ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2021 р. 145/408/20

1-кп/145/214/2021

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035 від 20 лютого 2020 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше несудимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речових, прекурсорів на території України та відповідальність за їх незаконний обіг, на початку вересня 2019 року, перебуваючи за межами смт Тиврів, на польовому масиві, виявив декілька рослин дикорослої коноплі, які умисно зірвав, тим самим незаконно придбавши їх.

В подальшому, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій протиправний умисел, діючи незаконно, вказані рослини коноплі переніс до свого домогосподарства, розташованого в АДРЕСА_1 , де висушив та помістив до поліетиленового пакету, таким чином виготовивши наркотичний засіб, що надалі умисно, незаконно зберігав для власних потреб без мети збуту.

У подальшому, 20.02.2020, працівниками поліції, під час проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 18.02.2020, в домогосподарстві ОСОБА_3 , розташованого за вищевказаною адресою, на горищі приміщення сараю було виявлено та вилучено зазначену речовину рослинного походження, що знаходилась у поліетиленовому пакеті, яку ОСОБА_3 незаконно зберігав для власних потреб без мети збуту.

Згідно висновку експерта № 382 від 28.02.2020, за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, проведеної експертами МВС Вінницького НДЕКЦ, надана на дослідження речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, -канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 5,14 г.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, - незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

До обвинувального акту відносно ОСОБА_3 долучена письмова заява обвинуваченого, що складена у присутності захисника ОСОБА_4 , відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Призначаючи покарання за вчинене, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного (раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання) обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить визнання винуватості за вчинене суспільнонебезпечне діяння, обставини, які обтяжують відповідальність, (які в судом не встановлені).

Згідно положень ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст.ст.50, 65 КК України, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливо досягти без ізоляції від суспільства в умовах здійснення постійного контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням із застосуванням положень ст.75, 76 КК України.

Цивільний позов не заявлено, запобіжний захід обвинуваченому не обирався та підстав для обрання немає.

Суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 368-371, 373-374, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, якщо протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік він не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі: речовину рослинного походження, яку поміщено до спец. пакету Україна МВС Експертна служба № 3933572 приєднану до матеріалів кримінального походження №0000035 та знаходиться в кімнаті речових доказів Тиврівського ВП - знищити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави 1256 (одну тисячу двісті п`ятдесят шість) гривень 08 копійок за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_5