ATERSU01KA)», станом на 01.05.2020 року, могла становити 236,33 грн. (т. 2 а.к.п. 59-63).
З протоколу проведення слідчого експерименту від 20.05.2020 року, який було зафіксовано допомогою технічних засобів, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_6 , убачається, що у ході його проведення, потерпіла детально розповіла про обставини події, які мали місце 01.05.2020 року приблизно о 23 годині за адресою: АДРЕСА_5 , а саме здійснення на неї розбійного нападу, заподіяння тілесних ушкоджень та заволодіння її майном.

Так, переглянутий та досліджений у судовому засіданні носій інформації DVD-R диск, який доданий до протоколу слідчого експерименту, містить дані про те, потерпіла ОСОБА_6 в деталях показала про обставини здійснення на неї розбійного нападу, заволодіння її майном та спричинення тілесних ушкоджень, що мало місце 01.05.2020 року приблизно о 23 годині за адресою: вул. Київська, 5 в м. Фастів, Київської області.Зокрема повідомила, що двоє осіб, йшли за нею та заштовхали її в прохід між дитячим садочком та будинком АДРЕСА_5 . Почали здирати рюкзак, вона не віддавала його. Той, що в синій куртці штовхав та бив по обличчю, потягнув за рюкзак, почав його зривати, Потерпіла впала на праве коліно, щоб заховати рюкзак під себе і обняла його. Інший обвинувачений стояв навпроти, позаду нього був фонар і потерпіла чітко його бачила. Обвинувачений в синій куртці намагався видерти рюкзак, відірвав шлейку він нього, наніс удари в ліву частину обличчя, удар в голову і переносицю. Точну кількість ударів не пам`ятає, не менше 5. Потім підійшов той, що в темній куртці і білих кросівках і наніс удар ногою в обличчя. Вона подряпала обвинуваченого, який наніс удар ногою в обличчя. Після чого руки ослабли і вона відпустила рюкзак. Обвинувачені побігли одночасно, а потім в різні боки.

Відповідно до протоколу обшуку від 03.06.2020 року, який було проведено на підставі ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.06.2020 року, було проведено обшук домоволодіння по АДРЕСА_1 , за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_3 , в ході якого, було виявлено та вилучено мобільний телефон «Samsung Galaxy A30 3/32GB White (SM-A305FZWUSEK)», IMEI 1: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 з сім-картою мобільного оператора зв`язку ТОВ «Лайфселл», номер : НОМЕР_4 (т. 2 а.к.п. 79-87).
Згідно з протоколом огляду речей від 03.06.2020 року, було проведено огляд речей виявлених та вилучених в ході обшуку за адресою АДРЕСА_1 та оглянуто мобільний телефон «Samsung Galaxy A30 3/32GB White (SM-A305FZWUSEK)» білого кольору. На момент огляду, в слоті для сім-карт наявна картка мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл»(т. 2 а.к.п. 88-92).
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Що стосується показань ОСОБА_3 , що він не пам`ятає точно чи наносив удари, можливо наносив, то нанесення обвинуваченими ударів потерпілій підтверджується, крім її показань, іншими доказами у провадженні, зокрема висновком експерта № 9 від 12.05.2020 року про те, що у ОСОБА_6 виявлено наступні тілесні ушкодження:гематоми в тім`яній і потиличній ділянках зліва, синці і садно на обличчі, синець в ділянці лівого променевозап`ястного суглобу, забій правої кисті, садно на середньому пальці лівої кисті, що виникли в результаті не менше як 10-ти дій тупого (их) предмета (ів), що діяли перпендикулярно, чи під деяким кутом відносно травмованої поверхні, і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер і локалізацію виявлених ушкоджень, можна зробити висновок, що гематоми на голові, синці і садно на обличчі могли виникнути за обставин, на які вказує ОСОБА_6 (удари кулаками по голові і удар ногою в обличчя).

