Справа № 304/952/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/508/20 за апеляційною скаргою прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 14. 08. 2020.
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання начальника Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000187, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204, ч. 2 ст. 364 КК України.
Із клопотання слідчого про накладення арешту вбачається, що в межах досудового розслідування перевіряється факт можливої підробки підпису директора ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» ОСОБА_8 на додаткових угодах № 2 від 13. 05. 2014 та № 3 від 28. 08. 2014 до договору кредитної лінії між вказаним Товариством та AT «Комерційний інвестиційний банк», а також обставини можливої протиправної, всупереч вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перереєстрації права власності на нерухоме майно, а саме деревообробного комплексу, РНОНМ 48 та земельної ділянки під кадастровим номером :01:007:0005, площею 3,2825 га, РНОНМ 48, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , на користь AT «Комерційний інвестиційний банк», та які на праві приватної власності належали ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД».
В ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000009, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09. 01. 2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, та яку в подальшому об`єднано до кримінального провадження № 0000434 від 11. 12. 2019, за клопотанням сторони обвинувачення слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та використання на нерухоме майно, а саме: деревообробний комплекс, РМОНМ 48 та земельну ділянки під кадастровим номером :01:007:0005, площею 3,2825 га, РНОНМ 48, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (ухвала слідчого судді по справі № 308/238/20 від 13. 01. 2020). Водночас, за отриманою стороною обвинувачення інформацією, всупереч вказаній ухвалі слідчого судді, на потужностях арештованого майна за адресою АДРЕСА_1 , здійснюється діяльність щодо переробки тютюну. З метою перевірки
-2-

вказаної інформації 17. 04. 2020 на підстави ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16. 04. 2020 про дозвіл на проведення огляду деревообробного комплексу, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , було проведено огляд зазначеного деревообробного комплексу, в ході якого було виявлено 161 коробку з тютюном, тютюн насипом та технологічну лінію по переробці тютюнової сировини. Відомості про даний факт 17. 04. 2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000177 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України та за № 0000178, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Зазначені кримінальні провадження 21. 04. 2020 об`єднані в одне кримінальне провадження під № 0000434 від 10. 12. 2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 204, ч. 2 ст. 364 КК України. Виявлені в ході огляду речі було визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000434 від 10. 12. 2019. Зазначене нерухоме майно є речовим доказом у кримінальному провадженні та відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, оскільки являється об`єктом вчиненого злочину та набуте кримінально-протиправним шляхом, у зв`язку з чим до нього може застосовуватись дія частини 2 статті 170 КПК України, тобто накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів. Матеріали досудових розслідувань щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 204 КК України виділено з кримінального провадження № 0000434 від 10. 12. 2019 в окреме кримінальне провадження № 0000187 від 13. 07. 2020. Відповідно до договору оренди обладнання № 2 від 17. 02. 2020 та договору оренди обладнання № 3 від 17. 02. 2020, зазначена технологічна лінія по переробці тютюнової сировини на правах оренди перебуває у користуванні ТОВ «Потестас». Відповідно до контракту № а-01/20 від 12. 03. 2020 тютюнова сировина в кількості 12 500 кг перебуває у власності ТОВ «Фермент Плюс». Необхідність накладення арешту на вказаний тютюн та технологічну лінію, прокурор обґрунтував тим, що відсутність такого арешту надає можливість подальшого розпорядження ними, шляхом укладення відповідних нотаріально-посвідчених правочинів спрямованих як на зміну власника, так і на незаконне отримання прибутку за рахунок її реалізації, що ускладнить або взагалі унеможливить повернення зазначеної будівлі у користування законного власника.
Відмовляючи у задоволення клопотання, слідчий суддя вказав, що прокурор не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні щодо накладення арешту на майно. Окрім того, прокурор у своєму клопотанні не зазначив, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, є речовим доказом та накладення арешту є необхідним для його збереження. На переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права та законні інтереси власника та законного володільця майна, на яке слідчий просить накласти арешт, оскільки слідчим не доведено як наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, так і в цілому необхідності накладення арешту на вказане у клопотанні рухоме майно. Крім того, арешт майна, яке вказане у клопотанні прокурора, скасовано ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08. 07. 2020, і жодних додаткових аргументів на користь необхідності накладення повторного арешту даного майна в цьому кримінальному провадженні прокурором не наведено.
В апеляційній скарзі прокурор Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді від 14. 08. 2020 скасувати, постановити нову, якою накласти арешт на технологічну лінію з переробки тютюнової сировини у складі: ділянки попереднього зволоження тютюнової сировини; силос-змішувача тютюнової сировини, ділянки очищення від твердих домішок тютюнової

