Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/338/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2021 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 березня 2021 року в кримінальному провадженні № 0001469 від 26 травня 2017 року за ч.2 ст.187 КК України про продовження обвинуваченому:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Олександрія Кіровоградської області, громадянину України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку, 2014 р.н., не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-18 липня 1994 року Олександрійським міським судом за ч.4 ст.81, ч.3 ст.81, ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ч.1 ст.89, ч.2 ст.206 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років;

-29 квітня 1998 року Олександрійським міським судом за ч.3 ст.206 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

-09 червня 2003 року Олександрійським міським судом за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки ;

-27 червня 2007 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років;

-17 липня 2015 року Олександрійським міськрайонним судом за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 06.10.2015 року вирок скасовано, кримінальне провадження направлено на новий судовий розгляд в суд першої інстанції,

строку тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0001469 від 26.05.2017 року стосовно ОСОБА_5 за ч.2 ст.187 КК України.

Під час судового засідання у вказаному кримінальному провадженні процесуальний прокурор ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри останнього у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також неможливістю застосування інших запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 березня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 07 травня 2021 року.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.187 КК України, неодружений, не працює, неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, а також те, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, продовжувати злочинну діяльність, може впливати на свідків і потерпілу, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання або домашній арешт.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про відсутність законних підстав та об`єктивних даних, які б з достовірністю свідчили про те, що перебуваючи на волі він буде переховуватись від слідства та суду, продовжувати злочинну діяльність, а також недоведеність прокурором ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

Крім того, обвинувачений вказує на те, що судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не враховано, що він має постійне місце проживання та місце роботи, на утриманні має мати похилого віку та малолітню дитину, 2014 року народження, а також те, що своїми діями матеріальної шкоди потерпілій не завдав.

Також, апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає про порушення процедури розгляду його заяви про відвід судді ОСОБА_1 , оскільки проводився без його участі, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості доведення необґрунтованості його підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та незаконності його подальшого тримання під вартою.

Зокрема, зазначає про відсутність законних та обґрунтованих підстав для тримання його під вартою, оскільки по даному кримінальному провадженню він перебуває під вартою з травня 2017 року, що на його думку є достатнім для кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України,

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено, що серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у розбійному нападі на потерпілу ОСОБА_7 з метою заволодіння майном останньої, поєднаним із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч.2 ст.187 КК України.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 березня 2021 року ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою строком на 60 днів, у зв`язку з продовженням існуванням ризиків п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також не можливістю застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

У зв`язку з вищевикладеним, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та продовжив строк тримання обвинуваченому ОСОБА_5 під вартою на 60 днів, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Також, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності, яке також посягає на життя та здоров`я людини, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі до десяти років позбавлення волі, а також те, що ОСОБА_5 неодружений, не має постійного місця роботи, тобто не має сталих соціальних зв`язків, раніше судимий, у зв`язку з чим суддя районного суду під час розгляду клопотання прокурора дійшов до правильного висновку, про існування ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 щодо незаконності подальшого його утримання під вартою спростовуються вищевикладеним та матеріалами судового провадження.

Колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_5 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя та виконання судового рішення у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, враховує можливість обвинуваченого ОСОБА_5 зникнути з місця проживання, ухилятися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, можливість вчинити нове кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Стосовно порушення його права на захист, колегія суддів зазначає, що будь-яких порушень під час вирішення заяви про відвід судді ОСОБА_1 не вбачається, оскільки він вирішений відповідно до ст..76 КПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суддя районного суду обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та продовжив строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть запобігти встановленим ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Олексанрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 березня 2021 року про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою в кримінальному провадженні № 0001469 від 26.05.2017 року за ч.2 ст.187 КК України на 60 днів, а саме до 07 травня 2021 року включно залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4