ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 704/16/16-к
судді ОСОБА_1
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , щодо дії запобіжного заходу обвинуваченому
28 січня 2021 року м. Городище
Висловлюю незгоду з прийнятою колегією суддів Городищенського районного суду Черкаської області в кримінальній справі № 704/16/16-к, про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.146, п.п. 3, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.15, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.146, ч.3 ст.15, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.146 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.194 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.194, ч.3 ст.27, ч.3 ст.146, ч.3 ст.27, п.п. 3, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.255 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.146, ч.1 ст.255 КК України, ухвалою від 28 січня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави на 60 діб обвинуваченому ОСОБА_2 ..
Питання дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_2 вирішувалося у нарадчій кімнаті колегією суддів за результатами наради суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 шляхом голосування. При ухваленні судового рішення, яким продовжено обвинуваченому ОСОБА_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 28.03.2021 року, включно, із застосуванням спецзасобу електронного браслету, з вилученням закордонного паспорту при наявності, та покладенням обов`язку з`являтися до суду за кожною вимогою, голосувала проти.
Колегія суддів, як вбачається із змісту ухвали від 28.01.2021 прийшла до висновку, що ризики, передбачені п.1 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час значно зменшилися та є малоймовірними, а тому такими, що можуть бути забезпечені іншим запобіжним заходом аніж тримання під вартою. Щодо ризиків, передбачених п.3 та п.4 ст.177 КПК України, то колегія суддів ставить під сумнів існування зазначених ризиків, як таких, що є необґрунтованими прокурором та не підтвердженими останнім жодним доказом.
Разом з тим, до 02.12.2020 року судді колегії суддів погоджувалися з доводами прокурора, що ризики, які існували та передбачені ст.177 КПК України на час продовження дії запобіжного заходу, не зменшились. Вказували, що підставою продовження обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, є наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Для відмови в звільненні особи з-під варти, обвинуваченого ОСОБА_2 , колегія суддів врахувала і ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ у справі "Вемгофф проти Німеччини" від 27.06.1968), оскільки він, володіючи відомостями щодо осіб потерпілих, свідків, які ще не допитані, може вплинути на них з метою схилення до зміни показів та відмови від показів взагалі, що вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України. Ці ж обставини вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів обвинуваченому ОСОБА_2 ..
За змістом статей 176-178 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігання забезпечення виконання цією особою покладених на нього процесуальних обовязків та запобіганню ризиків, передбачених цими нормами.Процесуальні норми встановлюють, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (взяття під варту) суд може обрати, змінити або скасувати.
Вважаю, що ризики, підстави за яких судом було обрано, а потім і продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_2 , не відпали. Обставини, зазначені прокурором, виправдовують необхідність обрання (зміни) обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та враховуючи обсяг обвинувачення, ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_2 , у разі визнання останнього винуватим у кримінальних правопорушеннях, є достатні підстави вважати, що останній, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" від 26.07.2001 "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування", і ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства, оскільки ОСОБА_2 продовжує обвинувачуватися у вчиненні злочинів, в тому числі, тяжкого злочину, особливо тяжкого злочину, за ч.3 ст.146, п.п. 3, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.15, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України в даному кримінальному провадженні, та володіючи відомостями щодо осіб потерпілих, свідків, які ще не допитані, може вплинути на них з метою схилення до зміни показів та відмови від показів взагалі, що вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а також в іншому кримінальному провадженні підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255 КК України, є раніше судимий за вчинення умисного вбивства.
Головуючий суддя ОСОБА_1