-3-

сировини; верстата для нарізки тютюну (подрібнення тютюнового листа); ділянки підсушування різаного тютюну; ділянки ароматизації тютюнової сировини та 161 коробку з тютюном та тютюн насипом, виявлених у ході проведення огляду на території деревообробного комплексу, який розташований за адресою АДРЕСА_1 . Посилається на незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді Перечинського районного суду від 14. 08. 2020.
У запереченні на апеляційну скаргу прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 зазначає про її безпідставність та необґрунтованість, оскільки як у клопотанні про арешт майна, так і в апеляційній скарзі прокурор обмежився тільки тим, що зазначив про внесення відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 204, ч. 2 ст. 364 КК України, при цьому суть цих кримінальних правопорушень не розкрита. Також представник - адвокат ОСОБА_5 вважає необґрунтованим посилання прокурора про необхідність накладення арешту на технологічну лінію та тютюнову сировину з огляду на те, що вони визнані слідчим речовими доказами. Окрім того, представник власника майна вказує й на відсутність події злочинів, передбачених ч. 2 ст. 204 та ч. 2 ст. 364 КК України, оскільки ТОВ «Фермент плюс» є тютюново-ферментаційним заводом згідно з атестатом виробництва від 10. 10. 2019, який надає йому право здійснювати діяльність, пов`язану із ферментацією тютюнової сировини, при ввезенні (імпорті) неферментованої тютюнової сировини не мало сплачувати акцизний податок на суму 1 424 7000 грн. і крім документальних доказів, законність звільнення Товариства від сплати акцизного податку підтверджується і показаннями допитаних службових осіб ГУ ДФС у Закарпатській області, при цьому наголошує, що, як до проведення огляду неферментованої тютюнової сировини та технологічної лінії, так і після цього, діяльності, яка б суперечила митному чи податковому законодавству ТОВ «Фермент плюс» та ТОВ «Потестас» не здійснювалось і такі докази в матеріалах провадження відсутні. Також зазначає, що жодних доказів про те, що зазначене у клопотанні обладнання є об`єктом якогось злочину та набуте кримінальним шляхом або воно містить на собі сліди злочину у матеріалах кримінального провадження немає, оскільки злочинів, передбачених ч. 2 ст. 204 та ч. 2 ст. 364 КК України, за якими були розпочаті кримінальні провадження, із використанням технологічного обладнання скоєно не було, що свідчить про безпідставність посилань прокурора про належність даного майна як речового доказу та відповідність його критеріям встановленим ст. ст. 98, 170 КПК. Також представник звертає увагу на те, що огляд майна, на яке прокурор просить накласти арешт, проводився 17. 04. 2020, тобто більш ніж за п`ять місяців до звернення з відповідним клопотанням про арешт майна, більш того за клопотанням сторони захисту ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 08. 07. 2020 скасовано арешт, накладений на майно технологічну лінію та неферментовану тютюнову сировину з посиланням на відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів здійснення ТОВ «Фермент плюс» та ТОВ «Потестас» протиправної діяльності, за яку передбачено кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 204, ч. 2 ст. 364 КК України. Окрім того, представник - адвокат ОСОБА_5 зазначає про те, що у зв`язку з відсутністю у прокурора підстав для початку кримінальних проваджень стосовно ТОВ «Фермент плюс» та ТОВ «Потестас», сторона захисту звернулась до військової прокуратури Ужгородського гарнізону з мотивованою заявою про вчинення кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим розпочато кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000047 від 22. 05. 2020 за ч. 2 ст. 364 ч. 2 ст. 366 КК України, досудове розслідування якого здійснюється слідчими ТУ ДБР, розташованого у м. Львові. Також зауважує, що процесуальне рішення прокурора ОСОБА_7 звернення до Перечинського районного суду з клопотанням про арешт майна не