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обставини вчинення ним злочину достовірно встановлені судом та підтверджуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_6 , письмовими доказами у провадженні, які були досліджені в ході судового засідання.
Зокрема, обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні суду показав, що 1 травня 2020 року, він з ОСОБА_4 були на Привокзальній площі, в ігрових автоматах. 01.05.2020 року він разом із ОСОБА_4 вийшли, побачили потерпілу, яка була випивша та здійснили на неї напад. Зазначив, що він запропонував здійснити напад, а ОСОБА_4 погодився. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що коли потерпіла вставала ОСОБА_4 ногою штовхнув в область плеча. ОСОБА_3 , крім іншого, також детально описав момент та спосіб нападу, а також свою поведінку після заволодіння майном потерпілої, зокрема, що викрадені речі залишилися у нього, так як вони розбіглися в різні сторони.
Такі показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає правдивими, оскільки вони об`єктивно узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показаннями потерпілої, висновками експертиз, рапортами працівників поліції, протоколом огляду, протоколом слідчого експерименту, протоколами обшуків, в ході яких за місцем проживання обвинуваченого було виявлено та вилучено майно потерпіло .
Потерпіла ОСОБА_6 прямо вказала, як на досудовому слідстві, так і підчас судового провадження на осіб, які вчинили неправомірні дії щодо неї. В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 надала детальні показання щодо часу, місця та способу вчинення відносно неї кримінального правопорушення. Підтвердила, що особи, які вчинили на неї розбійний напад це ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , є обвинуваченими та знаходяться під вартою в залі судового засідання. Також достименно повідомила про дії кожного з обвинувачених, при здійснені на неї розбійного нападу. Крім того, повідомила, що подерла одному із обвинувачених обличчя.
Як вбачається з аналізу показів потерпілої, яку було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання за ст. 384 КК України, у неї відсутні мотиви оговорювати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не назвали таких мотивів для оговору і обвинувачені.

Вказані показання потерпілої об`єктивно узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 рапортами старшого інспектора чергового СРПП №3 Фастівського ВП Васильківського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_12 про надходження повідомлення про вчинення кримінального правопорушення заявник ОСОБА_6 та повідомлення від лікаря ОСОБА_13 , протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 02.05.2020 року, протоколом огляду місця події від 02.05.2020 року, висновками експертиз, протоколом слідчого експерименту та переглянутим відеозаписом слідчого експерименту.
Таким чином, суд оцінив показання обвинувачених, потерпілої, висновки експертиз, рапорти працівників поліції, протокол прийняття заяви про вчинення злочину, протокол слідчого експерименту, переглянувши відеозапис до протоколу слідчого експерименту, суд дійшов висновку, що вони взаємоузгодженими, належними та допустимими, у своїй сукупності доповнюють один одного, і дійшов обґрунтованого висновку про винуватість обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Що стосується відеозапису з камери відеоспостереження від 01.05.2021 року, що розташована на Привокзальній площі в м. Фастів Київської області (том №2 а.к.п. 66-67), який було надано стороною обвинувачення та переглянуто в судовому засіданні за клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , то вказаний відеозапис не містить жодних доказів ні на підтвердження обвинувачення, ні на його спростування. Таким чином, суд ставиться критично до вказаного доказу, оскільки він не містить в собі жодної доказової інформації, яка має значення для даного кримінального провадження.
Суд також не погоджується з доводами захисника про відсутність в діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки останній був вдома та злочину не вчиняв, і його доводи не спростовані, а показання обвинуваченого ОСОБА_3 , в частині вчинення злочину разом із ОСОБА_4 не підтверджуються, оскільки сукупність досліджених у судовому засіданні доказів свідчить про протилежне.
Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про наявність у прокурора відеозапису з камер відеоспостереження, які виправдовують обвинуваченого ОСОБА_4 , є голослівними та не підтверджуються жодними доказами у провадженні та не подані до суду стороною захисту. Не вбачається таких матеріалів і з реєстру матеріалів досудового розслідування.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_4 , про те, що тілесні ушкодження він зробив собі сам роздер вавки, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показаннями потерпілої, яка, як під час слідчого експерименту так і в судовому засіданні зазначила, що роздерла одному із нападників обличчя, а також висновком експерта № 9 від 12.05.2020 року, згідно якого у ОСОБА_4 виявлено садно в лівій потиличній ділянці, що виникло в результаті не менше як 1-ї дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо дії нігтя, не виключається можливість, що в час, зазначений обстежуваним. З мотивувальної частини вказаної експертизи убачається, що в обставинах справи зазначені обставини, які відомі, крім іншого, зі слів «1 травня 2020 року, після 22 години невідома жінка поцарапала голову».

