Провадження № 11-кп/811/423/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2021 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 23.03.2021 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Глинне, Рокитнівсього району, Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.3, 4 ст. 358, ч.3 ст.190 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А:
Оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України та призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України із застосуванням ч. 1 ст. 69 Кримінального кодексу України - у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.;

- за ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України із застосуванням ч. 1 ст. 69 Кримінального кодексу України - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.;

- за ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.
Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.
За вироком суду, ОСОБА_7 , маючи умисел на підробку документів, діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з корисливих мотивів, з метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням захворювання у період проходження служби в ОВС, достовірно знаючи про підстави та умови отримання такої, передбачені Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року, будучи у відповідності до наказу №70о/с УМВС України на Львівській залізниці від 03.09.2015 року звільненим з посади оперуповноваженого боротьби зі злочинними посяганнями на вантажі сектору карного розшуку лінійного відділу на ст.Львів УМВС, у невстановлений досудовим розслідуванням час, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що фактично на стаціонарному лікуванні у Мостиській районній комунальній поліклініці у період проходження служби в ОВС не перебував, надав свої анкетні дані невстановленій досудовим розслідуванням особі для подальшого внесення їх до медичних виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого форми №027/о №119 від 30.03.2015 року, до якої внесено відомості про те, що ОСОБА_7 , 1973 року народження, проживаючий у АДРЕСА_2 , в період з 18.03.2015 року по 30.03.2015 року перебував на лікуванні у вказаному медичному закладі та №265 від 27.10.2014 року, до якої внесено відомості про те, що ОСОБА_7 , 1973 р.н., проживаючий у АДРЕСА_2 , в період з 14.10.2014 року по 27.10.2014 року перебував на лікуванні у вказаному медичному закладі, в такий спосіб підробивши вищевказану медичну виписку.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у підроблення офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел на використання завідомо підробленого документа, який видається установою та надає права, без належних на те законних підстав, 13.07.2018 року, перебуваючи в приміщенні Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», що за адресою: м.Львів, вул.Замарстинівська, 233, достовірно знаючи, що виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого форми №027/о №119 від 30.03.2015 року та №265 від 27.10.2014 року є підробленими, оскільки містять недостовірну інформацію про його перебування на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі у періоди з 14.10.2014 року по 27.10.2014 року та з 18.03.2015 року по 30.03.2015 року, усвідомлюючи, що саме вказані медичні виписки будуть взяті до уваги членами ВЛК при підтвердженні його захворювання із проходженням служби в ОВС, що в подальшому надасть йому змогу отримати одноразову грошову допомогу, подав до військово-лікарської комісія Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого форми №027/о №119 від 30.03.2015 року та №265 від 27.10.2014 року, видані від імені Мостиської комунальної районної поліклініки, на підставі яких останньому видано постанову медичної ВЛК ДУ ТМО МВС України по Львівській області №60 від 23.07.2018 року у відповідності до якої захворювання зазначене у виписках артеріальна гіпертензія ст. 3, ризик високий з формуванням гіпертензивного серця СН 2А НЦД по гіпертонічному типу з частими симпато-адреналовими кризами, пов`язане з проходженням служби в ОВС, пов`язане з проходженням служби в ОВС.

В подальшому, ОСОБА_7 отримавши на підставі вищевказаних підроблених медичних виписок постанову медичної ВЛК ДУ ТМО МВС України по Львівській області №60 від 23.07.2018 року, без належних на те законних підстав, з метою отримання одноразової грошової виплати, 09.11.2018 року перебуваючи в приміщенні КЗ ЛОР "Львівський обласний Центр медико-соціальної експертизи", за адресою: м. Львів, вул. Руська, 20, достовірно знаючи, що постанова ВЛК ДУ ТМО МВС України по Львівській області №60 від 23.07.2018 року отримана ним на підставі підроблених медичних документів, усвідомлюючи, що саме вказана постанова буде взята до уваги членами медико-соціальною експертною комісією при підтвердженні захворювання з проходженням служби в ОВС, встановлення йому групи інвалідності, подав до КЗ ЛОР "Львівський обласний Центр медико-соціальної експертизи" Обласний МСЕК №1 разом з направленням на медико-соціальну експертну комісію МСЕК від 31.10.2018 року за №429 вищевказану постанову, на підставі якої отримав виписку з акту огляду медико-соціальною експертною комісією форми №157-1/0 від 22.11.2018 року, яким останньому надано третю групу інвалідності пов`язану з проходженням служби в ОВС та довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках форми №158/0 від 22.11.2018 року №008341 серії 10ААА, у відповідності до якої ступінь втрати професійної працездатності становить 45% і пов`язане із проходженням служби в ОВС, в такий спосіб використавши завідомо підроблені документ, які видаються установою та надають права.

