Справа № 357/1282/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську кримінальне провадження №0000782 від 06.07.2018 року стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, і.п.н. НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)14 грудня 2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік;

2)29 грудня 2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194, ч.2 ст. 289, ч. 1 ст. 187 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 , 27.10.2018 близько 02 год. 30 хв., знаходячись біля будинку № 169 по бульвару Олександрійському в м. Біла Церква Київської області, побачив припаркований транспортний засіб марки ВАЗ, модель 2106, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 .. В подальшому ОСОБА_6 , з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно від оточуючих, повторно, шляхом відчинення водійських дверцят, вищевказаного транспортного засобу, незаконно проник до салону автомобіля,звідки вчинив крадіжку: панелі приборів від автомобіля ВАЗ 2106, вартістю 600 гривень 00 копійок; кнопку аварійної зупинки, вартістю 43 гривні 33 копійки; сонцезахисний козирьок, вартістю 50 гривень 00 копійок; чохла від рукоятки перемикання передач, вартістю 96 гривень 67 копійок. Після чого, відчинивши капот автомобіля викрав акумуляторну батарею марки «Іста», потужністю 60 ампер, вартістю 1068 гривень 42 копійки.
В подальшому ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 1858 гривень 42 копійки.
Крім цього, 28 жовтня 2018 року близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_2 , переслідуючи злочинний умисел, спрямований на знищення чужого майна, а саме транспортного засобу марки «ВАЗ» модель «210990», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 , маючи при собі знаряддя вчинення злочину - запальничку, розбив переднє водійське скло автомобіля. Після чого, відчинивши задні ліві дверцята автомобіля, за допомогою запальнички підпалив заднє пасажирське сидіння в салоні автомобіля, та передбачаючи можливість настання пожежі та бажаючи цього, зачинив дверцята та зник з місця вчинення злочину, чим спричнив потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 67 тисяч гривень.
Крім того, 05.06.2019 близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи поблизу будинку № 3 по вул. Січневий прорив м. Біла Церква Київської області, побачивши біля вказаного будинку припаркований автомобіль марки ВАЗ-21051, червоного кольору, 1992 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 , вирішив незаконно заволодіти ним.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, таємно від оточуючих, шляхом підбору ключа від аналогічного автомобіля марки ВАЗ, який він мав при собі, відчинив водійські дверцята. В подальшому ОСОБА_6 відчинив багажне відділення вказаного автомобіля та взявши там викрутку, за допомогою якої розібрав замок запалення, з`єднавши дроти між собою та привів двигун в дію, після чого на вказаному автомобілі поїхав у невідомому напрямку, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 20571,75 грн.

Крім того, 26 грудня 2020 року близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, побачив ОСОБА_10 , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння, в цей час в нього виник намір вчинити напад з метою заволодіння майном останнього, поєднаний із насильством, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з метою подолання опору при заволодінні майном, належного потерпілому ОСОБА_10 , наніс останньому три удари кулаками в обличчя та декілька ударів колінами по тулубу та ногам, після чого, скориставшись тим, що з кишень ОСОБА_10 на асфальт випав мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «RedmiNote 5», чорного кольору, вартістю 2500 грн., в захисному чохлі чорного кольору, вартістю 100 грн., відкрито заволодів вказаним майном. У подальшому, коли ОСОБА_10 від отриманих ударів впав на асфальт, ОСОБА_6 наніс йому декілька ударів ногами в обличчя. Внаслідок застосування ОСОБА_6 насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я, потерпілий ОСОБА_10 отримав наступні тілесні ушкодження, а саме: перелом кісток носа та синці на повіках очей, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день).

Крім цього, ОСОБА_6 , подолавши опір ОСОБА_10 , скориставшись тим, що останній перебуває на асфальті, відкрито заволодів належним йому майном, а саме: шляхом ривка зірвав з шиї ОСОБА_10 ланцюг, виготовлений із золота 585 проби, масою 13г, вартістю 15544,88 грн.,з підвіскою, виготовленою із золота 585 проби, масою 4,07г, вартістю 4607, 04 грн.; із кисті правої руки ОСОБА_10 зірвав браслет, виготовлений із золота 585 проби, масою 10,66г, вартістю 12746,80 грн.; а також сумку сірого кольору, виготовлену із тканини, вартістю 200 грн., з вмістом його особистих документів та грошових коштів в сумі 1500 грн.
Після цього, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, а незаконно здобутим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 35698,72 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю свою вину у вчиненні злочинів визнав та показав суду, що не заперечує проти фактичних обставин справи і показав, що він дійсно вчиняв інкриміновані йому злочини за обставин, які викладені у обвинувальному акті. Має намір відшкодувати потерпілим збитки. У скоєному щиро кається, запевнив суд у відсутності намірів вчиняти злочини в подальшому та просив не призначати суворе покарання.

