Справа №635/2021/21
Провадження по справі 1-в/635/313/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
секретар судового засідання ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100») відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зміїв Харківської області, з середньою освітою, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-09 червня 1997 року Зміївським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 81, ст.45 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
-17 серпня 1998 року Зміївським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 140, ч.3 ст. 140, ст.42, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі;
-24 травня 2004 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186, ст. 395, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
-17 квітня 2008 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 4 місяців позбавлення волі;
-25 січня 2010 року Зміївським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
-20 вересня 2013 року Зміївським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 10 днів,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2018 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

19 березня 2021 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 як особи, яка сумлінною поведінкою та чесним трудом довела своє виправлення.

В обґрунтування подання зазначає, що засуджений ОСОБА_4 прибув до Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» 13 березня 2020 року, на теперішній час відбув 2/3 фактичного строку покарання. Засуджений працевлаштований до промислової зони установи до дільниці з виготовлення навантажувального та бульдозерного обладнання, спортмістечка. Стягнень не має, заохочувався три рази, на заходи виховного характеру реагує позитивно, робить правильні висновки, висловлює позитивні наміри у подальшому житті після звільнення. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія». Розкаюється у раніше скоєному злочині.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100») про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 .

Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.
Засуджений ОСОБА_4 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав.
Суд, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком Зміївського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2018 року, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року, ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 18 лютого 2020 року.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 23 жовтня 2018 року, кінець строку 23 квітня 2022 року.

Судом встановлено, що засуджений з 13 березня 2020 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Згідно характеристики на засудженого, наданої начальником відділення СПС старшиною ОСОБА_6 , погодженої заступником начальника установи із соціально-виховної роботи «Темнівської виправної колонії (№100)» ОСОБА_7 від 10 березня 2021 року, засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 23 жовтня 2018 року. Під час тримання в слідчому ізоляторі м. Харкова характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

За час відбування покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» характеризується позитивно, стягнень не має, заохочувався три рази. Засуджений ОСОБА_4 підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи.

Засуджений працевлаштований до промислової зони установи, на дільниці виготовлення навантажувального обладнання, до праці ставиться добре.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд та використовує тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться добре.

До виконання необхідних робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.

Засуджений ОСОБА_4 бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться із зацікавленістю, прагне до підвищення та вдосконалення загальноосвітнього рівня, відвідує бібліотеку установи.

Підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю шляхом листування, телефонних розмов, отримання посилок та передач, стосунки доброзичливі, позитивно впливають на процес виправлення засудженого.

На профілактичному обліку установи засуджений не перебуває.
Адміністрація виправної колонії вважає, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України є доцільним.
Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

У відповідності до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Згідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.
Сумлінна поведінка засудженого означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого за весь час відбування ним покарання.

Судом встановлено, що згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_4 , останній має три заохочення, стягнень не має.

Як вбачається із довідки про працевлаштування засудженого в ДУ «Темнівська випрана колонія (№100)» за період з березня 2020 року по лютий 2021 року, ОСОБА_4 працевлаштований до дільниці з виготовлення навантажувального та бульдозерного обладнання, спортмістечка.

За довідкою про майновий позов, який підлягає відшкодуванню за вироком суду, від 10 березня 2021 року ОСОБА_4 достроково відшкодував процесуальні витрати в розмірі 99,00 гривень.

Як вбачається із матеріалів особової справи, зокрема характеристики на засудженого, наданої начальником відділення СПС майором внутрішньої служби ОСОБА_5 , погодженої заступником начальника установи із соціально-виховної роботи «Темнівської виправної колонії (№100)» ОСОБА_7 від 08 квітня 2020 року та характеристики на засудженого, наданої начальником відділення СПС майором внутрішньої служби ОСОБА_5 , погодженої в.о. заступника начальника установи із соціально-виховної роботи «Темнівської виправної колонії (№100)» ОСОБА_8 від 19 серпня 2020 року, засуджений за час відбування покарання характеризувався посередньо, до виконання робіт із благоустрою установи ставився також посередньо, ініціативи не проявляв, участі у суспільному житті відділення не приймав, позитивно характеризується лише останнім часом.

Враховуючи дані особової справи засудженого, які відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, суд доходить висновку, що виправлення засудженого не мало систематичного характеру.

Крім того, як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів проти власності, тричі був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк, останній раз звільнений умовно-достроково 07 червня 2016 року на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 11 днівза вироком Зміївського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2013 року.
Зазначені факти свідчать про те, що ОСОБА_4 має стійку тенденцію та кримінальну спрямованість на систематичне скоєння злочинів проти власності та забезпечення себе за рахунок скоєння цих злочинів, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи характеристику засудженого, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, поведінку та спосіб життя за весь час відбуття покарання, суд приходить до висновку про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, а тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» відносно ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1