Таким чином, ОСОБА_7 , обґрунтовано обвинувачується у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, а саме коштами одноразової грошової допомоги внаслідок захворювання отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ, діючи з корисливих мотивів, 26.11.2018 року, перебуваючи в приміщенні Головного управління Національної поліції у Львівській області, що за адресою: м.Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, усвідомлюючи, що в період проходження служби, а саме з 14.10.2014 року по 27.10.2014 року та з 18.03.2015 року по 30.03.2015 року, на лікуванні в Мостиській комунальній районній поліклініці не перебував та постанова ВЛК №60 від 23.07.2018 року, якою встановлено факт причино-наслідкового зв`язку захворювання з проходженням служби в ОВС отримана ним на підставі підроблених медичних виписок, шляхом обману, звернувся із письмовою заявою до ліквідаційної комісії УМВС на Львівській залізниці щодо виплати йому одноразової грошової допомоги внаслідок отримання захворювання в період проходження служби в ОВС, до якої долучив отриману на підставі підроблених виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого форми №027/о №119 від 30.03.2015 року та №265 від 27.10.2014 року, виданих від імені Мостиської комунальної районної поліклініки, постанову медичної ВЛК ДУ ТМО МВС України по Львівській області №60 від 23.07.2018 року, видану на ім`я ОСОБА_7 , 1973 р.н., якою встановлено причино - наслідковий зв`язок захворювання з проходженням служби в ОВС, виписку з акту огляду медико-соціальною експертною комісією форми №157-1/0 від 22.11.2018 року, яким останньому надано третю групу інвалідності пов`язану з проходженням служби в ОВС та довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках форми №158/0 від 22.11.2018 року №008341 серії 10ААА, у відповідності до якої ступінь втрати професійної працездатності становить 45% і пов`язане із проходженням служби в ОВС, при цьому ввівши в оману членів ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області щодо правомочності вказаних документів та в подальшому на підставі вказаних документів заволодів коштами в розмірі 276150 грн., які були перераховані йому в якості одноразової грошової допомоги, якими розпорядився на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди Головному управлінню міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, яка у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до примітки до ст. 364 КК України є великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому у великому розмірі, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 190 КК України.

Не погоджуючись із даним вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржений вирок скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 , визнати винним та призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із застосування ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування покарання на строк 1 рік та покласти обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КПК України.

В решті вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що вказаний вирок суду прокурор вважає незаконним та необґрунтованим через м`якість призначеного покарання. Вказує, що якісна характеристика обставин, наведених судом у вироку в сукупності не може зменшити ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_10 злочинів, при цьому, судом не враховане те, що обвинувачений вчинив три окремі кримінальні правопорушення, з яких одне являється тяжким, а інше нетяжким злочином, та їх суспільну небезпечність.

Судом необґрунтовано застосовано до особи положення ст.69 КК України оскільки не враховано суспільну небезпечність діянь, вчинених обвинуваченим ОСОБА_10 , а саме вчинення тяжкого злочину за наслідком якого останній незаконно заволодів бюджетними коштами, які виділялися ліквідаційній комісії ГУ МВС у Львівській області в сумі 276 150 гривень.

При цьому, обвинувачений незаконно заволодів вказаною сумою грошей, які повинні були бути виплачені особі, яка під час проходження служби в органах внутрішніх справ занедужала на захворювання, яке в подальшому призвело до інвалідності.

Заслухавши доповідь головуючого, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, оскаржений вирок відповідає зазначеним вище вимогам.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.3, 4 ст. 358, ч.3 ст.190 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим і ніким не оспорюється.

Вина ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій не оспорюється в апеляційній скарзі, які, на думку колегії суддів, правильно кваліфіковані за ч.3, 4 ст. 358, ч.3 ст.190 КК України.

Щодо призначеного судом покарання, то слід зазначити, що відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.65 КК України, як норми котра встановлює загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 69 КК України, суд за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у кожному випадку застосування ст.69 КК України, суд зобов`язаниий у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК України.

Зазначеним вимогам оскаржуваний вирок в частині призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України відповідає в повній мірі.

Матеріали справи свідчать про наявність обґрунтованих обставин, які б могли слугувати підставою для застосування до ОСОБА_7 положень ст.69 КК України. Це, зокрема, те, що останній визнав свою вину у повному об`ємі, раніше не притягався до кримінальної відповідальності та повністю відшкодував завдану шкоду потерпілому.

Суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та те, що обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання відсутні, конкретні обставини справи. Виходячи з принципу індивідуалізації покарання та співмірності заходів примусу, враховуючи відсутність обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, а також приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність застосування до обвинуваченого покарання у вигляді штрафу.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, що відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а тому підстав для зміни покарання колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу прокурора безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення, а вирок суду першої інстанції - законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 23.03.2021 року щодо ОСОБА_7 ,обвинуваченого за ч.3, 4 ст. 358, ч.3 ст.190 КК України, - без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4