Показання ОСОБА_6 є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього сурову міру кримінального покарання.
Таким чином, враховуючи, що ні обвинувачений ОСОБА_6 ні інші учасники судового провадження, не оспорюють зібрані під час досудового розслідування докази по обставинах вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопрушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194, ч.2 ст. 289, ч. 1 ст. 187 КК України, а тому, суд, у відповідності до положень, передбачених ч.3 ст.349 КПК України, визнає їх дослідження в судовому засіданні, недоцільним.
Прокурор вважає за можливе розглядати дане кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин даного судового провадження, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, заслухавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого, захисника, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів судового провадження, які ніким не оспорюються, а обмежився лише допитом обвинуваченого, допитом потерпілого, дослідженням характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів.
Досліджені судом і проаналізовані в сукупності допустимі докази повністю, поза розумним сумнівом, доводять вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Умисні дії ОСОБА_6 , суд кваліфікує як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

- як умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України;

- як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно,тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України;

- як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, вірно, що знайшло повне підтвердження в судовому засіданні і є правильним.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Покарання буде справедливим, якщо воно відповідає зазначеним нормам кримінального закону, в тому числі й щодо вирішення питання про застосування положень ст.69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 - визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_6 рецидив злочину, вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які статтею 12 КК України, віднесені до не тяжких та тяжких, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів по місцю проживання характеризується посередньо, молодий за віком, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, беручи до уваги наявні пом`якшуючі та наявність обтяжуючих покарання обставин, думку потерпілих, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.
Так, відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого ОСОБА_6 , суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначе наданим вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Адже, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таким чином, враховуючи наведені по справі обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненні злочину, враховуючи дані про особу ОСОБА_6 який є особою молодого віку, суд вважає, що покарання йому слід призначити в межах санкції статей за якими він притягується до кримінальної відповідальності.
Разом з тим, призначаючи покарання ОСОБА_6 суд враховує, що він раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, належних висновків не зробив і знову вчинив тяжкий корисливий злочин, а тому вважає, що покарання йому слід призначити у виді позбавлення волі на певний строк.

Крім того, встановлено, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 29.12.2020 року ОСОБА_6 було засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.

Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України При сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.. За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Так як? обвинувачений ОСОБА_6 нові злочини вчинив до ухвалення вироку Білоцерківасього міськрайонного суду Київської області від 29.12.2020,остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначити шляхом часткового складання призначеного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 29.12.2020 у вигляді позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна.

Так як обвинувачений ОСОБА_6 вчинив новий злочин в період іспитового строку за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 14.12.2017 року, то остаточне покарання призначається йому на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків. При призначенні покарання за сукупністю вироків, суд керується правилом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Вирішуючи питання цивільного позову ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням (злочином) суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як вбачається з матеріалів судового провадження й підтверджено в ході судового розгляду, матеріальна шкода потерпілому у сумі 19 487 грн. 49 коп..
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Так, частиною першою статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Таким чином, з урахуванням позиції обвинуваченого ОСОБА_6 щодо повного визнання суми завданої матеріальної шкоди, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 19 487 грн. 49 коп. підлягають задоволенню.
Крім того, згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України, що кореспондуються з нормами ст. 1177 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Разом з тим, вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить.
В судовому засіданні судом було встановлено та не оспорюється учасниками процесу, що потерпілим/цивільним позивачам було завдано моральну (немайнову) шкоду.
За таких обставин суд, враховуючи думку учасників процесу в частині наявності моральної (немайнової) шкоди у потерпілих, яким була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у їх життєвих стосунках, відсутність можливості відновлення попереднього стану, оскільки втрата дитини для батьків є невідновленою втратою та не може бути відновлений попередній стан, та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_10 2000 гривень оральної шкоди.
Витрати на проведення експертиз стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 .
Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до строку покарання у виді позбавлення волі,а саме з 29 грудня 2020 року по час набрання вироком законної сили,із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід у вказаноиу кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349 ч.3, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 2 ст. 194, ч.2 ст.289, ч. 1 ст. 187 КК України і призначити йому покарання:
- за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 187 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 194 КК України до 4 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначити шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 29.12.2020 року у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна.

На підставі ст. 71 КК України покарання за сукупністю вироків визначити шляхом часткового складання призначеного покарання та невідбутого покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 14.12.2017 року у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна.

Початок строку відбування покарання за даним вироком обчислювати обвинуваченому ОСОБА_6 з моменту затримання, тобто з 29 грудня 2020 року по час набрання вироком законної сили,із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_10 цивільний позов на суму 21487 грн. 49 коп. на відшкодування майнової шкоди 2000 гривень в рахунок моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 витрати на залучення експерта становлять на загальну суму 4688,08грн., а саме:

-за проведення судової пожежно-технічної експертизи № 14-411 від 27.12.2018 3432,00 грн.,

-за проведення судової автотоварознавчої експертизи № 13-3/378 від 06.08.2019 1256,08 грн.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України, а саме:

- кнопку аварійної зупинки, сонцезахисний козирьок, чохол від рукоятки перемикання передач, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 - вважати повернутими власнику;

-автомобіль марки ВАЗ-21051, червоного кольору, 1992 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_9 - вважати повернутими власнику;

- запальничку, яка зберігається в камері схову Білоцерківського РУП - знищити;

- CDдиск зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- ланцюг, сумку сірого кольору, виготовлену із тканини, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 вважати повернутими власнику.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1