У Х В А Л А
Справа № 273/469/20

провадження № 1-кс/0285/670/21

21 травня 2021 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоград-Волинський

по матеріалам кримінального провадження №273/469/20 0000419) за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Малин, Житомирської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, освіта базова загальна середня, невійськовозобов`язаного, раніше судимого:
-25.07.2017 засуджений Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На основі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 14.04.2016 по 20.06.2017;
-звільнений 08.08.2018 з Коростенської ВК Житомирської області по відбуттю строку покарання.
-10.12.2018 Новоград-Волинською місцевою прокуратурою до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області направлено обвинувальний акт за ч.3 ст.185 КК України. (кримінальна справа 285/4622/18)
-18.12.2019 Баранівським районним судом Житомирської області за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 1 року позбавлення волі;
-у провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження №0000346 від 12.12.2018 за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

встановив:
20.05.2021 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду на виконання ухвали Житомирського апеляційного суду від 20.05.2021 року для розгляду надійшло клопотання прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Своє клопотання обгрунтовував тим, що ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою, з прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з метою обернення його на свою користь з корисливих мотивів, заздалегідь розподіливши між собою злочинні ролі, 06 грудня 2019 року близько 11:00 год., з метою вчинення крадіжки повторно, на автомобілі марки «VOLKSWAGEN GOLF» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » прибули до будинку, що належить ОСОБА_7 та знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, заздалегідь розподіливши між собою злочинні ролі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 скориставшись відсутністю очевидців та свідків, зайшли на подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_2 та підійшли до будинку, де шляхом віджиму пластикової віконної рами проникли в середину вказаного будинку. Перебуваючи в спальній кімнаті будинку, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в дерев`яній шафі виявили срібний ланцюжок довжиною 30 см., 925 проби, вагою 8 гр. вартістю 1000 грн. із срібним хрестиком 925 проби, вагою 1 гр. вартістю 200 грн., ланцюжок із медичного золота, довжиною 30 см., вагою 6 гр. вартістю 100 грн. та металевий наручний годинний годинник марки «ORIEXT» вартістю 65,67 грн., якими незаконно заволоділи.

В цей час до будинку зайшов ОСОБА_7 , котрий у вітальній кімнаті помітив ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Останні, усвідомлюючи, що їх незаконні дії помічені потерпілим, продовжуючи свою злочинну діяльність, в присутності потерпілого, з метою відкритого викрадення чужого майна вистрибнули через вікно та зникли з місця вчинення злочину. Відкрито викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1365,67 грн.

Своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднаним із проникнення у житло, вчиненому повторно ОСОБА_4 , вчинив злочин передбачений ч.3 ст.186 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 суддею Баранівського районного суду 09.12.2020 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначеним розміром застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 105 100 (сто п`ять тисяч сто) грн.

04.02.2021 суддею Баранівського районного суду Житомирської області продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, який закінчується 05.04.2021.

25.03.2021 суддею Баранівського районного суду Житомирської області продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, який закінчується 23.05.2021.

Клопочучи про продовження зазначеного запобіжного заходу ОСОБА_4 сторона обвинувачення зазначили про існування ризиків переховування від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обумовлює продовження обвинуваченому виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначені ризики за період дії попередніх ухвал суду не зменшилися, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, що виправдовує необхідність продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, оскільки закінчити судовий розгляд кримінального провадження у строк до 23.05.2021 з об`єктивних причин не можливо.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити, оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого спливає. Підстави, за яких судом було обрано та в подальшому продовжено обвинуваченому запобіжний захід у такому вигляді не відпали, а ризики не зменшились, що унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження строку тримання під вартою. Просили застосувати цілодобовий домашній арешт за місцем проживання обвинуваченого. Захисник наголосив, що прокурором не долучено доказів наявності озвучених ризиків та його підзахисний утримується під вартою, а судом не проводиться жодних процесуальних дій, направлених на розгляд справи по суті.

Заслухавши думки сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується зокрема тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В ч. 2 цієї статті встановлено, що вирішення питань судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу. Зокрема, у ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, наявність яких разом із обґрунтованістю підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, є підставою для застосування запобіжного заходу.
Зважаючи на те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за ч. 3 ст 186 КК України перебуває на стадії судового розгляду, суд вважає обґрунтованою підозру у вчиненні обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
Ухвалою Баранівського районного суду від 25.03.2021 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.05.2021 року включно.

Стороною обвинувачення доведено ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, ризики визначені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного, тяжкого злочину проти власності, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.
Ризик можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду обумовлений тяжкістю можливого покарання, а також тим, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків/: постійної роботи та джерела доходів, немає постійного місця проживання та сім`ї.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Ризик можливості вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення підтверджується перебуванням на стадії судового розгляду в Новоград-Волинському міськрайонному суді та в Коростишівському районному суді ряду кримінальних проваджень відносно ОСОБА_4 , а також тим, що 11.10.2019 року ухвалою Коростишівського районного суду від 10.10.2019 року останній був звільнений із слідчого ізолятору при державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)» у зв`язку з внесенням застави у сумі 40 140 грн. та на даний час обвинувачується у тому, що маючи не зняту і не погашену судимість 06.12.2019 року вчинив новий, умисний, тяжкий злочин проти власності за ч.3 ст. 186 КК України, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та сталу протиправну поведінку.
Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відтак стороною обвинувачення доведено суду наявність виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права обвинуваченого на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів та необхідність застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задоволенню не підлягає з мотивів, зазначених вище.
Посилання захисника на той факт, що стосовно іншого фігуранта кримінального провадення обрано запобіжний захід не повязаний з триманням під вартою не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки порушує принцип індивідуалізації обрання міри запобіжного заходу для кожної особи.
Також, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, вважаю за доцільне призначити заставу у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 передбачених законом обов`язків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, враховуючи майновий, сімейний стан підозрюваного та тяжкість інкримінованих злочинів.

Окрім цього, обираючи відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки:

- прибувати до суду, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.
Відтак клопотання підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 177-178, 369, 371, 372, Перехідними положеннями Кримінального процесуального кодексу України, суд
постановив:
Клопотання прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури про продовження терміну дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Малин Житомирської області запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 19 липня 2021 року включно.
Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, у межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 113 500 (сто тринадцять тисяч п`ятсот) грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

- прибувати до суду, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.
Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 19 липня 2021 року включно.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки, передбачені ч. 8-11 ст. 182 КПК України.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Головуюча суддя ОСОБА_1