ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4592/20 Номер провадження 11-сс/814/2/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
29 квітня 2021 року м. Полтава
Я , суддя ОСОБА_3 не погоджуюсь із рішенням колегії суддів у справі за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «Компанія «Хлортехвод» на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 06.07.2020 року про накладення арешту на майно.
Так , ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року частково задоволено апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «Компанія «Хлортехвод» на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 06.07.2020 року про накладення арешту на майно.
Ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно скасовано та надано прокурору строк для усунення недоліків клопотання.
Я не можу погодитись із ухвалою колегії суддів з цього питання з таких міркувань.
Я не заперечую права слідчого судді , колегії суддів щодо повернення клопотання слідчого , прокурора про арешт майна для усунення недоліків.
Водночас , на моє переконання будь-яке рішення має ґрунтуватись на відповідній правовій процедурі.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Як вбачається із змісту апеляційної скарги в ній не оспорюється сам факт накладення арешту на майно і лише ставиться питання про передачу арештованого майна на зберігання автору апеляції.
При цьому , доводи апеляційної скарги в цілому зводяться до можливості зберігання арештованого майна на площах та обладнанні ТОВ «Компанія» Хлортехвод». Висловлюються також і заперечення щодо причетності компанії до вчиненого злочину відомості про який внесені до ЄРДР.
На моє переконання саме в цій площині і мав відбуватись як апеляційний розгляд так і прийматись рішення колегією суддів апеляційного суду в порядку апеляційного перегляду ухвали слідчого судді про арешт майна.
Застосування в даній ситуації положень ч.2 ст.404 КПК України , на моє переконання , є неправильним оскільки колегія суддів вийшла за межі апеляційних вимог адвоката ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «Компанія «Хлортехвод» без відповідних на те підстав.
Питання щодо визначення місця зберігання арештованого майна є додатковим , похідним питанням від ухвали слідчого судді про арешт майна і лежить виключно в площині повноважень слідчого судді , слідчого , прокурора.
Колегією суддів здійснювалась перевірка доводів апеляційної скарги на предмет можливості зберігання арештованого майна саме на підприємстві автора апеляції.
Перевірялись документи щодо належних технічних та технологічних умов для зберігання з метою забезпечення безпеки як на виробництві так і інших осіб.
Щодо заперечень автора апеляції про непричетність до вчиненого злочину хочу звернути увагу , що , по-перше , це питання входить у суперечність із вимогами самої ж апеляційної скарги , оскільки в ній в резолютивній частині не оспорюється сам факт накладення арешту , а , по-друге , питання причетності до вчиненого злочину має вирішуватись під час проведення досудового розслідування , завданням якого якраз і є встановлення причетності певних фізичних або юридичних осіб до вчиненого злочину. Арешт в даній ситуації був накладений як на речовий доказ у кримінальному провадженні.
За таких обставин , на моє переконання , мало б бути постановлена ухвала щодо предмету апеляційного оскарження , чи правильно визначено місце зберігання арештованого майна слідчим суддею.
Суддя ОСОБА_3