Справа № 463/5112/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/624/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скарг у ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 13 травня 2021 року про відмову у задоволенні його скарги на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 від 06 травня 2021 року № 814 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 13 травня 2021 року та постановити нову ухвалу про задоволення вимог його скарги в повному обсязі. Одночасно просить поновити строк апеляційного оскарження, оскільки такий пропущений з поважних причин, а саме розгляд його скарги відбувся у його відсутності.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною і підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки зазначені у заяві про вчинення злочину відомості можуть вважатися фактичними даними, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, адже містять у собі відомості, які підтверджують ознаки злочину, а також мотив, прямий умисел та зацікавленість слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, суддів у створенні та використанні у своїх корисних цілях непереборної перешкоди адвокату ОСОБА_6 щодо виконання умов договору, на підставі якого апелянт є захисником.

Учасники провадження у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги шляхом скерування на їх електронні адреси повідомлення про судове засідання, про причини неявки суд не повідомили.

З метою дотримання розумних строків розгляду апеляційної скарги, з огляду на належне повідомлення учасників провадження про судове засідання, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у їх відсутності.

Перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

З огляду на те, що судове засідання, на якому було постановлено оскаржувану ухвалу, проводилося у відсутності ОСОБА_6 , такий отримав копію ухвали слідчого судді 24 травня 2021 року та того ж дня мав можливість ознайомитися з мотивами прийнятого рішення, колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 05 травня 2021 року ОСОБА_6 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.
У зв`язку із невнесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання вказаної заяви ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою від 06 травня 2021 року № 814 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові.
За приписами частини третьої статті 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
У частині другій статті 307 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, які слідчий суддя може прийняти за результатами розгляду відповідної скарги, зокрема: скасувати рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; зобов`язати припинити дію чи вчинити певну дію; відмовити в задоволенні скарги.
Однак постановлення будь-якої з наведених ухвал за відсутності заявника не відповідатиме приписам частини третьої статті 306 КПК України.
Водночас, відкладення розгляду скарги призведе до порушення строку, встановленого частиною другою статті 306 зазначеного Кодексу, а також не гарантує прибуття в наступне судове засідання осіб, котрі не бажають брати в ньому участь.
Прийняття ж у такому випадку іншого рішення, крім зазначених у частині першій статті 307 КПК України, не пов`язаного з розв`язанням порушених у скарзі питань по суті (зокрема, про залишення скарги без розгляду) суперечитиме закріпленій у пункті 2 частини першої статті 7, статті 9 КПК засаді законності, оскільки відповідного способу вирішення скарги законом не передбачено. Тоді як згідно з частиною другою статті 19 Конституції України суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, у зазначеній ситуації суддя позбавлений можливості розглянути скаргу з дотриманням передбаченого КПК України порядку, адже будь-яке з прийнятих ним рішень суперечитиме тій чи іншій нормі процесуального права.
Неоднаковою є і судова практика застосування наведених положень КПК України, в тому числі не сформовано єдиних підходів із цього питання судами вищого рівня.
В узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) висловився про доцільність залишення скарги без розгляду в разі неприбуття в судове засідання скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд. Мотивуючи таку позицію, ВССУ звернув увагу на те, що залишення скарги без розгляду не позбавляє скаржника права повторно звернутися з такою скаргою в суд (пункт 7 узагальнення).
Водночас у постанові пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року № 4 «Про узагальнення судової практики розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» запропоновано інший спосіб дій слідчого судді за подібних обставин. Зокрема, частина четверта статті 163 КПК містить імперативну вимогу щодо розгляду клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів за участю особи, яка його подала, аналогічну приписам частини третьої статті 306 цього Кодексу про обов`язкову участь скаржника у судовому розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. На предмет застосування частини четвертої статті 163 КПК України ВССУ зазначив, що неявка без поважної причини в судове засідання сторони кримінального провадження, яка подала клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, свідчить про фактичне непідтримання клопотання і має розцінюватись як підстава для відмови в його задоволенні. Застосування такого підходу було визнано правильним незалежно від того, яка зі сторін кримінального провадження (обвинувачення чи захисту) звернулась до слідчого судді з відповідним клопотанням (підпункт 8 пункту 2.5 узагальнення).
Водночас, колегія суддів апеляційного суду виходить з положень ч. 2 ст. 55, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 7, ч. 6 ст. 9, ст. 24 КПК України, згідно з якими доступ до правосуддя є одним із основоположних принципів верховенства права, гарантованим Конституцією України.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає також право на розгляд справи. Право на розгляд справи означає право особи звернутися за захистом до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. Обов`язковою умовою дотримання цього права є те, що особі має бути забезпечена можливість реалізації зазначених прав без будь-яких обмежень, перешкод чи ускладнень. Можливість людини без перепон одержати судовий захист є головним змістовним аспектом поняття доступу до правосуддя.
Таким чином, на переконання колегії суддів апеляційного суду, з метою дотримання права особи на справедливий суд, а також дотримання розумних строків розгляду справи, у випадку належного повідомлення учасників провадження про час та місце розгляду скарги, у разі неявки останніх у судове засідання без поважних причин, слідчий суддя повинен розглянути подану скаргу в межах матеріалів, поджаних до суду та прийняти одне із рішень, передбачених ч.2 ст.307 КПК України.
Як вбачається з ухвали, яка оскаржується, слідчим суддею скарга по суті не розглядалася, водночас підставою для відмови у її задоволенні стала неявка в судове засідання особи, яка її подала.
Однак, такий висновок слідчого судді не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону та суперечить матеріалам провадження, в яких відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_6 не підтримує подану ним скаргу.
Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відмовивши у задоволенні скарги по суті у зв`язку з неявкою в судове засідання заявника, слідчий суддя позбавив його права на судовий захист, не дослідив належним чином доводи скарги, що призвело до невстановлення фактичних обставин у справі, які впливають на її правильне вирішення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
З огляду на наведене, оскільки слідчим суддею допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду за скаргою ОСОБА_6 у суді першої інстанції.
Оскільки оскаржувана ухвала слідчого судді скасовується з наведених вище підстав з призначенням нового розгляду, в силу того, що твердження скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, не були предметом дослідження слідчим суддею місцевого суду, відтак доводи апеляційної скарги в частині наявності підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не можуть бути предметом оцінки судом апеляційної інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження, його апеляційну скаргу задоволити частково.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 13 травня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 від 06 травня 2021 року № 814 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, скасувати.

Призначити новий розгляд скарги ОСОБА_6 від 06 травня 2021 року № 814 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчим суддею Личаківського районного суду м.Львова.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4