Суд критично ставиться до показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він злочину не вчиняв, вважає їх такими, що направлені на ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки вони спростовуються іншими доказами у кримінальному провадженні.
При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно осіб, яким висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Частиною 3 вказаної норми закону передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
При ухваленні вироку відносно обвинувачених, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.
Тобто, кваліфікуюча ознака «за попередньою змовою групою осіб» має місце, зокрема, тоді, коли злочин спільно вчинили дві особи, які заздалегідь домовилися про його вчинення. За який саме час до початку нападу виникла домовленість для кваліфікації не має значення. Так, грабіж буде вважатися вчиненим за попередньою змовою і тоді, коли така змова мала місце за кілька хвилин до початку вчинення злочину.
Спільні дії ОСОБА_3 , який запропонував вчинити грабіж та ОСОБА_4 , який погодився на пропозицію, як до початку вчинення кримінального правопорушення, так і спільні дії під час заволодіння чужим майном, їх узгодженість вказують на об`єднання таких дій єдиним умислом, охоплення свідомістю обвинувачених, об`єктивного сприяння один одному у вчинені грабежу.
Відповідно до ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Відповідно до примітки ст. 185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2017 року ОСОБА_4 був засуджений за ч. 1ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу 850 гривень, який сплачений 18.12.2017 року (том №2 а.к.п. 118-121).
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 , кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, крім іншого, за кваліфікуючою ознакою «повторність»
Зокрема, підставою для такої кваліфікації дій обвинуваченого, орган досудового розслідування, зазначає, що перебіг строку погашення судимості перерваний у зв`язку із вчиненням 12.12.2017 року нового злочину, обвинувальний акт від 15 березня 2018 року перебуває на розгляді Фастівського міськрайонного суду Київської області.
Відповідно до ст. 89 КК України, особи, засуджені до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт або арешту, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Також це регламентується ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України. Принцип презумпції невинуватості повинен бути одним з найголовніших у процесі здійснення кримінального переслідування особи, адже він спрямований на забезпечення права на справедливий суд і захисту особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.
Це припущення про наявність чи відсутність певних фактів, що спирається на зв`язок між фактами, які припускаються та які існують, а також підтверджується життєвим досвідом. Презумпція є не достовірним фактом, а таким, що припускається з великою ймовірністю. Вона застосовується у правовій практиці як засіб, що полегшує досягнення істини у вирішенні справи. До того ж практика ЄСПЛ, яка є частиною нашого законодавства, прямо вказує на наявність такого принципу та правила його застосування.
Презумпція закріплена в п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та становить один з найважливіших елементів справедливого кримінального процесу. Якщо судове рішення щодо обвинуваченого відображає думку, що він є винним, але ця думка сформована перед тим, як було доведено його винуватість відповідно до закону, це рішення порушує вимогу п. 2 ст. 6 Конвенції. Таке порушення наявне навіть за умови відсутності формальних заяв щодо винуватості обвинуваченого, але коли є підстави говорити, що національний суд ще до винесення судового рішення вважає обвинуваченого винним.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У національному законодавстві презумпцію невинуватості як один з основоположних конституційних принципів судочинства відображено в ч. 1 ст. 62 Конституції, ч. 1 ст. 17 КПК України. Згідно із цими правовими нормами особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено в порядку, передбаченому цим кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ця презумпція вважається порушеною, якщо судове рішення відображає думку про винуватість особи у скоєнні злочину до того, як її вину буде доведено відповідно до закону. При цьому навіть за відсутності офіційних висновків достатньо деякого припущення, що суд розглядає особу як винувату («Minelli v. Switzerland», п.37; «Nerattini v. Greece», п.23; «Didu v. Romania», п.41). Попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості («Nestak v. Slovakia», п.88; «Garycki v. Poland», п.66).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 14.09.2020 № 591/4366/18 (51-1122кмо20), враховуючи принцип презумпції невинуватості, а також системне тлумачення положень частин 1 та 3 ст. 32 КК України, вказує на те, що сам факт вчинення злочину не вперше утворює повторність без постановлення обвинувального вироку суду стосовно особи лише у випадку, коли такий факт розслідується органом досудового слідства чи розглядається судом з іншим епізодом тотожного або однорідного злочину в одному кримінальному провадженні. Тобто лише за умов, коли суд безпосередньо досліджує докази та у вироку встановить доведеність винуватості особи одночасно за всіма епізодами кримінальних правопорушень, які інкриміновані обвинуваченому. Оскільки доведеність чи недоведеність вини у першому епізоді встановлюється судом і лише одночасний розгляд судом в одному кримінальному провадженні першого епізоду, що утворює повторність, і наступного, який кваліфікується як повторний.
