Номер провадження: 11-сс/813/1087/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.07.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м. Київа, маючої середню-спеціальну освіту, не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- вироком Святошинського районного суду м.Києва, від 27.01.2021 року за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України у кримінальному провадженні №0000511 від 01.07.2021 року,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.07.2021 року було задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_9 тазастосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму працездатних осіб, що складає 181 600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також із тим, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.
Зміст вимог апеляційної скарги.
В своїй апеляційній скарзі, захисник підозрюваного вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою, та в обґрунтування апеляційної скарги посилається на наступне:

-ризики, заявлені слідчим у клопотанні необґрунтовані та не підтверджені;

-слідчий суддя не врахував майновий стан підозрюваної та призначив непомірний для неї розмір застави;

-прокурором не надано конкретних доказів для доведеності достатності обставин для переконання, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

На підставі викладеного, захисник підозрюваного в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Позиції учасників судового розгляду.
До початку судового засідання апеляційного суду від прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 надійшла заява, в якій прокурор просив апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 розглядати без його участі.
Враховуючи думку сторони захисту, апеляційний суд дійшов висновку про розгляд апеляційної скарги захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 без участі прокурора.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника підозрюваної, який просив задовольнити його апеляційну скаргу та скасувати ухвалу слідчого судді місцевого суду, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Відповідно до вимог ст.177 КПКУкраїни, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, тяжкістю покарання яке їй загрожує в разі визнання її винуватою, а також наявністю ризиків, які дають підстави вважати, що підозрювана, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні чи вчинити нові аналогічні злочини, а також врахував дані про особу підозрюваної.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.
Сторона захисту не заперечує обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, а тому апеляційним судом в цій частині ухвала слідчого судді не перевіряється.
Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на таке.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 3,5 ст.177 КПК України.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.
При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.
Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування ОСОБА_7 апеляційний суд визнає неприйнятними, оскільки ОСОБА_7 , незважаючи на існування факту притягнення в минулому до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, на даний час підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, передбаченому ч.2 ст.307 КК України. Санкція вказаної норми кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.
Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваної, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_7 , розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке їй загрожує у разі доведеності її вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.
Разом з тим, враховуючи обставини інкримінованого підозрюваній злочину, його специфіку, дані про особу підозрюваної, відповідно до яких вона офіційно не працевлаштована, законних джерел доходу не має, апеляційний суд вважає, що існує ризик того, що підозрювана ОСОБА_7 може продовжити вчинення протиправних незаконних дій, вчинити інше кримінальне правопорушення, про що вірно зазначено в оскарженій ухвалі.
Апеляційний суд також погоджується із тим, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні ще не допитані свідки, а тому існує ризик того, що підозрювана може незаконно впливати на свідків, з метою зміни ними показів.
З урахуванням обставин інкримінованого ОСОБА_7 злочину, дають підстави на даній стадії досудового розслідування дійти висновку, що застосувавши до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя районного суду, у відповідності до ст.183 КПК України, на законних підставах визначив розмір застави . З таким висновком апеляційний суд погоджується, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, що приносить значний дохід, а тому лише визначений розмір застави здатний забезпечити виконання підозрюваною, покладених на неї обов`язків. При цьому, слідчий суддя визначив розмір застави в межах ч.5 ст.182 КПК України, що не може слугувати підставою для скасування оскаржуваної ухвали з підстав її незаконності.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги сторони захисту про недоведеність неможливого застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з огляду на наступне.

Враховуючи тяжкість та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який вчинено у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, апеляційний суд погоджується з прийнятим висновком слідчого судді щодо неможливості застосування відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який здатен забезпечити належну поведінку підозрюваної та виконання нею своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів це злочини, що посягають на здоров`я населення. При цьому протягом останніх років спостерігається поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Цi злочини набувають усе більших масштабів i стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

В зв`язку з наведеним апеляційний вважає застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виправданим, а доводи сторони захисту в цій часині необґрунтованими.

Апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваної під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК України, в тому числі і з урахуванням результатів досудового розслідування, під час якого також будуть перевірені факти щодо існування обґрунтованості підозри оголошеної ОСОБА_7 .
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваної і сама підозра у вчиненні тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваної під вартою.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги захисника стосовно незаконності оскарженої ухвали, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.
Керуючись ст. 177, 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.07.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України у кримінальному провадженні №0000511 від 01.07.2021 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4