Справа № 342/1292/17
Провадження № 1-кп/353/20/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Городенківського відділу Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі кримінальне провадження № 0000247, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.10.2017 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городенка Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, розлученого, має на утриманні одну малолітню дитину,судимого вирокомГороденківського районного суду Івано-Франківської області від 11.05.2016 року за ч. 1 ст. 186 КК України до 200 (Двохсот) годин громадських робіт, покарання відбув, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у житло, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:

ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11.05.2016 року за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, відбувши покарання 13.10.2017 року, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив злочин поєднаний з відкритим викраденням чужого майна.

Так, 21.10.2017 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 разом із особою матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, в будинку особи матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження розпивали алкогольні напої.

Під час розпивання алкогольних напоїв вони вирішили піти до житлового будинку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , з метою забрати мобільний телефон, якого, на думку особи матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, викрав раніше в нього ОСОБА_6 .

Цього ж вечора близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_4 за попередньою домовленістю в групі із особою матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, маючи намір забрати мобільний телефон особи матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, прийшли до господарства ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_2 . Перебуваючи в господарстві ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , застосувавши фізичну силу шляхом зламу вхідних дверей, виваживши їх руками, разом із особою матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження проникли в середину приміщення житлового будинку, де в той час знаходився потерпілий ОСОБА_6 , який лежав на ліжку.

Перебуваючи в приміщенні житлового будинку, ОСОБА_4 за попередньою змовою в групі з особою матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, будучи об`єднані єдиним умислом на відкрите заволодіння чужим майном та спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, відкрито заволоділи мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_6 марки «Prestigio», вартістю 268 гривень, застосувавши до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Зокрема, ОСОБА_4 наніс потерпілому один удар ногою в область правої ноги, внаслідок чого останній впав на землю, після чого продовжив наносити удари руками та ногами по тілу. Особа матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження в цей час відкрито заволоділа вищевказаним мобільним телефоном, який знаходився в житловій кімнаті на дерев`яній тумбі, вийняв з мобільного телефону сім карту та залишив її в приміщенні будинку, після чого вийшов на подвір`я.

Внаслідок нанесених ОСОБА_4 ударів потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді синців правого і лівого ока, правого та лівого плеча, задньої поверхні грудної клітки, задньої поверхні правої гомілки, саден обох колінних суглобів, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В наступному, ОСОБА_4 та особа матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження покинули приміщення житлового будинку ОСОБА_6 з викраденим мобільним телефоном марки «Prestigio», чорного кольору, з маркувальними знаками на задній кришці у вигляді «WIZE C1», вартістю 268 гривень, тим самим розпорядились викраденим повністю, чим спричинили потерпілому матеріальні збитки на вищевказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, визнав повністю та беззастережно, не заперечив та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення відповідно до викладеного в обвинувальному акті, вказавши на те, що він дійсно 21.10.2017 року разом із своїм батьком ОСОБА_7 в будинку останнього розпивали алкогольні напої. В цей час вони вирішили піти до житлового будинку ОСОБА_6 щоб забрати мобільний телефон, якого, на думку його батька, викрав раніше в нього потерпілий. Цього ж вечора близько 21 год. 00 хв. він разом із своїм батьком прийшли до господарства ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_2 . Він, застосувавши фізичну силу шляхом зламу вхідних дверей, разом із батьком проникли в середину приміщення житлового будинку, де в той час знаходився потерпілий ОСОБА_6 , який лежав на ліжку. Він наносив удари руками та ногами по тілу потерпілому, а його батько в цей час взяв мобільний телефон, який знаходився в житловій кімнаті на дерев`яній тумбі. З викраденим мобільним телефоном він разом із своїм батьком вийшли з приміщення житлового будинку ОСОБА_6 . Пізніше до них приїхали працівники поліції і вони повернули їм вказаний телефон.