Отже, лише за таких обставин, така форма множинності злочинів, як повторність, за відсутності обвинувального вироку суду стосовно особи за раніше вчинений злочин, якщо такі епізоди розглядаються судом в одному кримінальному провадженні, узгоджується з положеннями ст. 62 Конституції України та відповідає принципу non bis in idem.
Крім того, системне тлумачення зазначених вище норм свідчить про те, що необхідно розрізняти особливості інкримінування особі ознаки повторності в одному чи різних кримінальних провадженнях стосовно неї, зокрема: коли за наявності повторності тотожних чи однорідних злочинів така кваліфікуюча ознака інкримінується особі в одному кримінальному провадженні без постановлення обвинувального вироку стосовно першого епізоду суспільно небезпечної поведінки особи; та у різних кримінальних провадженнях, коли розгляд кримінального провадження за першим епізодом розглядається (або розслідується) в іншому кримінальному провадженні щодо тієї ж особи. При цьому основою для такого поділу є врахування принципу презумпції невинуватості особи.
Оскільки суд не може давати правову оцінку діянням особи, що не є предметом кримінального провадження, в якому він здійснює судовий розгляд, він, відповідно, позбавлений можливості давати діянню, щодо якого він здійснює судовий розгляд, таку правову оцінку, яка б ґрунтувалася на оцінці інших діянь, щодо яких судовий розгляд не здійснюється. Таким чином, суд повинен утримуватися від оцінки діяння, щодо якого він здійснює судовий розгляд, як повторного кримінального правопорушення, якщо інші діяння особи ще не одержали з боку іншого суду правової оцінки, яка дозволяла б розглядати їх як елементи повторності кримінальних правопорушень.
Таким чином, у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин. Проте у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи, така обставина має значення, а тому повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочині в іншому кримінальному провадженні.
Враховуючи зазначене, а також що в даному випадку різні кримінальні провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 розглядаються в різних судах, а також те, на разі Фастівським міськрайонним судом Київської області обвинувальний вирок щодо ОСОБА_4 не ухвалено, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України та вимоги ст. 17 КПК України щодо презумції невинуватості, за встановлених фактичних обставин справи, в діях обвинуваченого ОСОБА_4 відсутня така кваліфікуюча ознака, як повторність, оскільки, на даний час, у суду відсутні підстави вважати, що перебіг строку погашення судимості за вироком від 27.11.2017 року, перерваний.
Таким чином, аналізуючи докази в сукупності, суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 та ОСОБА_4 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
Своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненому за попередньою змовою групою ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
При призначенні ОСОБА_3 і ОСОБА_4 покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» ( рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».
Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.
При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_3 суд враховує тяжкість та суспільну небезпеку вчиненого злочину, його роль у вчиненні злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, знову вчинив умисний корисливий злочин проти власності, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не вбачається, з огляду на те, що в обвинувальному акті такі не вказані, а суд позбавлений можливості самостійно погіршувати становище обвинуваченого.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого, обставини справи в сукупності, тяжкість та суспільну небезпеку вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання та за відсутності таких, що його обтяжують, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, в наближених до мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 186 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_4 суд враховує тяжкість та суспільну небезпеку вчиненого злочину, його роль у вчиненні злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання за яким характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого, обставини справи в сукупності, тяжкість та суспільну небезпеку вчиненого злочину, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, в наближених до мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 186 КК України.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, суд не вбачає, оскільки звільнення від відбування покарання у даному конкретному випадку, не сприятиме меті покарання та не буде достатнім для виправлення обвинувачених попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України, в даному конкретному випадку, на думку суду, не буде відповідати характеру вчиненого злочину, його суспільній небезпеці, не буде належним чином сприятивиправленню обвинувачених та запобіганню вчинення ними інших правопорушень.