-4-

відповідає КПК України, оскільки доручення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування СВ Перечинського РВП ГУ НП в Закарпатській області не відповідає вимогам КПК, так як прийняття одного незаконного процесуального рішення тягне за собою незаконність наступного, при цьому звертаючись з аналогічним клопотанням про арешт майна, яке було вирішено ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду 08. 07. 2020 та дана ухвала набула законної сили, прокурор не навів нових фактичних обставин, не провів відповідних слідчих дій, які зумовили необхідність у повторному зверненні з клопотанням про арешт майна, а лише продублював зміст попереднього клопотання. Окрім того, 25. 09. 2020 слідчим СВ Перечинського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_9 прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000187 від 13. 07. 2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204, ч. 2 ст. 364 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень.
Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що прокурор належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від нього не надходило заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Як вбачається із клопотання, в провадженні Перечинського відділення поліції Ужгородського ВП ГУ Національної поліції в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000187, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 204 КК України.
У межах зазначеного кримінального провадження прокурорзвернувся до суду із клопотанням про накладення арешту намайно технологічну лінію з переробки тютюнової сировини у складі: ділянки попереднього зволоження тютюнової сировини; силос-змішувач тютюнової сировини, ділянку очищення від твердих домішок тютюнової сировини; верстат для нарізки тютюну (подрібнення тютюнового листа); ділянку підсушування різаного тютюну; ділянку ароматизації тютюнової сировини та 161 коробку з тютюном та тютюн насипом, виявлені у ході проведення огляду на території деревообробного комплексу, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

-5-

Згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог ст. ст. 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні прокурором доводи про накладення арешту на майно: технологічну лінію з переробки тютюнової сировини у складі: ділянку попереднього зволоження тютюнової сировини; силос-змішувач тютюнової сировини, ділянку очищення від твердих домішок тютюнової сировини; верстат для нарізки тютюну (подрібнення тютюнового листа); ділянку підсушування різаного тютюну; ділянку ароматизації тютюнової сировини та 161 коробку з тютюном та тютюн насипом, виявлені у ході проведення огляду на території деревообробного комплексу, який розташований за адресою АДРЕСА_1 та прийшов до вірного висновку про не доведення слідчим необхідності арешту, зазначеного у клопотанні майна, у зв`язку з відсутністю обґрунтування мети та підстав у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна у відповідності до вимог ст. ст. 170, 171 КПК України.

-6-

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора як такого, що внесено до суду за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника та володільця майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.
З матеріалів судового провадження вбачається, що всупереч вимогам ст. 132 КПК України, прокурор у клопотанні не вказав і не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні. При цьому клопотання прокурора не містить за своїм змістом правових підстав, за якими арешт майна в даному випадку є необхідним з метою виконання завдань в даному кримінальному провадженні.
Слідчий не довів, що зазначене у клопотанні майно, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і що їх арешт є єдиним можливим засобом їх дослідження і збереження як доказів кримінального правопорушення. Не доведено прокурором і те, що вказане у клопотанні майно може підлягати спеціальній конфіскації, конфіскації, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, а також звернуте у відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Жодного доказу, який підтвердив би припущення прокурора про необхідність накладення арешту на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, оскільки таке закрито, не доведено підставу для такого арешту, а також не наведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Апеляційний суд погоджується з рішення слідчого судді про те, що в даному кримінальному провадженні арешт зазначеного майна вже було скасовано ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08. 07. 2020 і жодних додаткових підстав для необхідності накладення повторного арешту даного майна в цьому кримінальному провадженні прокурором не наведено.
Таким чином вірним є висновок слідчого судді, про відсутність підстав вважати, що майно, на яке прокурор просив накласти арешт, є доказом злочину та накладення арешту є необхідним для його збереження.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя правильно врахував той факт, що клопотання прокурора не містить обґрунтування мети і підстав для арешту у відповідності до вимог ст. ст. 170, 171 КПК України, відтак рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. ст. 170-173 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і накладення арешту на майно в арешті якого відмовлено.
Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

-7-

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час розгляду судової справи прокурор не заявляв клопотань про приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б підтверджували обґрунтованість доводів поданого ним клопотання чи могли б істотно вплинути на вищевказані висновки апеляційного суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 14. 08. 2020 про відмову в задоволенні клопотання начальника Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000187, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204, ч. 2 ст. 364 КК України, - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: