СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/1191/21
ун. № 759/3359/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001150 від 21.12.2019р., про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця п. Айхал, Марнинський р-н, Саха Якутія, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 307 КК України, -

встановив:
18.02.2021 до суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої та транснаціональної злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001150 від 21.12.2019р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України, перебувають матеріали кримінального провадження № 0001150 від 21.12.2019, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.
Органом досудового розслідування підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів та психотропних речовин за попередньою змовою, групою осіб в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Слідчий зазначає, що у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці у ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та інших на даний час невстановлених осіб, виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу «канабіс» та психотропної речовини, обіг якої обмежено, метамфетамін в особливо великому розмірі.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 , в неустановлений досудовим розслідуванням час та місці, вступив у злочину змову з ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, направлену на незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичного засобу «канабіс» та психотропної речовини, обіг якої обмежено, метамфетамін в особливо великому розмірі, наркозалежним особам з числа мешканців м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Так ОСОБА_7 , взяв на себе керівництво створюваною ним групою, та визначив метою її діяльності систематичне вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, за допомогою виконавців таких злочинів ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які діяли з відома та під керівництвом ОСОБА_7 . При цьому в обов`язки ОСОБА_4 , входило незаконне виробництво та зберігання за місцем свого мешкання психотропних речовин та наркотичних засобів, в тому числі за допомогою прекурсорів та реактивів, отриманих від ОСОБА_7 , їх подальше зважування, фасовку та оплатний незаконний збут, в обов`язок ОСОБА_8 входив незаконний збут отриманої від ОСОБА_7 та ОСОБА_4 психотропної речовини та наркотичного засобу «канабіс» наркозалежним особами з числа мешканців м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.
16.02.2021 року в період часу з 06 год 47 хв. по 13 год 03 хв. під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 виявлено та вилучено: рослинну масу зеленого кольору, схожу на канабіс, зіп-пакет із залишками речовини білого кольору, пластиковий бак з нашаруваннями речовини біло кольору, зіп пакет із пігулками білого кольору, ваги електронні, зіп пакети різного кольору, лабораторне обладнання, хімічний посуд з нашаруваннями речовини білого кольору, зіп пакет із речовиною білого кольору вагою 157,59 г, що містись у своєму складі психотропну речовину метамфетамін.
Згідно Таблиці №2, списку №2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р. із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 1890 від 12.12.2002, № 518 від 04.06.2008, № 1298 від 02.12.2009, № 373 від 31.05.2010, № 4 від 05.01.2011, № 796 від 27.07.2011, № 408 від 23.05.2012, № 800 від 22.08.2012, № 1129 від 05.12.2012, № 15 від 09.01.2013, № 234 від 08.04.2013, № 712 від 26.12.2014, № 747 від 26.10.2016), метамфетамін віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.
16.02.2021 року в 13 год. 04 хв ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КК України, 17.02.2021 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Підставою для звернення до слідчого судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, саме: ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду; ризик знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на інших підозрюваних та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, іншим чином перешкодити кримінальному провадженню.
Прокурор у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав. Зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК та підтверджують наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави.
Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та на необґрунтованість підозри (відсутні докази того, що ОСОБА_4 придбавав чи збував наркотичні засоби, не доведено те, що розмір наркотичних засобів та психотропних речовин є особливо великим). Просили у задоволені клопотання відмовити та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід , а саме у вигляді домашнього арешту. Крім того, при обрані виду запобіжного заходу сторона захисту прохала врахувати те, що підозрюваний раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітнього сина, позитивно характеризується за місцем проживання, його догляду потребує матір ОСОБА_9 , яка перенесла інфаркт. Підозрюваний повідомив, що дійсно під час обшуку у нього було вилучено лабораторне обладнання, але наркотичні засоби він не виготовляв, вилучені психотропні речовини йому були підкинуті працівниками поліції. З ОСОБА_7 він знайомий, виготовляв йому меблі на замовлення. Ніяких розмов про наркотичні засоби з ним не вів.
Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали та докази, прийшов до висновку, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто, явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, а саме: протоколи допитів свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , щодо діяльності на території м. Кривого Рогу, злочинних угруповань, що збувають метамфетамін та канабіс ; протокол допиту свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що знайомий із ОСОБА_7 , а також те, що йому відомо що останній виготовляв та збував метамфетамін в приміщенні мийки по АДРЕСА_2 ; протокол НСРД (аудіо, відеоконтроль) ОСОБА_7 , під час чого зафіксовані численні контакти ОСОБА_7 із збувачами психотропних речовин та наркотичних засобів, пов`язані із здійсненням незаконного збуту та виготовлення психотропних речовин та наркотичних засобів, в тому числі із ОСОБА_4 ; протокол допиту оперативного працівника, який будучи допитаним повідомив, що під час проведення слідчих та розшукових дій за дорученням слідчого ним та іншими працівниками поліції здійснювались заходи, спрямовані на встановлення та фіксацію обставин вчинюваних злочинів в ході чого установлена причетність до незаконного збуту психотропних речовин та наркотичних засобів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та інших осіб; протокол обшуку в помешканні ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 під час якого було виявлено лабораторне обладнання із нашаруваннями речовини білого кольору, електронні ваги, пакети із застібками для пакування, поліетиленовий пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, вагою 157,59 г, що містись у своєму складі психотропну речовину метамфетамін; висновок судової експертизи по вилученій речовині; у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.
Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.
Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину ( санкція статті 307 ч.3 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна) може вдатися до відповідних дій.
Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що на даний час органом досудового розслідування не встановлені всі місця незаконного зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів, а також зброї, тому ОСОБА_4 як особа, яка на думку органу досудового розслідування, є учасником злочинної групи та володіє повною інформацією про подібні місця, перебуваючи на волі може знищити, спотворити або сховати предмети, речі та документи, які можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків та інших підозрюваних слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме : спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків.
Вищенаведене дає підстави обґрунтовано припускати можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_4 на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності шляхом спонукання їх до відмови від раніше наданих показів.
Також, слідчий суддя вважає, що існує ризик того, що підозрюваний може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема, шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого правопорушення.
При цьому, слідчий суддя вважає не доведеним ризик щодо вчинення іншого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, стороною обвинувачення не надано ніяких доказів, які б підтверджували його схильність до протиправної поведінки або, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення в складі організованої злочинної групи, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, а також данні щодо особи підозрюваного, який, раніше не судимий, офіційно не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину. При цьому, медичні документи щодо стану здоров`я матері підозрюваного датовані 2018 роком, доказів того, що остання потребує стороннього догляду на даний час слідчому судді не надано.
Згідно ч. 1ст.183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).
Враховуючи те, що злочин у вчинені якого підозрюється ОСОБА_4 є особливо тяжким кримінальним правопорушенням у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та правопорушенням проти здоров`я населення, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав та інтересів суспільства, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, сукупністю обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незважаючи на його виключний характер, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім того, слідчий суддя відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
постановив:

Клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001150 від 21.12.2019р., про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів без визначення розміру застави.
Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 16.02.2021 року по 16.04.2021 рік включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текс ухвали проголошено 23.02.2021р. о 12-45 год.
Слідчий суддя ОСОБА_1