У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/115/21
25 травня 2021 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани матеріали кримінального провадження за №0000228 від 02 жовтня 2020 року по обвинуваченнюОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Богородчанського районного суду Івано-Франківської області знаходяться матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 02 жовтня 2020 року, приблизно о 07 год 20 хв, у світлу пору доби, в умовах обмеженої видимості через туман, керуючи автомобілем марки «SKODA SUPERB», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Н-09 «Мукачево-Львів», км.296+400 м, що в с. Скобичівка Богородчанського району Івано-Франківської області у напрямку м. Івано-Франківськ. У салоні автомобіля марки «SKODA SUPERB» на задньому сидінні зліва перебував пасажир ОСОБА_4 . Попереду вказаного автомобіля, у попутному напрямку, рухався невстановлений автомобіль, де водій ОСОБА_6 , з метою здійснення обгону автомобіля, увімкнув лівий покажчик повороту, виїхав на зустрічну смугу руху та почав здійснювати обгін.
У цей час назустріч автомобілю «SKODA SUPERB» по своїй смузі руху автомобілем марки «RENAULT CLIO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався водій ОСОБА_7 .
Виконуючи маневр обгону, ОСОБА_6 при умовах недостатньої видимості через туман, не врахувавши дорожню обстановку, що йому назустріч зустрічною смугою рухається автомобіль, проявив неуважність, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не переконавшись у безпечності проведення вказаного маневру, виїхавши на зустрічну смугу, де допустив зіткнення із автомобілем марки «RENAULT CLIO», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

При цьому ОСОБА_6 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

- п. 1.2., у відповідності до якого в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

- п. 1.5, згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3., у якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п. 10.1., який зобов`язує водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 12.1., який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п. 12.2., відповідно до якого у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

- п. 14.2., перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що:

в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.

В результаті порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки в типовому місці, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент заподіяння.
В процесі судового розгляду кримінального провадження від потерпілого ОСОБА_4 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням та відшкодуванням спричиненої шкоди, яке в судовому засіданні було ним підтримане. Посилаючись на вимоги ст. 46 КК України та ст. 284 КК України потерпілий ОСОБА_4 просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з його примиренням, як винної особи, із потерпілим та провадження у справі закрити.

Потерпілий та обвинувачений визнають, що обставини події досудовим розслідуванням встановлені правильно та визнають правильність кваліфікації дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення відповідно до викладеного в обвинувальному акті, пояснивши, що 02 жовтня 2020 року, приблизно о 07 год 20 хв, у світлу пору доби, в умовах обмеженої видимості через туман, керуючи автомобілем марки «SKODA SUPERB», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Н-09 «Мукачево-Львів», км. 296+400 м, що в с. Скобичівка Богородчанського району Івано-Франківської області у напрямку м. Івано-Франківськ. У салоні його автомобіля марки «SKODA SUPERB» на задньому сидінні зліва перебував пасажир ОСОБА_4 . Попереду його автомобіля, у попутному напрямку рухався невстановлений автомобіль, і він, з метою здійснення обгону автомобіля, увімкнув лівий покажчик повороту, виїхав на зустрічну смугу руху та почав здійснювати обгін. У цей час назустріч автомобілю «SKODA SUPERB» по своїй смузі руху автомобілем марки «RENAULT CLIO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався водій ОСОБА_7 . Виконуючи маневр обгону, при умовах недостатньої видимості через туман, не врахувавши дорожню обстановку, що йому назустріч зустрічною смугою рухається автомобіль, проявив неуважність, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не переконавшись у безпечності проведення вказаного маневру, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення із автомобілем, марки «RENAULT CLIO», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В результаті порушення ним п.1.2., п.1.5, п.2.3.б,д, 10.1., п.12.1., п.12.2., п.14.2.в Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент заподіяння.
Просить клопотання потерпілого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням та відшкодуванням спричиненої шкоди задовольнити. Зазначив, що ним відшкодовано спричинену шкоду потерпілому, тому просив звільнити його від кримінальної відповідальності, посилаючись на положення ст. 46 КК України.

Прокурор проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим не заперечував.

Відповідно до положень статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 лише в межах висунутого йому обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті від 30 листопада 2020 року.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, розглянувши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання потерпілого про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 статті 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Згідно змісту ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК України.

В пункті 2 вищезазначеної постанови зазначено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися (незалежно від того, надійшла справа з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК порядку відповідне рішення. Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Крім того, як вбачається з постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 439/397/17, провадження № 13-66кс18, що саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно ст. 46 КК України.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Шляхом опитування сторін кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 286 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченому у провину, дійсно мало місце, вчинене ним і отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнано самим обвинуваченим.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, згідно ч. 4 ст. 12 КК України є необережним нетяжким злочином.

Потерпілий примирився з обвинуваченим, не висуває до нього жодних матеріальних чи моральних претензій та просить звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягав на закритті провадження з підстави, передбаченої ст. 46 КК України.

Будь-яких обставин, які згідно з правилами кримінального процесуального закону перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за заявленим потерпілим клопотанням судом не встановлено.

Таким чином, наявні умови та підстави, передбачені кримінальним законом для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000228 були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження.

Так, відповідно до ухвали Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2020 року накладено арешт на автомобіль марки «SKODA SUPERB», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , жителю с. Горохолино Богородчанського району Івано-Франківської області та на автомобіль марки «RENAULT CLIO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_8 , жителем АДРЕСА_2 , який перебував у володінні ОСОБА_7 , жителя селища Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області.

Вирішуючи питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту на майно, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Таким чином, зважаючи на наведені вимоги кримінального процесуального закону, суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2020 року.

До обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 12, 46 КК України, ст. 100, п. 1 ч. 2 ст. 284,288, 369-372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження за №0000228, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 жовтня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України закрити.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2020 року.

Після набрання ухвалою суду законної сили речові докази:

- автомобіль марки «SKODA SUPERB», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , жителю с. Горохолино Богородчанського району Івано-Франківської області, повернути власнику;
- автомобіль марки «RENAULT CLIO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_8 , жителем АДРЕСА_2 , перебував у володінні ОСОБА_7 , жителя селища Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області, повернути власнику або законному володільцю.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуюча ОСОБА_1