печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що У провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 0000157 від 23.06.2021року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , працюючи відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Київській області від 29.01.2021 № 17 о/с на посаді слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області (далі слідчий СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області), маючи спеціальне звання «лейтенант поліції», являється відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу та відповідно до пункту 2 примітки до ст. 368 КК України є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий є службовою особою органу Національної поліції України, уповноважений, в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Статтею 40 КПК України визначено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності. Слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених ст. 284 цього Кодексу.

Окрім цього, відповідно до ст. 284 КПК України саме слідчий уповноважений самостійно приймати рішення про закриття кримінального провадження, якщо у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.

У відповідності до ст. ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції» поліцейському, як суб`єкту на якого поширюється дія цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Здійснюючи свої повноваження як слідчий СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу та службовою особою, яка займає відповідальне становище та зобов`язаним відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, всупереч присязі працівника поліції, порушуючи обмеження щодо використання службового становища, встановлені ст. ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, використав надані йому владу та службове становище для одержання неправомірної вигоди, тобто вчинив корупційний злочин у сфері службової діяльності, за наступних обставин.

Так, 21.05.2021 слідчий СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 внесено відомості, що містяться у матеріалах зареєстрованих у журналі Єдиного обліку Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області за № 36625 від 27.05.2020 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000801 за фактом заволодіння ОСОБА_8 протягом квітня травня 2021 року грошовими коштами, належними ОСОБА_9 на загальну суму 180 000 гривень та 4000 доларів США шляхом зловживання довірою останнього.

Здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000801 від 21.05.2021 доручено слідчому СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 .

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 04.06.2021 у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вимагання та одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 як особи можливо причетної до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000801, 05.06.2021 ОСОБА_5 , після відібрання пояснення у ОСОБА_8 з приводу можливого заволодіння останнім шляхом шахрайства грошовими коштами ОСОБА_9 на загальну суму 180 000 гривень та 4000 доларів США, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди від останнього, діючи умисно, з корисливих мотивів, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, висунув вимогу ОСОБА_8 про необхідність надання ним неправомірної вигоди в розмірі 9000 грн. за більш лояльне відношення та не проведення слідчих дій з свідками у кримінальному провадженні № 0000801. Вказану вимогу від ОСОБА_5 ОСОБА_8 проігнорував. Під час вказаної розмови ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_5 про те, що він не має на даний час вказаних грошових коштів.

У подальшому, 10.06.2021 приблизно о 16:00 годині ОСОБА_5 перебуваючи у місті Миронівка Київської області, точної адреси в ході досудового розслідування не встановлено, повідомив ОСОБА_8 , про необхідність надання ним неправомірної вигоди в розмірі 2000 доларів США за непритягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження № 0000801.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 , 01.07.2021 близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в салоні автомобіля «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , біля продуктового магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою приховування свого злочинного умислу, схилив ОСОБА_8 до написання розписки, про начебто повернення раніше позичених грошових коштів у розмірі 54 000 грн. особі на ім`я ОСОБА_10 . Далі, діючи умисно, з корисливих мотивів, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 54 000 гривень в якості неправомірної вигоди за непритягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження № 0000801, які поклав до своєї шкіряної папки.

У подальшому, слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, у ході огляду місця події із шкіряної папки вилучено вказані грошові кошти у сумі 54 000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення зазначеною службовою особою в інтересах третьої особи дії з використанням наданого службового становища, поєднаного із вимаганням неправомірної вигоди.

01.07.2021 року о 13 год 37 хв. в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.368 КК України.

01.07.2021 року старшим слідчим другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 за погодженням із прокурором відділу Київської обласної прокуратури повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Слідчий вважає наявними ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, що підозрюваний, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , працюючий на посаді слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області, раніше не судимий.

01.07.2021 року о 13 год 37 хв. в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.368 КК України.

01.07.2021 року старшим слідчим другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 за погодженням із прокурором відділу Київської обласної прокуратури повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- заявою ОСОБА_8 про вчинення злочину;

- протоколами допитів свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом оглядута вручення від 01.07.2021;

- протоколом огляду місця події від 01.07.2021 в ході якого виявлено та вилучено отриману ОСОБА_5 неправомірну вигоду у розмірі 54 000 грн.,

- протоколом затримання ОСОБА_5

- постановою слідчого про визнання речовим доказом від 01.07.2021;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, строком на два місяці, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000157.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням надання останньому медичної допомоги, строком до 29 серпня 2021 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування до 29 серпня 2021 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду із встановленої періодичністю, чи за їхнім викликом;

- не відлучатися з місця фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням надання останньому невідкладної медичної допомоги, окрім як за викликом слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, у разі наявності, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити в межах строку досудового розслідування до 29 серпня 2021 року включно.

Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 ..

В порядку ч.6 ст.206 доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві ОСОБА_5 про застосування щодо нього насильства під час затримання.

Повний текст ухвали буде виготовлений і проголошений о 15 год. 35 хв. 16 липня 2021 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1