Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-в/641/9/2021 Справа № 641/36/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Харків

28 квітня 2021 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
засудженої - ОСОБА_5 ,
представника колонії - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженої ОСОБА_5 , 1963 року народження, про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, -
В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання ОСОБА_5 про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.
В обґрунтування клопотання ОСОБА_5 посилалась на те, що вона засуджена вироком Київського міського суду від 25.11.1999 року до покарання у виді довічного позбавлення волі. Вказала, що на день подання клопотання відбула 25 років10 місяців довічного позбавлення волі в умовах середнього рівня безпеки. Подальше тримання під вартою вважала таким, що порушує ст. 3 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, у зв`язку з чим просила суд замінити покарання з довічного позбавлення волі на покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та зарахувати відбутий строк до покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.
В судовому засіданні прокурор заперечував проти клопотання засудженої, при цьому вказав, що діючим законодавством не передбачено застосування заміна покарання на більш м`яке до осіб довічно позбавлених волі.
Представник Качанівської ВК № 54 при розв`язанні клопотання засудженої покладалась на розсуд суду.
Захисник засудженої адвокат ОСОБА_4 підтримала клопотання своє підзахисної.
Засуджена клопотання підтримала, наполягала на його задоволенні.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, особову справу засудженої ОСОБА_7 , дійшов наступного.
Так, вироком Київського міського суду від 25.11.1999 року ОСОБА_7 визнано винною за ст.ст. 93 п.п. «а», «г», «е», «і», 142 ч. 3, 208, ст. 42 КК України (1960 року) та призначено покарання у вигляді смертної кари розстрілу із конфіскацією належного їй майна майна.
Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України від 22.06.2000 року змінено покарання ОСОБА_7 із смертної кари на довічне позбавлення волі у тюрмі суворого режиму.
Відповідно до розпорядження про виконання вироку, вирок Київського міського суду від 25.11.1999 року набрав чинності 22.06.2000 року і підлягає негайному виконанню.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.12.2017 року ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення в строк покарання, відповідно до ЗУ № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» в період з 05 листопада 1997 року по 22 червня 2000 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як вбачається із характеристики засудженої, що міститься в матеріалах Особової справи, початок строку відбування покарання ОСОБА_7 05.11.1997 року. Кінець строку довічно. Засуджена ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 05.11.1997 року. Під час перебування у Київському слідчому ізоляторі засуджена допускала порушення вимог режиму тримання. Мала одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мала, до праці не залучалась. Під час перебування у Чернігівській виправній колонії (№ 44), засуджена неодноразово порушувала правила поведінки. Мала шість дисциплінарних стягнень, які погашені у встановленому законом порядку. З 11.10.2005 року відбуває покарання у ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54)». За час відбування покарання засуджена характеризується задовільно. Має тринадцять стягнень, та два заохочення. Не працевлаштована згідно ст. 118 КВК України за особистою заявою. Підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості. У відношенні до працівників адміністрації колонії не завжди стримана та ввічлива. За характером цілеспрямована та хитра. За Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України від 22.06.2000 року позову не має. Вину у скоєному злочині не визнає, застосовану до неї міру покарання вважає несправедливою.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України, згідно частини 3 якої, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленого санкцією нового закону. У разі, якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною 1 статті 72 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження чи позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі частини першої статті 82 КК України може застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.
Статтею 51 КК України передбачено за вчинення злочинів, як окремі види покарань, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.
При розгляді клопотання засудженої суд виходить з вимог ч. 1 ст. 82 КК України, якою передбачена лише можливість заміни більш м`яким покаранням, покарання у виді позбавлення волі призначеного на певний строк. Така заміна до призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі, не передбачена і можлива виключно на підставі ч. 2 ст. 87 КК України.
В той же час, частиною першою статті 87 КК України, передбачено можливість заміни засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років, актом про помилування, який відповідно до ч. 1 ст. 87 КК України належить до компетенції Президента України.
Таким чином, нормами Кримінального Кодексу України передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та практиці Європейського суду з прав людини. Такою можливістю вправі скористатися ОСОБА_7 .
У своїй постанові від 15 травня 2019 року Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що 12 березня 2019 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Петухов проти України» («Petukhov v. Ukraine», заява № 41216/13). У цьому рішенні ЄСПЛ визнав, що довічне позбавлення волі засудженого без гарантування йому права перегляду вироку в частині скорочення строку відбування такого покарання та перспективи можливого звільнення суперечить статті 3 Конвенції. Для вирішення цієї проблеми держава повинна буде вжити заходи загального характеру: реформувати систему перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, так, щоби гарантувати у кожному конкретному випадку дослідження того, чи ґрунтується їх тривале ув`язнення на законних пенологічних підставах, а також, щоб дати можливість цим засудженим з певною мірою визначеності передбачати, що вони мають зробити для того, аби питання про їхнє звільнення було розглянуте, та за яких саме умов відповідно до стандартів, вироблених у практиці ЄСПЛ (§ 194).
Таким чином, на думку суду, на даний час відсутні підстави для заміни засудженій покарання у виді довічного позбавлення волі іншим покаранням. Лише за умови внесення змін до національного законодавства щодо можливості дострокового звільнення засуджених від покарання у виді довічного позбавлення або заміни такого покарання на більш м`яке вирішення таких питань можливе в порядку діючих статей 537, 539 КПК України.
За даних обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про заміну їй покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання, зокрема, на позбавлення волі на певний строк та зарахування відбутого строку до покарання у виді позбавлення волі на певний строк, слід відмовити.
Керуючись ст. ст.81,82 КК України, 537, 539 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Суддя- ОСОБА_1