На думку суду, призначене покарання у виді позбавлення волі, в наближених до мінімальної межі санкції статті обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 буде необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення нових злочинів, воно буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого правопорушення і особами винних та не буде становити особистий надмірний тягар для особи.

Запобіжний захід у виді тримання під вартоюобвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, залишити без зміни.

Відповідно до ч. 4 ст.174 КПК України арешт на майно, а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy A30 3/32GB White (SM-A305FZWUSEK)», IMEI 1: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 та сім-карту оператора мобільного зв`язку ТОВ «лайфселл», номер НОМЕР_4 , накладений ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.06.2021 року скасувати, оскільки відпала потреба у подальшому застосуванні цього заходу.
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинувачених на користь держави по 408 гривень 63 копійок з кожного.
Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст. ст. 7, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 5 травня 2020 року, з моменту затримання.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання 5 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 6 травня 2020 року, з моменту затримання.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, у виді тримання під вартою - залишити без зміни.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.06.2021 року, на тимчасово вилучене майно, а саме - мобільний телефон «Samsung Galaxy A30 3/32GB White (SM-A305FZWUSEK)», IMEI 1: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 та сім-карту оператора мобільного зв`язку ТОВ «лайфселл», номер НОМЕР_4 - скасувати.
Речові докази:
- надплічний ремінець від рюкзака потерпілої ОСОБА_6 рожевого кольору- зберігати при матеріалах кримінального провадження;
- два аркуші паперу з рукописними написами барвником синього кольору, які поміщені до спецпакету зберігати при матеріалах кримінального провадження;
- оптичний носій інформації DVD-R диск із записами за 01.05.2020 року з камери відеоспостереження, що розташована на Привокзальній площі в м. Фастів Київської області, зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон «Samsung Galaxy A30 3/32GB White (SM-A305FZWUSEK)», IMEI 1: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 з сім-картою мобільного оператора зв`язку ТОВ «лайфселл», номер : НОМЕР_4 , які знаходяться в спецпакеті №INZ039757 та передані на відповідальне зберігання до Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУНП в Київській області, повернити власнику ОСОБА_6 ;
- оптичний носій інформації диск DVD-R із інформацією, яка знаходиться в оператора рухомого (мобільного) зв`язку ПрАТ «Київстар» та оптичний носій інформації диск DVD-R із інформацією, яка знаходиться в оператора рухомого (мобільного) зв`язку ТОВ «лайфселл», зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судові витрати за проведення експертизи №13-1/978, на користь держави, по 408 гривень 63 копійок з кожного. (т. 2 а.к.п. 58).

Цивільний позов не заявлявся.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, а обвинуваченими, які утримуються під вартою - в той же строк з моменту вручення копії вироку. .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1