У вчиненому ОСОБА_4 щиро розкаюється, дуже шкодує, що так сталось, розуміє, що вчинив неправильно, запевняє суд, що більше такого не повториться, просить його суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а учасники судового провадження не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у житло, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

У судових дебатах прокурор ОСОБА_3 просив визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та з урахуванням всіх обставин справи призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України просив звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк 3 роки та встановити протягом іспитового строку обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. Просив стягнути з обвинуваченого 494,35 грн. процесуальних витрат на залучення експерта. Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, а саме мобільний телефон марки «Prestigio»,який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , залишити йому.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судових дебатах просила ОСОБА_4 суворо не карати, призначити обвинуваченому покарання більш м`якше ніж просив прокурор, а саме визнати його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України просила звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк 1 рік 6 місяців. При ухваленні вироку просила суд врахувати всі обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся, визнав вину, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодував збитки потерпілому ОСОБА_6 та те, що останній не має до нього претензій матеріального і морального характеру, просить обвинуваченого суворо не карати, обвинувачений має постійне місце проживання та на утриманні одну малолітню дитину.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України, яке вчинив ОСОБА_4 , є тяжким злочином.

Суд враховує дані про особу винного, а саме те, що він раніше судимий, не працює, розлучений, має на утриманні одну малолітню дитину дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посередньо характеризується за місцем проживання, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак знаходиться на диспансерному обліку у лікаря нарколога, негативно ставиться до вчиненого (а.с. 88-102).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, беззастережне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обвинувачений шкодує про вчинене, від вчиненого кримінального правопорушення тяжких наслідків не наступило, добровільне відшкодування завданого збитку та те, що потерпілий ОСОБА_6 не наполягає на суворому покаранні.
Згідно з обвинувальним актом обтяжуючою обставиною визнано рецидив злочину.

Водночас, на думку суду, стороною обвинувачення безпідставно віднесено до обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , рецидив злочину.

За приписами ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Відповідно до абзацу 2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 04 червня 2010 року, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч. 4 ст. 67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Згідно зі ст. 32 КК України, повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Поняття рецидиву наводиться кримінальним законом у ст. 34 КК України й визначається як вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення, будучи раніше судимим вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11.05.2016 року за ч. 1 ст. 186 КК України.

Судом встановлено, що стороною обвинувачення вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим повторно враховано при кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 186 КК України.

Таким чином, стороною обвинувачення враховано, як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 - рецидив злочинів, всупереч вимогам закону.

У зв`язку із вищенаведеним, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_4 посилання на вказану обставину, яка обтяжує покарання.

Виходячи з вищевказаного, обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Крім цього, з досудової доповіді, складеної Городенківським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, від 25.01.2019 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення визначається як висока, рівень небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб визначається також як високий, а тому орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без ізоляції від суспільства не можливе. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторного кримінального правопорушення. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків відповідно до ч. 2 ст. 76 КК України (Т. 1 а.с. 192-193).

За таких обставин, з врахуванням позиції прокурора, обвинуваченого та його захисника, думки потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ч. 3 ст. 186 КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, у виді позбавлення волі.

Беручи до уваги фактичні обставини справи, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, беззастережне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обвинувачений шкодує про вчинене, від вчиненого кримінального правопорушення тяжких наслідків не наступило, добровільне відшкодування завданого збитку та те, що потерпілий ОСОБА_6 не наполягає на суворому покаранні, позицію прокурора висловлену у судових дебатах щодо міри покарання обвинуваченому, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбуття покарання у виді позбавлення волі, а тому на підставі ст. 75 КК України його слід звільнити від відбування такого покарання з випробовуванням, встановивши необхідний іспитовий строк та відповідні обов`язки з числа передбачених ст. 76 КК України.

Призначення саме такого покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Питання речових доказів суд вирішує керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому, з врахуванням наведеного, з ОСОБА_4 слід стягнути процесуальні витрати на користь держави за залучення експерта для проведення експертизи згідно довідки експертної установи.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Питання щодо обрання та зміни запобіжного заходу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання 4 (Чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного йому покарання у виді 4 (Чотирьох) років позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк 2 (Два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки протягом іспитового строку:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню: мобільний телефон марки «Prestigio», чорного кольору, з маркувальними знаками на задній кришці у вигляді «WIZE C1», який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , залишити йому.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 494 (Чотириста дев`яносто чотири) грн. 35 коп. процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи № 4.3-309/17 від 23.11.2017 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

ГоловуючийОСОБА_1