МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/342/21
Провадження 1-кп/945/281/21
УХВАЛА
Іменем України

16 березня 2021 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні за відсутністю учасників судового провадження клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 від 28.01.2020 року відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Трихати Миколаївського, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня 9 класу Трихатського закладу загальної середньої освіти Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

встановив:
11.03.2021 року до Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_3 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2021 року вказане кримінальне провадження розподілено та 12.03.2021 року передано головуючому судді ОСОБА_1 .

Згідно з положеннями ч.1,2 ст.381 КК України після отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку суд у п`ятиденний строк, а у разі затримання особи - у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно призначає судовий розгляд. Суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12.03.2021 року призначено судовий розгляд клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_3 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Частиною 1 статті 302 КК України передбачено, що встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Прокурором на виконання вимог ст.302 КПК України до клопотання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 додано клопотання прокурора про розгляд клопотання у спрощеному провадженні.

До клопотання додано письмову заяву особи, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_3 , складену в присутності його законного представника ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженнями права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд клопотання у спрощеному провадженні.

Отже, органом дізнання встановлені обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Так, 24.02.2020 року, в післяобідній час (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_3 знаходився в приміщенні роздягальні Трихатського закладу загальної середньої освіти Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області, який розташований за адресою: вул.Валі Степанової,41, с.Трихати Миколаївського району Миколаївської області. В цей час, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному приміщенні, побачив портфель одного із учнів вищевказаного освітнього закладу, а саме ОСОБА_6 . У накладній кишені портфеля знаходився мобільний телефон марки Meizu M5C срібного кольору вартістю 1500 грн 00 коп, який належить матері ОСОБА_6 - ОСОБА_7 . У цей час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел на незаконне збагачення шляхом заволодіння вказаним мобільним пристроєм та подальшим його оберненням на свою користь. Реалізуючи зазначений протиправний намір, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, переслідуючи корисливі цілі, ОСОБА_3 , скориставшись відсутністю ОСОБА_6 та інших сторонніх осіб, поклав вищевказаний мобільний телефон до кишені своєї куртки та залишив приміщення роздягальні. У подальшому, ОСОБА_3 з викраденим майном з місця скоєння кримінального проступку зник та розпорядився ним на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 1500 грн 00 коп.

Відповідно ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України.

Статтею 499 КК України передбачено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченогоОсобливою частиною цього Кодексу.

Частиною 2 статті 105 КК України передбачено, що до неповнолітнього можуть бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді: застереження; обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічногоабо трудового колективу за його згодою, а також окремих громадянна їхнє прохання; покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років.

На час вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_3 був старшим за 11 років, але не досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за ч.1 ст.185 КК України, тому він не є суб`єктом кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння. Крім того, судом встановлено, що вказане діяння дійсно мало місце, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_3 слід застосувати примусові заходи виховного характеру.

При визначенні виду примусових заходів виховного характеру неповнолітньому ОСОБА_3 , суд враховує його особу, а саме те, що останній є учнем 9 класу Трихатського закладу загальної середньої освіти Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області; за місцем навчання характеризується посередньо; на обліках у секторі ювенальної превенції та служби у справах дітей не перебуває. Суд також враховує конкретні обставини вчиненого суспільно-небезпечного діяння, його ставлення до вчиненого, склад сім`ї та умови для виховання, розвитку і проживання, а саме те, що ОСОБА_3 має належні умови проживання, розвитку та виховання, виховується однією матір`ю, яка здатна забезпечити позитивний виховний вплив на неповнолітнього та контроль за його поведінкою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відносно ОСОБА_3 слід застосувати примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст.22, 97, 105 КК України, ч.1 ст.302, ст.ст.497, 498, 500, 501 КПК України, -

ухвалив:
Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_3 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Трихати Миколаївського, українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом семи діб з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1

16.03.2021