Провадження № 1-в/638/517/21
УХВАЛА
Іменем України

04 серпня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в дистанційному режимі відеоконференції з ДУ «Олексіївська виправна колонія» клопотання засудженого ОСОБА_4 , 1983 року народження, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням, в якому просив суд зменшити строк покарання або замінити невідбуту частину покарання більш м`яким, в обґрунтування якого зазначив, що оскільки під час його попереднього ув`язнення умови тримання в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» та ДУ «Харківський слідчий ізолятор» були неналежними, вважає що наявні підстави для зменшення строку покарання або заміни покарання більш м`яким. Окрім того, зазначає, що у нього наявні пом`якшуючі обставини, він відбув 1/3 строку покарання, працює, навчається на токаря, у вільний час займається спортом, має дружину, двох дітей та непрацездатного батька.
В судовому засіданні ОСОБА_4 клопотання підтримав просив задовольнити, зазначивши, що просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання або замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечував з підстав безпідставності вимог.
Заслухавши учасників справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , 1983 року народження, засуджений вироком Оржицького районного суду Полтавської області від 09 квітня 2020 року за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Початок строку відбування покарання 28 листопада 2019 року, а кінець строку відбування покарання 28 листопада 2023 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 67 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Згідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;
3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Тобто обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання кримінальний закон передбачає відбуття засудженим за вчинення тяжкого злочину не менше двох третин строку покарання.
На час розгляду клопотання, тобто станом на 04 серпня 2021 року, ОСОБА_4 , який вироком суду засуджений за вчинення тяжкого злочину, з призначеного йому покарання у виді 6 років позбавлення волі відбув 1 рік 8 місяців 8 днів.
Оскільки на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_4 не відбув двох третин строку покарання, до нього в силу вимог закону не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а тому клопотання у цій частині задоволенню не підлягає.
Щодо вимог ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, то в цій частині клопотання також не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В силу положень частини 3 статті 82 КК України головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

При цьому, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

З матеріалів особової справи ОСОБА_4 вбачається, що останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 04 грудня 2019 року. Під час тримання в ДУ «Полтавська УВП 23» допускав порушення вимог режиму тримання, за що був покараний у дисциплінарному порядку, не заохочувався адміністрацією, до праці не залучався. З 15 липня 2020 року відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)». За період відбування покарання порушень вимог режиму відбування покарання не доускав, адміністрацією установи не заохочувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але позитивного прикладу не подає. У відношенні до представників адміністрації ввічливий. Норм санітарії та особистої гігієни намагається дотримуватися, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, завжди має охайний зовнішній вигляд. До праці ставиться посередньо, намагається винувати доручену роботу в повному обсязі. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується. Виконує роботи з самообслуговування, додержується правил техніки безпеки та пожежної безпеки. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з достатньою ініціативою. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов. Не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. Не приймає участь у роботі самодіяльних організацій та не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, до складу ради колективу засуджених відділення не входить, на профілактичному обліку не перебуває. За весь період відбування покарання характеризується посередньо.

Такі відомості відносно засудженого ОСОБА_4 , на думку суду, не є достатніми для висновку про успішність процесу його виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до нього більш м`якого виду покарання, у зв`язку з чим суд вважає, що у задоволенні клопотання в цій частині слід відмовити.

Клопотання ОСОБА_4 про зменшення йому строку покарання у зв`язку з неналежними умовами тримання в слідчих ізоляторах також не підлягає задоволенню, оскільки такі вимоги не грунтуються на нормах діючого КПК України та КК України.
При цьому, згідно ч. 1, 5, 6 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Закони України про кримінальну відповідальність повинні відповідати положенням, що містяться в чинних міжнародних договорах, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до законодавства про кримінальну відповідальність, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Норми діючого КПК України та норми діючого КК України не передбачаєть підстав для зменшення строку покарання у зв`язку з неналежними умовами тримання в слідчому ізоляторі.
Керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України суд

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , 1983 року народження, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з моменту оголошення.
Повний текст ухвали проголошено 04 серпня 2021 року о 17 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1