Справа № 761/7424/21
Провадження № 1-кс/761/5139/2021
У Х В А Л А
Іменем України
26 лютого 2021 року
слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні, клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004413 від 29.05.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчим відділом Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004413 від 29.05.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за фактом шахрайського заволодіння квартирою АДРЕСА_1 .

У ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.05.1999, являвся ОСОБА_4 , 1918 р.н., котрий був зареєстрований та постійно проживав у м. Золотоноша Черкаської області, де й помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом із тим, 14.04.2017 до Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» м. Києва із заявою про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 звернувся ОСОБА_5 , надавши при цьому договір купівлі-продажу від 09.10.2009 № 3188, посвідчений приватним нотаріусом Сімферопольського нотаріального округу ОСОБА_6 , відповідно до якого останній придбав зазначену квартиру у ОСОБА_4 .

На підставі вказаного договору державним реєстратором ОСОБА_7 15.04.2017 зареєстровано право власності на вказане помешкання за ОСОБА_5 . У подальшому, 19.05.2017 ОСОБА_5 продав квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_8 , від імені якого діяв його онук ОСОБА_9 . Після смерті ОСОБА_8 , квартира перейшла у власність його доньки ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Достовірність та справжність договору купівлі-продажу квартири від 09.10.2009, а також правомочність її подальшого відчуження піддається органом досудового розслідування обґрунтованому сумніву.

Так, у вказаному договорі зазначено місцем реєстрації ОСОБА_4 АДРЕСА_2 , хоч останній був зареєстрований та проживав у м. Золотоноша Черкаської області, де працював у органах прокуратури.

Крім того, з метою встановленні особи ОСОБА_5 було допитано рідну сестру останнього ОСОБА_11 , котрій пред`явлено копію паспорту ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 виданого Великомихайлівським РВ УМВС України в Одеській області від 28.02.2003, яка була надана нотаріусу ОСОБА_12 , під час посвідчення договору купівлі-продажу квартири. В ході допиту ОСОБА_11 повідомила, що на першій сторінці паспорту міститься фото її брата ОСОБА_13 , зроблене у 16 років, а на 3-й сторінці фото незнайомого чоловіка, яке точно її брату не належить.

Відповідно до обліків МВС України, ОСОБА_5 був засуджений 28.08.2008 Великомихайлівським Районним судом Одеської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України. Також у 2012 році останній декілька разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки майна Макарівським ВП Ірпінського відділу ГУНП у Київській області, що свідчить про антисоціальний спосіб його життя та відсутність у розпорядженні коштів для придбання нерухомості. В подальшому свідку ОСОБА_9 було пред`явлено для впізнання фотокартки осіб, серед яких і фото ОСОБА_5 , надане сестрою останнього. В ході слідчої дії свідок не впізнав у ОСОБА_5 особу, яка виступала продавцем квартири АДРЕСА_1 , під час оформлення договору купівлі-продажу 19.05.2017.

Вищевикладене свідчить про підроблення невстановленими досудовим розслідуванням особами договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 09.10.2009 № 3188 та використання його у 2017 році для реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості на невідому особу, яка представилась ОСОБА_5 , з метою подальшої її реалізації.

Факт фальсифікації договору купівлі-продажу квартири від 09.10.2009 № 3188 також підтверджується отриманою в ході досудового розслідування інформацією із Пенсійного Фонду України та Державної казначейської служби України про відсутність даних щодо сплати ОСОБА_5 збору на обов`язкове пенсійне страхування у розмірі 1% від вартості нерухомого майна при придбання квартири АДРЕСА_1 та збору з операцій придбання нерухомого майна (ККДБ 24140500).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто визнане речовим доказом.

Відповідно до п. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, 02.02.2021 на підставі ч. 1 ст. 98 КПК України, слідчим Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_14 винесено постанову про визнання речовим доказом у даному кримінальному провадженні квартири АДРЕСА_1 , яка отримана у власність шахрайським шляхом та є об`єктом кримінально-протиправних дій.

Враховуючи вищевикладене, з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні, а саме квартири АДРЕСА_1 , недопущення її подальшого відчуження, а також неправомірного використання, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначений об`єкт нерухомого майна.

Прокурор будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання в судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд клопотання без його участі.

Слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд клопотання без участі прокурора відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою збереження речового доказу, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту вказаного в клопотанні прокурора майна.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_15 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000480 від 08.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, із встановленням обмежень у вигляді заборони проведення щодо неї реєстраційних дій.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1